Справа № 826/11351/15
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" березня 2016 р. м. Київ К/800/42681/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіЦвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
суддів Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Латишевої Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2015 року

у справі № 826/11351/15

за позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу,

в с т а н о в и в:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.07.2015 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29.05.2015 року № Ф-. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 11.06.2015 року № та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску від 11.06.2015 року № .

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2015 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.07.2015 року скасовано та постановлено нову, якою у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення цього суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник позивача касаційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача проти касаційної скарги заперечував та просив у її задоволенні відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами документальної планової виїзної перевірки платника податків, який проводить незалежну професійну діяльність - ОСОБА_4, з питань повноти та своєчасності сплати податку на доходи з фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, відповідачем складено акт від 29.05.2015 року № 916/17-01/НОМЕР_3, яким встановлено, зокрема, порушення: - п. 178.3 ст. 178 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено оподаткований (чистий) дохід в сумі 10 173 559, 92 грн., в тому числі за 2012 рік в сумі 6 602 064, 04 грн., за 2013 рік - 1 731 340, 88 грн., за 2014 рік - 1 840 155, 00 грн. внаслідок перекручування даних в деклараціях про доходи і майновий стан за 2012-2014 роки, а саме: заниження валового доходу в сумі 5 314 978, 04 грн. та завищення витрат в сумі 5 376 936, 00 грн. Відповідно до п. 167.1 ст. 167, п. 178.2 ст. 178 Податкового кодексу України податок на доходи з фізичних осіб, що підлягає сплаті за наслідками проведеної перевірки, визначений в сумі 1 729 505, 19 грн., в тому числі за 2012 рік - 1 122 350, 89 грн., за 2013 рік - 294 327, 95 грн., за 2014 рік - 312 826, 35 грн.; - абзацу 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого нараховано єдиний внесок на загальну суму 148 891, 43 грн., в тому числі за 2012 рік на суму 37 639, 01 грн., за 2013 рік на суму 54 129, 20 грн., за 2014 рік на суму 57 123, 22 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.06.2015 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 2 161 878, 49 грн., з яких за основним платежем у сумі 1 729 505, 19 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 432 373, 30 грн.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29.05.2015 року № Ф-, якою визначено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 148 891, 43 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 11.06.2015 року № у сумі 13 914, 94 грн.

Підставою для прийняття оскаржуваних рішень стали висновки податкового органу, зокрема, про заниження позивачем доходу у зв'язку із невключенням до Книги обліку доходів та витрат коштів, що надійшли на розрахункові рахунки з призначенням платежу «Сплата за вчинення нотаріальних дій», «За нотаріальні послуги», «Оплата за посвідчення угоди про поновлення та про внесення змін та доповнень» тощо, а також встановлення відображення у деклараціях про доходи витрат від господарських операцій, які містять ознаки відсутності реальності.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, та обставин, встановлених судами попередніх інстанцій, зважає на таке.

В силу ст. 32 Закону України «Про нотаріат» приватний нотаріус сплачує податки, встановлені Податковим кодексом України.

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Ставки податку визначені у п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України.

Згідно із п. 178.3 ст. 178 Податкового кодексу України оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Відповідно до п. 178.2 ст. 178 Податкового кодексу України доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри (п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України).

В силу п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями.

Згідно із абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Отже, приватний нотаріус є самозайнятою особою, яка здійснює незалежну професійну нотаріальну діяльність, доходи від якої оподатковуються за ставками податку, визначеними для оподаткування доходів фізичних осіб, а база оподаткування визначається як різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса.

В свою чергу, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

З приводу встановлених перевіркою обставин щодо заниження валового доходу позивача у зв'язку з невідображенням в Книзі обліку доходів та витрат суми коштів, які надійшли на банківський рахунок останнього, судом першої інстанції вставлено та підтверджується матеріалами справи, що нотаріусом ОСОБА_4 обліковувались спірні суми доходу на підставі Реєстру для реєстрації нотаріальних дій, тобто датою обліку доходу була дата вчинення нотаріальної дії, а не дата надходження коштів на рахунок.

Таким чином, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що саме по собі порушення порядку ведення Книги обліку доходів і витрат не є порушенням п. 167.1 ст. 167, п. 178.3 ст. 178 Податкового кодексу України, оскільки не призвело до заниження оподаткованого доходу.

В свою чергу, рішення суду апеляційної інстанції, яким у задоволенні позову відмовлено, всупереч ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України не містить встановлених обставин з приводу відповідних порушень із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при прийнятті постанови, і положення закону, яким він керувався.

Крім того, безпідставними є висновки суду апеляційної інстанції щодо нереальності вчинення господарських операцій між ОСОБА_4 та ТОВ «Компанії Валкер», ТОВ «Меріком ТЛ», ТОВ «Конкорд-Ексім», ТОВ «Трейд-2012», ТОВ «Український центр послуг» з посиланням на результати податкового контролюю вказаних контрагентів, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Листом Міністерства юстиції України від 02.02.2006 року № 31-35/20 передбачено, що при оподаткуванні доходів приватних нотаріусів за звітний податковий період необхідно враховувати документально підтверджені обов'язкові витрати, пов'язані з організацією їх роботи, зокрема, користування приміщенням (оренда плата, платежі за надання комунальних послуг та інші обов'язкові платежі), яке є робочим місцем приватного нотаріуса (ст. 25 Закону України «Про нотаріат»).

В силу Узагальнюючої податкової консультації щодо деяких питань оподаткування фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (приватних нотаріусів, адвокатів), затвердженої наказом ДПС України 24.12.2012 року № 1185, до витрат приватного нотаріуса можуть бути віднесені, зокрема: - оренда робочого місця нотаріуса, у тому числі його поточний ремонт, обладнання пандусу для під'їзду інвалідів; - страхування цивільно-правової відповідальності приватного нотаріуса; - технічне забезпечення діяльності робочого місця нотаріуса та його обслуговування: а) охоронна та пожежна сигналізація; б) металеві двері або металеві ролети; в) металеві грати, захисні ролети та броньована ударостійка плівка на вікнах; г) металеві шафи; д) вогнестійкий сейф; е) інформаційна вивіска; є) обслуговування технічного обладнання (комп'ютери, у тому числі їх програмне забезпечення, принтери, сканер, ксерокс, факс, телефон тощо); ж) підключення та користування мережею Інтернет без обмеження кількості провайдерів, включаючи мобільний Інтернет; з) телекомунікаційні послуги; и) меблі; - програмне забезпечення, користування електронною базою законодавства; - встановлення, обслуговування та користування державними та єдиними реєстрами; - виготовлення печатки, штампів з текстами посвідчувальних написів; - витрати на придбання спеціальних бланків нотаріальних документів та ведення реєстрів для реєстрації нотаріальних дій, книг, журналів реєстрації (обліку), передбачених номенклатурою; - витрати на придбання канцелярського приладдя (картонажі, архівні папки, твердий картон, канцелярський папір, технічні засоби для прошивання документів тощо); - витрати на забезпечення збереження документів нотаріального діловодства; - проходження підвищення кваліфікації, участь у короткотермінових семінарах, міжнародних семінарах, симпозіумах, науково-практичних конференціях; удосконалення професійної майстерності; навчання в школі молодого нотаріуса; придбання та передплата юридичної літератури (книг, журналів, дисків, програм тощо); - оплата праці та обов'язкові нарахування на фонд оплати праці помічників, секретарів, стажистів (найманих працівників); - сплата внесків до Пенсійного фонду України, у тому числі на користь найманих працівників, та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування; - відкриття рахунків у банках та їх розрахунково-касове обслуговування (депозитні рахунки); - витрати на поштові та кур'єрські послуги, необхідні для ведення нотаріальної діяльності.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору оренди від 28.12.2011 року б/н, укладеного між позивачем та ТОВ «Меріком ТЛ», останній передає ОСОБА_4 технічне обладнання в користування за плату.

Відповідно до договору оренди від 28.12.2011 року б/н, укладеного між позивачем та ТОВ «Конкорд-Ексім», останній передає ОСОБА_4 предмети оренди (меблі) в користування за плату.

Відповідно до договору суборенди нерухомого майна від 01.01.2012 року б/н, укладеного між позивачем та ТОВ «Компанією Валкер», останній передає ОСОБА_4 в користування за плату нерухоме майно - квартири.

Відповідно до договору суборенди нерухомого майна від 01.01.2013 року б/н, укладеного між позивачем та ТОВ «Трейд-2012», останній передає ОСОБА_4 в користування за плату нерухоме майно - квартири.

Відповідно до договору суборенди нерухомого майна від 01.01.2014 року б/н, укладеного між позивачем та ТОВ «Український центр послуг», останній передає ОСОБА_4 в користування за плату нерухоме майно - квартири.

Матеріалами справи, а саме договорам, актами приймання-передачі нерухомого майна (приміщення), актами приймання-передачі орендованого майна, актами про надання послуг, актами повернення орендованого майна, актами повернення нерухомого майна (приміщення), квитанціями до прибуткового касового ордера, підтверджується виконання відповідних договірних зобов'язань.

За таких обставин, судом першої інстанції зроблений правильний висновок про недоведеність відповідачем, на якого в силу норми частини другої ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається обов'язок доказування, правомірності визначення ним суми чистого оподатковуваного доходу позивача протягом 2012-2014 років, на який нараховується, зокрема, податок з доходів фізичних осіб і єдиний внесок.

Відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Отже, прийняте апеляційним судом нове рішення у справі про відмову у задоволенні позову підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції - залишенню в силі відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин касаційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2015 року у справі № 826/11351/15 скасувати.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.07.2015 року у справі № 826/11351/15 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук