Справа № 803/3837/15
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 р. Справа № 876/983/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Святецького В.В., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2, про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка проявилася у залишенні без задоволення його заяви від 08.10.2015 року про призначення на посаду начальника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, та визнати недійсним і скасувати рішення конкурсної комісії Держгеокадастру від 15.10.2015 року в частині рекомендації на посаду начальника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області ОСОБА_2

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що відповідач організував і провів конкурс на заміщення вакантної посади начальника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області у встановленому законодавством порядку. Суд зазначив, що ОСОБА_1 не був учасником цього конкурсу, а тому рішення конкурсної комісії не може порушувати його права та законні інтереси, оскільки чинним законодавством передбачена можливість відповідача на власний управлінський розсуд призначити особу на посаду начальника територіального управління як за конкурсною процедурою, так і поза конкурсом, як це передбачено для певної категорії громадян, які визначені у постанові Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 № 637. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає її незаконною і необґрунтованою, оскільки суд порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а також висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає наступне.

Суд першої інстанції безпідставно зосередив увагу лише на факті проведення конкурсу на посаду начальника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області і залишив поза увагою те, що він має право бути призначеним на посаду без конкурсного відбору, зазначивши, що оскільки він не брав участі в конкурсі, рішення конкурсної комісії не впливають на його права. На думку позивача, такий висновок є безпідставним, оскільки 09.10.2015 року він подав відповідачу заяву про призначення його на зазначену посаду як особу, яка має відповідний пріоритет, передбачений законодавством. Позивач наголошує, що він не мав об'єктивної можливості подати таку заяву до оголошення конкурсу, оскільки як особа, яка не працює у відповідному державному органі, не міг знати про наявність вакантних посад, а дізнався про вакантну посаду начальника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області лише із оголошення у пресі про проведення конкурсу на цю посаду. Також позивач вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про відсутність порушень з боку відповідача вимог законодавства, що регулює порядок розгляду заяв кандидатів на заміщення конкурсних посад. Зокрема, позивач зазначає, що суд не врахував положень п. 17 «Порядку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 року № 169, яким встановлено, що особи, документи яких не відповідають встановленим вимогам, за рішенням голови конкурсної комісії до конкурсу не допускаються, про що їм повідомляється кадровою службою з відповідним обґрунтування, однак якщо кандидат наполягає на участі у конкурсі за даних обставин, він допускається до конкурсу, а остаточне рішення приймає конкурсна комісія. На думку позивача, оскільки він наполягав на розгляді його кандидатури на зайняття зазначеної посади, кінцеве рішення по його кандидатурі повинна була б приймати конкурсна комісія, але всупереч вимогам даного Порядку йому було надано лише формальну відписку про неможливість призначення на посаду. Також позивач стверджує, що, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про скасування рішення конкурсної комісії в частині рекомендації на посаду начальника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про те, що дане рішення має рекомендаційний характер і не є обов'язковим, оскільки відповідно до змісту п. п. 25, 32 зазначеного вище Порядку керівник державного органу приймає рішення про призначення особи на посаду виключно на підставі пропозиції конкурсної комісії, яка здійснює відбір кандидатів, і даний Порядок не передбачає варіативності дій керівника в такому випадку. Крім того, на думку позивача, суд безпідставно не взяв до уваги норми постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.1994 року № 423 «Про деякі питання застосування статей 4,15 і 27 Закону України «Про державну службу» в частині його переваг у прийнятті на спірну посаду, а саме без конкурсного відбору. Так, даною Постановою передбачено, що без конкурсного відбору або стажування можуть також прийматися на державну службу, зокрема, військовослужбовці, звільнені у запас (демобілізовані), які були призначені на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Позивач зазначає, що брав участь в спеціальній операції в зоні проведення антитерористичної операції, є учасником бойових дій і 05.03.2015 року був демобілізований (виключений з військового резерву), а також відповідає всім кваліфікаційним вимогам, встановленим для спірної посади. Висновок суду першої інстанції про те, що норми зазначеного Порядку, що визначають категорії осіб, які мають право на зайняття посад в державних органах без проходження конкурсу, є диспозитивними і дають державному органу право діяти з певною свободою (призначення особи на посаду поза конкурсом є правом, а не обов'язком відповідного державного органу), на думку позивача, є безпідставним, оскільки його право на зайняття посади державної служби без конкурсного відбору є безумовним і конкурсна комісія після отримання його заяви була зобов'язана рекомендувати саме його для призначення на вакантну посаду, а подальші співбесіди з іншими кандидатами в такому випадку не проводяться. При цьому, позивач зазначає, що відповідно до чинного законодавства рішення Кабінету Міністрів України приймаються на забезпечення дотримання і виконання норм Конституції України, з метою правового регулювання суспільних відносин та є обов'язковими для виконання. І саме суд зобов'язаний забезпечувати і визначати практичне застосування рішень Кабінету Міністрів України, надаючи особі реальну можливість реалізувати права, надані їй цими рішеннями.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, наказом Держгеокадастру від 21.08.2015 року № 138-ок було оголошено конкурс на заміщення вакантних посад начальників Головних управлінь Держгеокадастру в областях та начальників територіальних органів Держгеокадастру в областях нижчого рівня, в тому числі посади начальника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області.

Оголошення про проведення даного конкурсу опубліковано в газеті «Праця і зарплата» за 26.08.2015 року № 32 (948), а також розміщене на офіційному сайті Держгеокадастру (http://land.gov.ua).

В оголошенні були зазначені вимоги до кандидатів на посаду, перелік документів, які необхідно подати для участі у конкурсі та встановлено термін їх подання - протягом 30 календарних днів з дня оголошення про проведення конкурсу.

Також для проведення конкурсу була створена конкурсна комісія Держгеокадастру.

Як встановив суд, для участі у конкурсі на заміщення вакантної посади начальника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області подав документи ОСОБА_2, який був допущений до складання письмового іспиту і згідно з екзаменаційною відомістю від 12.10.2015 року набрав 20 балів.

За результатами підведених підсумків іспиту та співбесіди з кандидатами рішенням конкурсної комісії Держгеокадастру від 15.10.2015 року ОСОБА_2 було рекомендовано на посаду начальника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області.

В свою чергу ОСОБА_1 не подавав документів для участі в зазначеному конкурсі, проте звернувся на ім'я голови Держгеокадастру із заявою від 08.10.2015 року, яка була зареєстрована 09.10.2015 року за вх. № 1414/29-15-КК, про призначення його на посаду начальника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 року № 637.

У відповідь на дану заяву Держгеокадастр листом від 02.11.2015 року № ДС-31-28-0.15-13391/23-15 повідомив позивача, що призначення на посаду начальника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області не вбачається можливим, оскільки його заява була подана після оголошення конкурсу на цю посаду та після закінчення строку подання документів на участь у конкурсі. Також в даному листі відповідач роз'яснив, що з моменту оголошення конкурсу на зайняття вакантних посад державних службовців зайняття цих посад за іншою процедурою не допускається.

Колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про правомірність оскаржуваних дій (бездіяльності) відповідача та рішення конкурсної комісії з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну службу» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на державну службу мають громадяни України незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової і національної приналежності, статі, політичних поглядів, релігійних переконань, місця проживання, які одержали відповідну освіту і професійну підготовку та пройшли у встановленому порядку конкурсний відбір, або за іншою процедурою, передбаченою Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 15 цього Закону прийняття на державну службу на посади третьої-сьомої категорій, передбачених статтею 25 цього Закону, здійснюється на конкурсній основі, крім випадків, коли інше встановлено законами України.

Порядок проведення конкурсу для вступу на державну службу регулюється Положенням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Дані про вакансії посад державних службовців підлягають публікації та поширенню через засоби масової інформації не пізніш як за один місяць до проведення конкурсу.

Порядок проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 року № 169.

Відповідно до п. 2 цього Порядку конкурс на заміщення вакантної посади державного службовця повинен забезпечувати конституційне право рівного доступу до державної служби громадян України.

Згідно з п. 3 цього Порядку для проведення відбору кандидатів на заміщення вакантних посад державних службовців наказом (розпорядженням) керівника відповідного державного органу, який здійснює призначення на посаду державного службовця, утворюється конкурсна комісія у складі голови, секретаря і членів комісії. Очолює конкурсну комісію заступник керівника державного органу. До складу конкурсної комісії входять представники кадрової та юридичної служб, а також окремих структурних підрозділів апарату державного органу.

Згідно з п. 6 цього Порядку умови проведення конкурсу в окремому державному органі відповідно до цього Порядку визначаються його керівником, який призначає на посади та звільняє з посад державних службовців. Рішення про проведення конкурсу приймається керівником органу за наявності вакантної посади державного службовця.

Пунктом 9 даного Порядку передбачено, що конкурс проводиться поетапно: 1) публікація оголошення державного органу про проведення конкурсу в пресі або поширення його через інші засоби масової інформації; 2) прийом документів від осіб, які бажають взяти участь у конкурсі, та їх попередній розгляд на відповідність встановленим кваліфікаційним вимогам до відповідного рівня посади; 3) проведення іспиту та відбір кандидатів.

Відповідно до п. 10 цього Порядку державний орган, у якому проводиться конкурс, зобов'язаний опублікувати оголошення про проведення конкурсу в пресі або поширити його через інші офіційні засоби масової інформації не пізніше ніж за місяць до початку конкурсу та довести його до відома працівників органу, в якому оголошується конкурс.

Також колегія суддів враховує, що відповідно до п. 19 зазначеного Порядку іспит проводиться конкурсною комісією державного органу, в якому оголошено конкурс, з метою об'єктивної оцінки знань і здібностей кандидатів на посаду державних службовців.

Згідно з п. 23 цього Порядку порядок проведення іспиту у державному органі та перелік питань на перевірку знання законодавства з урахуванням специфіки функціональних повноважень цього державного органу та його структурних підрозділів затверджується керівником органу, в якому проводиться конкурс, відповідно до цього Порядку та Загального порядку проведення іспиту кандидатів на заміщення вакантних посад державних службовців.

Згідно з п. 25 Порядку конкурсна комісія на підставі розгляду поданих документів, результатів іспиту та співбесіди з кандидатами, які успішно склали іспит, на своєму засіданні здійснює відбір осіб для зайняття вакантних посад державних службовців.

Пунктом 27 Порядку передбачено, що якщо жоден з кандидатів не рекомендований конкурсною комісією для зайняття вакантної посади державного службовця, оголошується повторний конкурс.

Згідно з п. 29 Порядку рішення комісії приймається простою більшістю голосів присутніх на її засіданні членів конкурсної комісії. У рішенні комісії, що подається керівнику державного органу, обов'язково зазначаються пропозиції щодо призначення конкретного кандидата на вакантну посаду державного службовця та визначаються кандидатури для зарахування до кадрового резерву.

Дослідивши і оцінивши надані особами, які беруть участь у справі, пояснення і письмові докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що конкурс на заміщення посади начальника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області було призначено і проведено відповідно до наведених вище вимог Закону України «Про державну службу» та «Порядку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 року № 169, а саме було опубліковано оголошення, прийнято документи у кандидатів, які виявили бажання взяти участь у конкурсі, проведено попередній розгляд документів кандидатів на відповідність встановленим кваліфікаційним вимогам до відповідного рівня посади, допущено кандидата ОСОБА_2 до проходження іспиту та рекомендовано останнього на посаду начальника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області.

Також, як правильно зазначив суд першої інстанції, оцінювання професійного рівня, знань та здібностей, кваліфікації кандидатів під час складання письмового іспиту і під час проведення співбесіди належить до виключної компетенції конкурсної комісії.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги норми постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.1994 року № 423 «Про деякі питання застосування статей 4, 15 і 27 Закону України «Про державну службу» в частині його переваг у прийнятті на спірну посаду, а саме без конкурсного відбору, колегія суддів зазначає наступне.

Даною Постановою передбачено, зокрема, що без конкурсного відбору або стажування можуть також прийматися на державну службу, зокрема, військовослужбовці, звільнені у запас (демобілізовані), які були призначені на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Як встановив суд, ОСОБА_1 брав участь в спеціальній операції в зоні проведення антитерористичної операції, є учасником бойових дій і 05.03.2015 року був демобілізований (виключений з військового резерву), тобто підпадає під дію зазначеної Постанови, а також відповідає всім кваліфікаційним вимогам, встановленим для посади начальника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області.

Наведеними вище нормами законодавства передбачено два альтернативних порядки призначення на посади державної служби - за результатами конкурсу та без конкурсного відбору для певних категорій кандидатів на посади.

Проте, на думку колегії суддів, відбір та призначення на конкретну посаду може здійснюватись лише в один із зазначених способів.

Таким чином, оскільки, як зазначено вище, конкурс на посаду начальника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області було призначено до подання ОСОБА_1 заяви про призначення на дану посаду без конкурсного відбору, відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні на зазначену посаду.

Також колегія суддів зазначає, що положеннями Закону України «Про державну службу», постанов Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 року № 169 та Кабінету Міністрів України від 17.06.1994 року № 423 чи інших нормативно-правових актів не встановлено обов'язку та повноважень органів державної влади зупиняти чи відміняти проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державної служби в зв'язку з надходженням заяви про призначення на відповідну посаду від особи, яка згідно із законодавством має право бути призначеною на цю посаду без проходження конкурсного відбору.

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, з моменту оголошення конкурсу на зайняття вакантних посад державних службовців зайняття цих посад за іншою процедурою не допускається.

Щодо доводів позивача про те, що він не мав об'єктивної можливості подати заяву про призначення на посаду начальника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області до оголошення конкурсу, оскільки як особа, яка не працює у відповідному державному органі, не міг знати про вакантність цієї посади, а дізнався про це лише із оголошення у пресі про проведення конкурсу на цю посаду, колегія суддів зазначає наступне.

Порядком проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 року № 169, визначено ряд зобов'язань органу державної влади, який призначає і проводить конкурс, та механізмів, що забезпечують реальну можливість для всіх громадян України, які відповідають певним кваліфікаційним вимогам, реалізувати гарантоване законом право на державну службу.

Такими механізмами, зокрема, є публікація відповідного оголошення в пресі або поширення його через інші засоби масової інформації та надання достатнього терміну прийому документів від осіб, які бажають взяти участь у конкурсі.

Водночас слід враховувати, що строки подання документів та проведення конкурсу мають бути розумними, що передбачає їх певне обмеження в часі.

Таким чином, враховуючи, що конкурсною комісією Держгеокадастру повністю дотримано вимог зазначеного Порядку при призначенні та оголошенні конкурсу на посаду начальника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, несвоєчасне ознайомлення ОСОБА_1 з інформацією про призначення цього конкурсу з причин, незалежних від відповідача, не може бути свідченням протиправності дій останнього щодо незабезпечення своєчасного подання позивачем заяви про призначення його на вказану посаду.

Також колегія суддів вважає безпідставним твердження позивача про порушення відповідачем під час розгляду його заяви вимог п. 17 Порядку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців, виходячи з наступного.

Даною нормою встановлено, що особи, документи яких не відповідають встановленим вимогам, за рішенням голови конкурсної комісії до конкурсу не допускаються, про що їм повідомляється кадровою службою з відповідним обґрунтуванням. Якщо кандидат наполягає на участі у конкурсі за даних обставин, він допускається до конкурсу, а остаточне рішення приймає конкурсна комісія.

Як вбачається із змісту наведеної норми, вона регулює питання прийняття заяв про участь у конкурсі, однак, як зазначено вище, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення його на посаду начальника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області без проходження конкурсного відбору, тому, на думку колегії суддів, положення п. 17 цього Порядку до спірних правовідносин не застосовуються.

Також колегія суддів вважає помилковим твердження позивача про безпідставність висновку суду першої інстанції про те, що рішення конкурсної комісії в частині рекомендації на посаду начальника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області ОСОБА_2 має рекомендаційний характер і не є обов'язковим, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 25 Порядку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців конкурсна комісія на підставі розгляду поданих документів, результатів іспиту та співбесіди з кандидатами, які успішно склали іспит, на своєму засіданні здійснює відбір осіб для зайняття вакантних посад державних службовців.

Згідного з п. 32 цього Порядку рішення про призначення на посаду державного службовця та зарахування до кадрового резерву приймає керівник державного органу на підставі пропозиції конкурсної комісії протягом місяця з дня прийняття рішення конкурсною комісією.

Відповідно до змісту наведених норм пропозиція конкурсної комісії є лише підставою для прийняття керівником державного органу рішення про призначення особи, яка пройшла конкурсний відбір, на посаду державного службовця, але не зобов'язує керівника призначити на певну посаду виключно особу, рекомендовану конкурсною комісією, тобто його функції не зводяться до формального затвердження рішення комісії.

При цьому, положеннями даного Порядку чи інших нормативно-правових актів не встановлено заборони керівнику державного органу не призначати на посаду особу, рекомендовану конкурсною комісією, за умови законності та вмотивованості такого рішення.

Щодо доводів позивача про те, що ОСОБА_2 не міг бути допущений до участі у конкурсі на заміщення посади та рекомендований конкурсною комісією на дану посаду в зв'язку з тим, що на час проведення конкурсу і прийняття конкурсною комісією оскаржуваного рішення була відсутня інформація про проходження ним перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 7 Порядку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців до участі у конкурсі не допускаються, зокрема, особи, які позбавлені права займати відповідні посади в установленому законом порядку на визначений термін, а також в інших випадках, установлених законами.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про очищення влади» особа, яка претендує на зайняття посади, визначеної пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону (крім громадян, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу та на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або залучаються до виконання обов'язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на території проведення антитерористичної операції), подає власноручно написану письмову заяву, якою повідомляє про те, що до неї не застосовуються заборони, визначені частинами третьою або четвертою статті 1 цього Закону, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей стосовно неї відповідно до цього Закону.

Відомості, зазначені у заяві, передбаченій частиною першою цієї статті, перевіряються під час проведення спеціальної перевірки відповідно до статті 11 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» у порядку та строки, визначені цим Законом.

Встановлення перевіркою факту належності особи до переліку осіб, щодо яких застосовуються заборони, визначені частинами третьою або четвертою статті 1 цього Закону, є підставою для відмови у призначенні такої особи на посаду, на яку вона претендує.

Таким чином, умовою допуску особи до проходження конкурсу на заміщення посад державної служби, передбачених п. п. 1-10 ч. 1 ст. 2 цього Закону, є подання заяви про те, що до неї не застосовуються заборони, визначені даним Законом, та про згоду на проходження перевірки і згоду на оприлюднення відомостей стосовно неї, а не довідки про проходження перевірки.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року у справі № 803/3837/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2, про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді В.В. Святецький

Т.І. Шинкар

Ухвала складена в повному обсязі 21.03.2016 року