Справа № 813/16/16
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року Справа № 813/16/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю представників:

позивача Карабіновського А.Д., Ясеницького Є.І.,

відповідача Хомин Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технокап УА» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Технокап УА» (надалі - позивач, ТзОВ «Технокап УА») звернулось у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (надалі - відповідач, ГУ ДФС у Львівській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № /33775568 від 19.11.15р., яким ТзОВ «Технокап УА» збільшено суму грошового зобов'язання по ввізному миту на суму 210626,92 грн. та штрафними санкціями на суму 52656,73 грн.

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № /33775568 від 19.11.15р., яким ТзОВ «Технокап УА» збільшено суму грошового зобов'язання по ПДВ на суму 42125,37 грн. та штрафними санкціями на суму 10531,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність висновків відповідача щодо порушенням ним вимог податкового та митного законодавства та отримання пільг по оподаткуванню при ввезенні на територію України обладнання, як внеску до статутного фонду товариства. Зазначає, що норми Закону України «Про режим іноземного інвестування», на які покликається відповідач в обґрунтування своїх висновків, не встановлюють пільг чи гарантій з питань оподаткування іноземних інвестицій. Вказаним законом чітко передбачено, що оподаткування митом майна, що ввозиться в Україну як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємств з іноземними інвестиціями здійснюється в порядку, встановленому Митним кодексом України.

Разом з цим, ст. 287 Митного кодексу України не вказує на можливість звільнення від оподаткування митом при ввезенні на територію України майна іноземного інвестора, як внеску до статутного фонду платника податків, лише після реєстрації у встановленому законом порядку такої іноземної інвестиції.

Крім цього позивач вказує, що станом на час розгляду справи, внесене іноземним інвестором до статутного капіталу позивача обладнання вже є зареєстроване як іноземна інвестиція, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

З цих підстав представники позивача в судовому засіданні просили адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення даного адміністративного позову заперечила. Зазначила, що проведеною податковим органом перевіркою встановлено, що позивачем у 2013 році було ввезено на територію України майно, як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу ТзОВ «Технокап УА». Згідно з митними деклараціями митне оформлення такого майна проведено зі звільненням від оподаткування ввізним митом з кодом тарифної пільги - « 152», тобто як іноземні інвестиції.

Згідно з інформацією, отриманою від Львівської обласної державної адміністрації, ТзОВ «Технокап УА» за 2013 рік не вносило інформаційних повідомлень щодо державної реєстрації іноземних інвестицій.

Згідно з ст. 395 Господарського кодексу України та ст. 13 Закону України «Про режим іноземного інвестування» незареєстровані іноземні інвестиції не дають права на одержання пільг та гарантій, передбачених цим Кодексом та Законом, для іноземних інвесторів та підприємств з іноземними інвестиціями.

Таким чином, позивачем неправомірно застосовано пільгу по оподаткуванню ввізним митом ввезеного на територію України майна, а тому податковим органом правомірно збільшено позивачу суму грошових зобов'язань по ПДВ та миту.

У зв'язку з цим, просить відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Технокап УА» (попередня назва - Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Агрокап») створене фізичною особою та юридичною особою - нерезидентом України («Технокап с.р.о.» Чеська республіка), зареєстроване Жовківським районним управлінням юстиції 19.10.05р. та перебуває на обліку в ДПІ у Жовківському районі ГУ ДФС у Львівській області.

На виконання рішення загальних зборів учасників товариства від 27.11.12р., на територію України в 2013 році було ввезено обладнання, як внесок іноземного інвестора в статутний капітал товариства.

Судом встановлено, що митне оформлення такого майна проводилось за митними деклараціями № 209140000/2013/005136 від 19.02.13р., № 209140000/2013/005279 від 20.02.13р., № 209140000/2013/007933 від 14.03.13р., № 209140000/2013/012637 від 22.04.13р.№ 209140000/2013/013199 від 25.04.13р., № 209140000/2013/015973 від 21.05.13р., № 209140000/2013/025639 від 31.07.13р.

Згідно з вказаними митними деклараціями митне оформлення майна проведено із звільненням від оподаткування ввізним митом. В графі 36 митних декларацій вказаний код тарифної пільги (тарифної преференції) - « 152». Відповідно до Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1011 від 20.09.12р., вказаним кодом пільги позначаються товари (крім товарів для реалізації або використання з метою, безпосередньо не пов'язаною з провадженням підприємницької діяльності), що ввозяться на митну територію України на строк не менше трьох років іноземними інвесторами відповідно до Закону України «Про режим іноземного інвестування» з метою інвестування на підставі зареєстрованих договорів або як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємства з іноземними інвестиціями.

За класифікатором способу розрахунку (графа 47 митних декларацій) ввізне мито нараховувалось по коду « 06» - сума податку нарахована умовно, у зв'язку із звільненням від оподаткування, передбаченим Митним кодексом України, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, при переміщенні товарів у митні режими імпорту, експорту.

На підставі Наказу № 691 від 27.10.15р. ГУ ДФС у Львівській області проведено невиїзну документальну перевірку ТзОВ «Технокап УА» щодо обґрунтованості та законності надання пільг і звільнення позивача від оподаткування під час митного оформлення іноземних інвестицій. Результати перевірки оформлені актом № н16/22-05/33775568 від 03.11.15р.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог ст. 278, ч.1 ст. 279, ч.1 ст. 281, ч.2 ст. 287 Митного кодексу України, ст. 13 Закону України «Про режим іноземного інвестування», ч.2 ст. 270, п.п. «в» п. 185.1 ст. 185, п. 187.8 ст.187, п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу.

Відповідачем при проведенні перевірки враховано інформацію Львівської обласної державної адміністрації, викладену в листі № 4-11-4408 від 21.10.15р., про те, що ТзОВ «Технокап УА» за 2013 рік не вносило інформаційних повідомлень щодо державної реєстрації іноземних інвестицій.

За результатами перевірки ГУ ДФС у Львівській області прийнято податкові повідомлення-рішення № /33775568 від 19.11.15р., яким ТзОВ «Технокап УА» збільшено суму грошового зобов'язання по ввізному миту на суму 210626,92 грн. та штрафними санкціями на суму 52656,73 грн. та № /33775568 від 19.11.15р., яким ТзОВ «Технокап УА» збільшено суму грошового зобов'язання по ПДВ на суму 42125,37 грн. та штрафними санкціями на суму 10531,34 грн.

Не погодившись з такими рішеннями податкового органу позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи оцінку доводам сторін в обґрунтування своїх вимог та заперечень суд керувався наступним.

Особливості режиму іноземного інвестування на території України визначені Законом України «Про режим іноземного інвестування».

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону іноземні інвестиції - цінності, що вкладаються іноземними інвесторами в об'єкти інвестиційної діяльності відповідно до законодавства України з метою отримання прибутку або досягнення соціального ефекту.

Підприємство з іноземними інвестиціями - підприємство (організація) будь-якої організаційно-правової форми, створене відповідно до законодавства України, іноземна інвестиція в статутному капіталі якого, за його наявності, становить не менше 10 відсотків.

Державна реєстрація іноземної інвестиції - фіксування факту внесення іноземної інвестиції шляхом присвоєння органом державної реєстрації Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій інформаційному повідомленню реєстраційного номера з відповідним записом у журналі обліку державної реєстрації внесених іноземних інвестицій.

Підприємство набирає статусу підприємства з іноземними інвестиціями з дня зарахування іноземної інвестиції на його баланс.

З наявних у справі копій статуту ТзОВ «Технокап УА», митних декларацій, оборотно-сальдової відомості по рахунку 1521 за 9 місяців 2013 року та акту внутрішнього переміщення основних засобів від 29.05.13р. судом встановлено, що ввезене на територію України іноземним учасником ТзОВ «Технокап УА» обладнання зараховано на баланс позивача, введено в експлуатацію та використовується підприємством в господарській діяльності. Таким чином, таке обладнання є іноземною інвестицією, а позивач має статус підприємства з іноземними інвестиціями.

Відповідно до ст. 13 Закону державна реєстрація (перереєстрація) іноземних інвестицій та її анулювання здійснюються Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, в семиденний строк з дня подання іноземним інвестором документів для реєстрації (перереєстрації) іноземних інвестицій та її анулювання.

У разі вилучення (репатріації) іноземної інвестиції державна реєстрація іноземної інвестиції підлягає анулюванню.

Незареєстровані іноземні інвестиції не дають права на одержання пільг та гарантій, передбачених цим Законом.

Аналогічні за змістом положення містить ст. 395 Господарського кодексу України.

Процедура подання документів, їх розгляду та здійснення державної реєстрації іноземних інвестицій та її анулювання визначена Порядком державної реєстрації (перереєстрації) іноземних інвестицій та її анулювання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 139 від 06.03.13р. (надалі - Порядок).

Відповідно до п.4 Порядку для державної реєстрації іноземних інвестицій іноземний інвестор або уповноважена ним в установленому порядку особа (далі - заявник) подає органу державної реєстрації такі документи:

- інформаційне повідомлення згідно з додатком 1 до цього Порядку у трьох примірниках з відміткою територіального органу Міністерства доходів і зборів за місцем здійснення інвестицій про їх фактичне здійснення. Зазначене повідомлення заповнюється згідно з додатком 2 до цього Порядку;

- документи, що підтверджують форму здійснення іноземних інвестицій (установчі документи, договори (контракти) про виробничу кооперацію, спільне виробництво та інші види спільної інвестиційної діяльності, концесійні договори тощо);

- документи, які підтверджують вартість іноземних інвестицій, що визначається відповідно до статті 2 Закону України "Про режим іноземного інвестування".

Орган державної реєстрації зазначає дату надходження документів у журналі обліку державної реєстрації іноземних інвестицій (далі - журнал обліку), форма якого затверджується Мінекономрозвитку, та протягом семи днів розглядає подані документи і приймає рішення про реєстрацію іноземних інвестицій або про відмову в їх реєстрації (п.5 Порядку).

Згідно з п. 6 вказаного Порядку, державна реєстрація іноземних інвестицій здійснюється шляхом присвоєння органом державної реєстрації інформаційному повідомленню реєстраційного номера, який на всіх трьох примірниках засвідчується підписом посадової особи та скріплюється печаткою органу державної реєстрації, та внесення таким органом відповідного запису до журналу обліку.

Перший примірник інформаційного повідомлення повертається заявникові як підтвердження факту державної реєстрації іноземних інвестицій, другий - надсилається до п'ятого числа місяця, що настає за звітним кварталом, поштовим відправленням Мінекономрозвитку, третій - залишається в органі державної реєстрації.

Державні гарантії захисту іноземних інвестицій, зокрема, діяльності іноземних інвесторів на території України; гарантії для іноземних інвесторів у разі зміни законодавства України; гарантії щодо примусових вилучень іноземних інвестицій, а також незаконних дій державних органів та їх посадових осіб; гарантії переказу прибутків, доходів та інших коштів, одержаних внаслідок здійснення іноземних інвестицій; гарантії у разі припинення інвестиційної діяльності та інші гарантії передбачені розділом ІІ Закону України «Про режим іноземного інвестування».

Статтею 18 Закону України «Про режим іноземного інвестування» передбачено, що оподаткування митом майна, що ввозиться в Україну як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємств з іноземними інвестиціями (крім товарів для реалізації або використання з метою, безпосередньо не пов'язаною з провадженням підприємницької діяльності), здійснюється у порядку, встановленому Митним кодексом України.

Відповідно до ч.2 ст.287 Митного кодексу України товари (крім товарів для реалізації або використання з метою, безпосередньо не пов'язаною з провадженням підприємницької діяльності), що ввозяться на митну територію України на строк не менше трьох років іноземними інвесторами відповідно до Закону України "Про режим іноземного інвестування" з метою інвестування на підставі зареєстрованих договорів (контрактів) або як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємства з іноземними інвестиціями, звільняються від сплати ввізного мита. При відчуженні таких товарів раніше трьох років з часу зарахування їх на баланс ввізне мито сплачується на загальних підставах.

Системний аналіз положень вказаних норм законодавства дає підстави суду дійти до наступних висновків.

- законодавство України, яке регулює порядок реєстрації іноземних інвестицій, передбачає строки, протягом яких уповноваженим на це державним органом повинно бути прийняте рішення про реєстрацію чи відмову в реєстрації іноземних інвестицій (протягом семи днів з моменту подання іноземним інвестором відповідних документів), однак не передбачає конкретного строку від часу ввезення на територію України, протягом якого такі інвестиції повинні бути зареєстровані іноземним інвестором;

- з часу державної реєстрації іноземних інвестицій суб'єкти інвестиційної діяльності отримують гарантії та пільги, які передбачені для таких суб'єктів лише Господарським кодексом України, Законом України «Про режим іноземного інвестування» та іншими законами, що визначають статус іноземних інвесторів в Україні, їх права та обов'язки;

- норми Закону України «Про режим іноземного інвестування», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, та Господарського кодексу України не регулюють питань оподаткування іноземних інвестицій та не встановлюють пільги чи гарантії щодо оподаткування таких.

- відповідно до положень Митного кодексу України, якими регулюються спірні правовідносини, державна реєстрація іноземних інвестицій не є обов'язковою умовою для звільнення від сплати ввізного мита. Такими умовами є, зокрема, відповідність ввезеного майна критеріям визначення іноземної інвестиції, а також період, на який таке майно ввозиться на територію України.

Як встановлено судом, при визначенні розміру ввізного мита по ввезеному на територію України майну, позивачем було застосовано умовне звільнення від оподаткування митом, як спосіб розрахунку (код « 06» в графі 47 митних декларацій).

Відповідно до п.п. 14.1.253 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України умовне звільнення від оподаткування митними платежами - звільнення від сплати митних платежів, застосування якого передбачає дотримання певних умов та обмежень під час використання товарів і транспортних засобів комерційного призначення, розпорядження ними після їх випуску.

Таким чином, з урахуванням положень ч.2 ст. 287 Митного кодексу України, у випадку відчуження ТзОВ «Технокап УА» цього майна раніше ніж через три роки від часу його ввезення на територію України, в позивача виникає обов'язок сплати ввізного мита.

В даному випадку, як вже зазначалось, позивач використовує ввезене обладнання у власній господарській діяльності, таке обладнання є іноземною інвестицією, а тому суд дійшов висновку, що позивачем правомірно застосовано пільгу та не сплачувалось мито при ввезенні такого обладнання на територію України.

Крім цього, судом враховано, що згідно з інформаційним повідомленням від 20.11.15р., копія якого долучена до матеріалів справи, ввезене іноземним інвестором як внесок до статутного капіталу ТзОВ «Технокап УА» майно, зареєстроване як іноземна інвестиція 29.12.15р. за реєстраційним № 1346-3-1-2967.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені ) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повно важення надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За положеннями ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно з ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано доказів того, що позивачем неправомірно застосовано пільгу та не сплачувалось мито при ввезенні на територію України іноземних інвестицій, тоді як позивач належними та допустимими доказами обґрунтував правомірність своїх дій. З цих підстав суд вважає висновки податкового органу, викладені в акті № н16/22-05/33775568 від 03.11.15р., необґрунтованими, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення № /33775568 та № /33775568 від 19.11.15р. від 01.12.14р. протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Сплачені позивачем судові витрати відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України слід стягнути на його користь з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № /33775568 від 19.11.15р., яким ТзОВ «Технокап УА» збільшено суму грошового зобов'язання по ввізному миту на суму 210626,92 грн. та штрафними санкціями на суму 52656,73 грн.

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № /33775568 від 19.11.15р., яким ТзОВ «Технокап УА» збільшено суму грошового зобов'язання по ПДВ на суму 42125,37 грн. та штрафними санкціями на суму 10531,34 грн.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Технокап УА» судовий збір в сумі 4739 (чотири тисячі сімсот тридцять дев'ять) гривень 11 коп.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кузан Р.І.