Справа № 2а-4135/09/1770
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2016 року м. Київ К/800/4271/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 14.10.2009

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2012

у справі №2а-4135/09/1770 (№89471/09/9104)

за позовом Дочірнього підприємства «Рівнехліб» Відкритого акціонерного товариства «Концерн Хлібпром»

до Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.10.2009, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2012, позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівному від 17.04.2009 № /0/23-121 та № /0/23-121.

ДПІ у м. Рівному Рівненської області ДПС подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, обґрунтовуючи такі вимоги нормами матеріального права та обставинами, з яких податковий орган виходив при прийнятті оспорюваних податкових повідомлень-рішень та наводив судам попередніх інстанцій, заперечуючи проти позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

ДПІ у м. Рівному проведено документальну позапланову виїзну перевірку щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Біг Натс» та ТОВ «МКС Альянс» за період з 01.04.2008 про 31.12.2008, за результатами якої складено акт від 07.04.2009 № 399/23-500/33803703. Актом перевірки зафіксовано порушення позивачем п.п. 5.2.1 п. 5.2, абз. 4 п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР та п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, що полягали в неправомірному віднесенні до складу валових витрат та податкового кредиту відповідно витрат та податку на додану вартість за операціями з придбання у ТОВ «Біг Натс» товару (ядро волоського горіха в обсязі 63 т) за договором поставки від 09.04.2008 № 090408.

Відсутність у позивача права на формування валових витрат та податкового кредиту за вказаними операціями з ТОВ «Біг Натс» податковий орган обґрунтовує тим, що придбаний позивачем у ТОВ «Біг Натс» товар у першому ланцюгу постачання набуто у контрагентів, що знаходяться у місцевостях, в яких відсутні горіхові насадження у значних обсягах (смт. Трохимівка, смт. Іванівка, с. Нововасилівка Херсонської області). Податковий орган також посилається на відсутність первинних документів, які б підтверджували фактичне транспортування товару, надання експедиційних послуг, послуг щодо отримання та зберігання товару. Деякі первинні документи не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996 XIV, а саме: у договорі поставки від 09.04.2008 № 090408 не вказано яким чином здійснюється перевезення вантажу, у видатковій накладній не зазначено прізвища особи, відповідальної за отримання товару.

Вчинення порушень позивачем вимог п.п. 5.2.1 п. 5.2, абз. 4 п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР податковий орган також пов'язує з неправомірним віднесенням до складу валових витрат витрат за операціями з придбання у ТОВ «МКС «Альянс» послуг за договором комісії від 10.04.2008 № 01/2008 щодо реалізації товару (ядро волоського горіха в обсязі 63 т). Свою позицію податковий орган обґрунтовує тим, що договори купівлі-продажу, укладені ТОВ «МКС «Альянс» (комісіонером) від імені комітента (позивача) з нерезидентами («ABAR TARABAR CО.LTD» ALLI KHEDRI (Ірак), «ZEKI BAYDARMAN» (Туреччина), «VILLERS-LE-LAC S.A.» (Віргінські острови Британії) не містять інформації щодо виду товару, щодо документу, на підставі якого повинна здійснюватись передача товару, а також щодо умов поставки. Крім того, податковий орган посилається на відсутність первинних документів, які б підтверджувати транспортування та відвантаження товару, відсутність звіту комісіонера щодо виконаних зобов'язань за договором комісії;

- п.п. 8.1.1, п.п. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, що полягали в неправомірному віднесенні до складу амортизаційних відрахувань витрат в сумі 16570 грн. на придбання основних фондів для власного виробничого використання, їх ремонту, поліпшення та реконструкції. В обґрунтування вказаних порушень податковий орган посилається на відсутність у підприємства первинних документів, які б підтверджували податковий облік основних засобів, наприклад: регістри бухгалтерського обліку, інвентарні картки основних засобів, інших нематеріальних активів, матеріальні звіти.

На підставі акта перевірки 07.04.2009 № 399/23-500/33803703 складено податкове повідомлення-рішення від 17.04.2009 № /0/23-121 про визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 323190 грн., в т.ч.: 215460 грн. за основним платежем та 107730 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, та податкове повідомлення-рішення від 17.04.2009 № /0/23-121 про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток в загальній сумі 303728 грн., в т.ч.: 217320 грн. за основним платежем та 86408 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки встановлених судами обставин суд касаційної інстанції виходить з такого.

Для надання правової оцінки щодо формування платником податку на прибуток валових витрат слід застосовувати положення ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, а податкового кредиту - положень п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР.

За умови реального здійснення господарської операції з поставки товарів, яка призвела до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, правильного обчислення валових витрат та податкового кредиту, наявності первинних документів, в тому числі податкових накладних, виданих особою, зареєстрованою платником податку на додану вартість, платник податку (покупець) має право на валові витрати та податковий кредит.

Платник податків (покупець товарів) не має обов'язку та повноважень здійснювати на час вчинення операцій та після вчинення операцій контроль за дотриманням продавцем, відомості щодо реєстрації якого як юридичної особи містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та як платника податку на додану вартість - у Реєстрі платників податку на додану вартість, вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності та оподаткування і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за вчинені порушення продавцем.

Допущені постачальником порушення вимог законодавства при веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідну відповідальність щодо нього та не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість.

У справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 наголошував на індивідуальній юридичній відповідальності за податкові правопорушення.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальника чи сприяння ухиленню постачальником товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит та валові витрати/витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування.

З положень п.п. 7.2.3, п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94 ВР випливає, що у податковому обліку господарські операції та витрати за ними мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат. Податковий кредит має бути підтверджений податковою накладною.

Усі документи в їх сукупності, складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення, які за змістом та формою відповідають вимогам закону та які відображають реальні господарські операції, належать до первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності. Тому, питання реального вчинення господарських операцій має з'ясовуватися на підставі оцінки усіх таких доказів в їх сукупності.

Судами попередніх інстанцій ретельно досліджено питання щодо реального вчинення позивачем оспорюваних податковим органом господарських операцій з ТОВ «Біг Натс» з придбання товару (волоські горіхи) в межах господарської діяльності, зокрема, досліджено умови поставки товарів та спосіб поставки, порядок оплати, первинні документи, а також інші докази.

Згідно з договором від 09.04.2008 № 090408 позивачем придбано у ТОВ «Біг Натс» товар (ядра волоського горіха в обсязі 63 т.) в сумі 1077300 грн. на умовах франко-склад м. Херсон або м. Первомайськ.

Вказаний товар реалізовано нерезидентам - «ABAR TARABAR CО.LTD» ALLI KHEDRI (Ірак), «ZEKI BAYDARMAN» (Туреччина), «VILLERS-LE-LAC S.A.» (Віргінські острови Британії) на підставі зовнішньоекономічних контрактів, що підтверджується вантажно-митними деклараціями від 18.04.2009 № 9859, від 18.04.2009 № 9860, від 18.04.2009 № 9868, в яких експортером зазначено ДП «Рівнехліб» ВАТ «Концерн Хлібпром».

Експорт горіхів позивач здійснив через комісіонера ТОВ «МКС Альянс» на підставі договору комісії від 10.04.2008 № 01/2008, що підтверджується додатком від 16.04.2008 № 1 до договору комісії, актом приймання-передачі від 16.04.2008, звітом комісіонера та зовнішньоекономічними контрактами.

Позивачем сформовано податковий кредит за операціями з ТОВ «Біг Натс» на підставі накладної від 16.04.2008 № 2-00000159 та податкової накладної № 159 від 16.04.2008, включеної до реєстру податкових накладних за квітень 2008 року.

В результаті оцінки таких доказів як належних судами попередніх інстанцій встановлено, що господарські операції мали реальний характер, підтверджені відповідними первинними документами, які відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996та повністю відображають зміст та обсяг здійснених операцій.

Посилання відповідача про відсутність у ДП «Рівнехліб» ВАТ «Концерн Хлібпром» документів щодо транспортування та зберігання горіхів судами попередніх інстанцій обґрунтовано спростовано встановленим фактом проведення господарської операції в межах одного складу та протягом одного дня - 16.04.2008.

У результаті дослідження питання щодо фактичного вчинення позивачем операцій з придбання у ТОВ «МКС «Альянс» комісійних послуг судами встановлено, що господарські операції підтверджені відповідними первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та які відповідають дійсності. Зокрема, судами досліджено договір комісії, акти прийому-передачі виконаних робіт, звіти комісіонера.

У відповідності до п.п. 5.2.10 п. 5.2 ст. 5 Закону № 334/94-ВР до складу валових витрат включаються суми витрат, пов'язаних з поліпшенням основних фондів у межах, встановлених підпунктом 8.7.1 цього Закону.

Відповідно до п.п. 8.7.1 п. 8.7 ст. 8 Закону № 334/94-ВР платники податку мають право протягом звітного періоду віднести до валових витрат будь-які витрати, пов'язані з поліпшенням основних фондів, що підлягають амортизації, у тому числі витрати на поліпшення орендованих основних фондів, у сумі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду.

Витрати, що перевищують зазначену суму, розподіляються пропорційно сумі фактично понесених платником податку витрат на поліпшення основних фондів груп 2, 3, 4 чи окремих об'єктів основних фондів групи 1 та збільшують балансову вартість основних фондів відповідних груп чи окремих об'єктів основних фондів групи 1 станом на початок розрахункового кварталу.

Відповідно до п.п. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8 Закону № 334/94-ВР амортизації підлягають витрати на придбання основних фондів та нематеріальних активів для власного виробничого використання, а також проведення всіх видів ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних фондів.

Судами попередніх інстанцій не встановлено порушень позивачем вищезазначених положень законодавства щодо віднесення до складу амортизаційних відрахувань витрат на придбання основних фондів та витрат на їх реконструкцію.

Постановою Рівненського міського суду від 08.07.2009 у справі № 3 5607/09 закрито провадження у справі щодо вчинення ОСОБА_2 (директор Дочірнього підприємства «Рівнехліб» Відкритого акціонерного товариства «Концерн Хлібпром») адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1631 Кодексу про адміністративні правопорушення України (порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку), у зв'язку з відсутністю в діях вказаної особи складу правопорушення.

Вказаним судовим рішенням, яке на момент розгляду справи в судах попередніх інстанцій набрало законної сили, встановлено обставини щодо необґрунтованості висновків податкового органу про заниження позивачем податкових зобов'язань з податку на прибуток в сумі 217320 грн. з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування за ІІ, ІІІ та ІV квартали 2008 року та заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість в сумі 215460 грн. за квітень 2008 року. При цьому суд виходив з наявності у позивача належним чином оформлених первинних документів щодо формування вищезазначених податкових зобов'язань.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо протиправності податкових повідомлень-рішень від 17.04.2009 № /0/23-121 та № /0/23-121.

З огляду на викладене, касаційна скарга залишається без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 14.10.2009 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою про перегляд даної ухвали, поданою безпосередньо до Верховного Суду України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун