Справа № 826/18766/15
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» до Управління праці та соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом визнання протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації в щодо не реєстрації за період з 01 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року своїх зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремих категорій громадян по ст. Бородянка за вказаний період та не надсилання інформації про свої зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Бородянської районної державної адміністрації. Просить стягнути витрати на перевезення залізницею пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах, за період з 01 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року в сумі 1161300,60 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2015 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, на підставі недоведених обставин справи, які суд вважає доведеними та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В засідання з'явились учасники процесу.

Представник апелянта просив апеляційну скаргу задовольнити та скасувати оскаржувану постанову суду.

Представники відповідача просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи скарги та подані письмові заперечення на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця» не виконуються обов'язки щодо правильного оформлення форми № 2-пільга, а відповідач, як розпорядник бюджетних коштів, був позбавлений можливості перевірити дійсність вимог позивача заявлених ним у формах №2-пільги та актах звірки щодо фактично наданих послуг з пільгового проїзду залізницею окремих категорій громадян по ст. Бородянка в період з 01 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року, що дає йому право не проводити реєстрацію цих документів, як зобов'язань по Договору від 03 січня 2014 року № ПЗ/ДН-1-145119/НЮ.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 03.01.2014 року між Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця» та Управління праці та соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації укладений договір на пільгове перевезення пасажирів залізничним транспортом загального користування та про відшкодування витрат за надані послуги.

Договір регламентує взаємовідносини сторін щодо пільгового перевезення залізничним транспортом пільгових категорій громадян, та порядок відшкодування коштів за їх перевезення у 2014 році.

Відповідно до умов договору позивач взяв на себе зобов'язання здійснювати щоденне перевезення пільгових категорій громадян згідно із Законами України: «Про Державний бюджет України на 2014 рік», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист», «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», «Про соціальний захист дітей війни», постанови Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256, № 117 від 29 січня 2003 року (із наступними змінами), відповідно до норм і тарифів, а саме: щомісячно до 5 числа, наступного за звітним періодом, надавати облікові форми, розрахунки сум фактично перевезених пільговиків за формою № 2-пільга, в яких відображено надання пільг за місяць та акти звіряння розрахунків за формою №3-пільга.

Згідно п. 3.2 Договору, Управління праці та соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації здійснює розрахунок з постачальником послуг (позивачем) на підставі отриманих від нього щомісячних звітів щодо наданих послуг та на підставі акту звіряння розрахунків за надані послуги, підписаного Сторонами.

Пунктом 2.5.1 договору передбачено відшкодування коштів згідно Закону України «Про Державний бюджет на поточний рік» за рахунок субвенції з державного бюджету на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян згідно кошторисних призначень на 2014 рік затверджених в сумі 500000 грн.

05 серпня 2014 року між сторонами було укладено додаткову угоду до Договору від 03 січня 2014 року № ПЗ/ДН-1-145119/НЮ, якою збільшено розмір коштів, що підлягатиме до відшкодування до 630000,00 грн.

На виконання умов вказаного Договору, позивачем у 2014 році надано послуги з перевезення пільгової категорії пасажирів залізничним транспортом зі станції Бородянка на загальну суму 1161300,60 грн.

На підтвердження розміру понесених витрат на перевезення пасажирів, позивачем направлялись на адресу відповідача рахунки за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року, акти звіряння розрахунків та облікові форми, на підтвердження розміру своїх витрат на перевезення пасажирів, що користуються пільгами.

Однак, акти розрахунків Управлінням праці та соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації не були підписані, а понесені залізницею витрати не відшкодовані.

Частиною 5 ст. 9 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлено, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийняте рішення щодо введення відповідних пільг.

Згідно ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті „б" п. 4 ч. 1 ст. 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 4.03.2002 року (далі - Порядок № 256), фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Згідно з п. 3 Порядку № 256 головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Згідно з п. 5 Порядком № 256 головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг.

Пунктом 6 Порядку № 256 визначено, що у разі виникнення додаткових зобов'язань головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Зазначені фінансові органи готують уточнені реєстри нарахованих у поточному місяці сум та подають їх до 20 числа Міністерству фінансів АРК, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби Автономної Республіки Крим, областях, міст Києві та Севастополі.

Відповідно до умов договору позивачем протягом липня-грудня 2015 року було надіслано відповідачу облікові форми про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного бюджету, всього на суму 1161300,62 грн.

Відповідачем не було підписано направлених залізницею розрахунків та не відшкодовано понесені позивачем витрати з пільгового перевезення пасажирів.

Як встановлено судом, вказана відмова обумовлена тим, що вартість (розрахунок) та правомірність формування (інформація, що послугами з перевезення скористались саме пільговики, які зареєстровані в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги (ЄДАРП) не були підтверджені позивачем належним чином оформленими розрахунковими документами.

Для компенсації недоотриманих коштів облікова форма складається окремо для органу виконавчої влади, який є головним розпорядником бюджетних коштів, передбачених на цю мету державним бюджетом, та органу виконавчої влади, який є головним розпорядником коштів, виділених місцевим бюджетом.

Залізниці не пізніше ніж 15 числа місяця наступного звітного періоду подають відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, та облікові форми.

Головні розпорядники коштів, передбачених на компенсаційні виплати, після надходження їх на власні рахунки у п'ятиденний строк перераховують зазначені кошти відповідній залізниці.

Слід додати, що вищезгаданий договір, як вже зазначалося вище, за своєю правовою природою є адміністративним договором.

За відсутності врегулювання у чинному законодавстві особливостей укладення та виконання адміністративних договорів, до правовідносин сторін за адміністративним договором підлягають до застосування загальні положення ЦК України та ГК України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, на підставі якої виникають зобов'язальні правовідносини відповідної правової природи. Права та обов'язки сторін, обумовлені договором, складають його зміст і повинні дотримуватись сторонами.

За вказаним вище договором на відповідача покладений обов'язок відшкодувати позивачу вартість перевезення по пільговим тарифам відповідних категорій громадян.

Позивач поніс витрати на пільгове перевезення, так як має перевозити всіх пільговиків, які до нього звернулися, та не має підстав для відмови у перевезенні пільговиків.

При цьому, відповідач вказує на неналежне оформлення направлених йому розрахунків у зв'язку із не зазначенням у них деталізації наданих послуг по кожному пільговику.

Вказує, що подані до Управління залізницею форми № 2-пільга, затвердженої наказом Мінпраці України від 21 квітня 2003 року № 100 не заповнені належним чином, оскільки при заповненні форми в графі «прізвище, по-батькові» зазначено «ПЕН, ВВВ, ЛЧАЕС, Діти», а в графі «адреса», «ідентифікаційний код пільговика», «особистий рахунок пільговика» інформація відсутня.

Позивачем надавалися документи, які не передбачають деталізацію послуг по кожній окремій особі, яка скористалася пільговим проїздом.

В усіх копіях форм № 2-пільга в матеріалах справи відсутні відомості в графах 2- прізвищ, ім'я, по-батькові, 3- адреса та 4- ідентифікаційний номер пільговика.

В копіях актів звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги, наданих суду разом з позовною заявою, позивачем вказується тільки сума заборгованості за певний період.

УПСЗН Бородянської РДА для уточнення інформації наданої позивачем у формах №2-пільга, направлялись листи № 3030/02 від 03 червня 2014 року, № 4835/02 від 23 жовтня 2014 року, № 5729/02 від 29 грудня 2014 року на які відповіді надано не було.

Відповідач, як розпорядник бюджетних коштів, був позбавлений можливості перевірити дійсність вимог позивача заявлених ним у формах №2-пільги та актах звірки щодо фактично наданих послуг з пільгового проїзду залізницею окремих категорій громадян.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає що у відповідача були відсутні підстави реєструвати додаткові зобов'язання на суму 1161300,62 грн., оскільки їх вартість (розрахунок) та правомірність формування (інформація, що послугами з перевезення скористались саме пільговики, які зареєстровані в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги (ЄДАРП) не були підтверджені позивачем належним чином оформленими розрахунковими документами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача є необґрунтованими та такими, що не спростовують висновки суду першої інстанції, через що відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2015 року по справі за адміністративним позовом Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» до Управління праці та соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня складення у повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвала виготовлено 22.03.2016 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.