Справа № 303/5005/15а,2а/303/218/15
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року Справа № 876/9862/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Онишкевича Т. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання - Мельничук Б. Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадської організації «Народна рада Мукачівщини» на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 вересня 2015 року в справі за позовом громадської організації «Народна рада Мукачівщини» до голови Мукачівської міської ради Закарпатської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2015 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області зареєстровано позовну заяву громадської організації «Народна рада Мукачівщини» до голови Мукачівської міської ради Закарпатської області про визнання протиправною відмову голови Мукачівської міської ради у наданні відповіді на інформаційний запит від 16 липня 2015 року; зобов'язання голови Мукачівської міської ради надати повну інформацію на запит від 16 липня 2015 року відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що відповідачем не було надано відповіді на інформаційний запит позивачу, чим порушено його право на доступ до публічної інформації.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що відповідач як розпорядник публічної інформації розглянув звернення позивача без порушення його права на одержання інформації надавши обґрунтовану відповідь.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем - громадською організацією «Народна рада Мукачівщини», подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом апеляційної інстанції заслухано суддю-доповідача, досліджено матеріали справи та проаналізовано доводи апеляційної скарги, внаслідок чого зроблено висновок, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 16 липня 2015 року громадська організація «Народна рада Мукачівщини» звернулася до голови Мукачівської міської ради із запитом щодо надання інформації:

1) яка процедура ухвалення рішень шляхом електронних консультацій?

2) коли засідання громадської ради є правомочними?

3) відкриті чи закриті засідання громадської ради?

4) чи беруть участь у засіданні громадської ради представники виконавчого комітету Мукачівської міської ради?

5) хто може брати участь у засіданнях громадської ради?

6) хто інформує членів громадської ради про дату, час, місце проведення та проект порядку денного засідання громадської ради?

Даний запит відповідачем отримано 17 липня 2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с .6).

На інформаційний запит позивача відповідачем листом від 22 липня 2015 року № 01-15П/1644 надана відповідь, в якій зазначено, що порядок проведення електронних консультацій затверджено Наказом Міністерства юстиції України 13 квітня 2009 року № 324/7 «Щодо проведення електронних консультацій з громадськістю», який знаходиться на сайті «Громадянське суспільство і влада». Також зазначено, що додаткові акти щодо проведення електронних консультацій міською радою та виконавчим комітетом не приймалося та вказано, що діяльність громадських рад регламентована Постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 2010 року № 996 «Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики».

Вважаючи, що головою Мукачівської міської ради не надано інформацію на запит, громадська організація «Народна рада Мукачівщини» звернулася із позовом до суду.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Закон України «Про доступ до публічної інформації».

За змістом ст. 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом; публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Тобто, за змістом наведеної статті можна виділити такі ознаки публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 цього ж Закону доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні; запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту (ч.1 ст. 20 зазначеного Закону).

Зі змісту наявної в матеріалах справи копії запиту, що направлений позивачем відповідачеві, вбачається, що запитувана позивачем інформація не є інформацією, що була отримана або створена Мукачівською міськоюї радою Закарпатської області у процесі виконання нею своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, та вказана інформація не знаходиться в її володінні у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Також при вирішення питання про обґрунтованість та підставність доводів апеляційної скарги необхідно виходити з природи спірних правовідносин, зокрема необхідно з'ясувати чи порушено право на доступ до публічної інформації чи право на звернення громадян.

Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів.

Вищезазначений закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні громадськими та державними справами, для впливу до поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян необхідно розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Основна різниця між зверненням та інформаційним запитом полягає в тому, що при реалізації права на звернення особа повідомляє у зверненні посадовій особі певну інформацію з метою спонукати її до вчинення дій правового чи організаційно-адміністративного характеру, в яких зацікавлена ця особа. У той час, як єдиною метою направлення інформаційного запиту є отримання існуючої в розпорядника публічної інформації. Таким чином, при реалізації права на звернення особа виступає інформатором, а держава - суб'єктом отримання інформації, на яку орган влади мусить відреагувати певним чином. У разі ж, коли особа спрямовує інформаційний запит, держава виступає інформатором, а особа - суб'єктом, який отримує інформацію про діяльність органу влади. У разі якщо звернення громадянина містить питання, яке немає ознаки запиту щодо надання публічної інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», таке питання розглядається разом з іншими питаннями звернення у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян».

Про те, що громадська організація «Народна рада Мукачівщини» має на меті спонукати відповідача до вчинення дій правового чи організаційно-адміністративного характеру, в яких зацікавлена ця особа, свідчить сам інформаційни запит, у якому зазначено, що позивач проводить громадський моніторинг діяльності органів місцевого самоврядування в Закарпатській області по забезпеченню права на доступ до публічної інформації.

При цьому, Закон України «Про звернення громадян» спрямований не на реалізацію права на інформацію (ст.34 Конституції України), а права на звернення особи (петицію) (ст.40 Конституції України), а це інше за юридичною природою право людини і громадянина.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апелянт - запитувач інформації ототожнив поняття запит на інформацію із зверненням та не врахував, що запит на публічну інформацію та звернення громадян є різними категоріями за правовими підставами, предметом, вимогами щодо форми.

У відповідності до ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є:

1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права;

2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно вирішено справу по суті, але з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому, мотивувальну частину даної постанови слід змінити.

Керуючись ст. ст. 41, 158-163, 183-2, 195, 196, п. 2 ч. 1 ст. 198, ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадської організації «Народна рада Мукачівщини» - задовольнити частково.

Постанову Мукачівського районного суду Закарпатської області від 23 вересня 2015 року в справі № 303/5005/15-а змінити в частині мотивів, а в решті постанову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у випадку коли, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, складення постанови в повному обсязі відкладено - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Т.В. Онишкевич

І. О. Яворський

Постанову складено в повному обсязі 25 березня 2016 року.