Справа № 814/3923/15
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 лютого 2016 р. Справа № 814/3923/15

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Кононенка Д.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "АКЗ",
до за участю: представника позивача: Лушников В.П. представника відповідача: Зайцева А.М.Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області,
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.02.2015р. №,
В С Т А Н О В И В:

ПАТ «АКЗ» звернувся до суду з адміністративним позовом до ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача № від 25.02.15 в частині зменшення від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 400088,34 гривень.

Свої позовні вимоги товариство обґрунтувало тим, що має повний пакет документів з контрагентами постачальниками ДП «Трансгарант-Україна», ТОВ «Славмел» та ТОВ «Славмел ЛТД», а відповідач за надуманими підставами позбавляє податкового кредиту з цими контрагентами.

Відповідач позов не визнав, свої заперечення обґрунтував тим, що ПАТ «АКЗ» включено до податкового кредиту суму 69225,68 гривень за рахунок ДП «Трансгарант-Україна», яка не підтверджена жодним первинним документом, крім того позивач врахував у власному податковому кредиті кошти сплачені на користь ТОВ «Славмел» та ТОВ «Славмел ЛТД» на підставі незареєстрованих податкових накладних, не підтверджені належними товарно-транспортними накладними, з яких неможливо встановити належність вугілля та пов'язаність його з господарською діяльністю позивача.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

ПАТ «АКЗ» зареєстрований в якості юридичної особи 01.12.00 виконкомом Миколаївської міської ради. Основним видом діяльності ПАТ «АКЗ» є добування піску, гравію, глин і каоліну, виробництво цегли, черепиці та інших будівельних виробів з випаленої глини. Свою господарську діяльність ПАТ «АКЗ» здійснює на цегляному заводі за адресою смт. Олександрівка, вул. Степова, 72, а перебуває на обліку у Заводському району м. Миколаєва.

Згідно з поданою ПАТ «АКЗ» до ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва податкової декларації за листопад 2014 року від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту відображене у рядку 19 податкової декларації, складає 623007 гривень.

В період з 21.01.15 по 27.01.15 ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва провело документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ПАТ «АКЗ» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість, про що було складено Акт від 02.02.15 №154/14-04-15-01-19/31268743.

За результатами перевірки податківці прийшли до висновку, що на порушення 187.1 ст.187, п.198.2, 198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200, п.201.4, п.201.10 ст.201, абз.1 п.11 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України ПАТ «АКЗ» завищено заявлену суму від'ємного значення різниці ПДВ за листопад 2014 року на 417955 гривень.

25.02.15 уповноваженою особою ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва прийнято податкове повідомлення-рішення № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 417955 гривень.

14.01.14 ПАТ «АКЗ» уклало договір на транспортно-експедиційне обслуговування №1-14/14 з ДП «Трансгарант-Україна».

Відповідно до цього договору експедитор зобов'язується надавати послуги по організації та оплаті перевезень вантажів позивача залізничним транспортом України та країн СНД.

В листопаді 2014 року, позивачем здійсненні експедитору платежі на суму 1600000,00 гривень, в тому числі ПДВ 266666,67 гривень. Відповідно до акту виконаних робіт№17/14 від 30.11.14 експедитором в листопаді 2014 року виконанні роботи по організації та оплаті перевезень вантажів на суму 2260228,21 гривень, у т.ч. ПДВ 376704,70 гривень. При цьому, частина робіт на суму 352074,14 гривень, в тому числі ПДВ 58679 гривень була виконана в рахунок погашення дебіторської заборгованості.

Під час перевірки ревізором проведено обрахунок балансу розрахунків ПАТ «АКЗ» та ДП «Трансгарант-Україна» та встановлено, що розрахунок задекларованого позивачем кредиту перевищую надані та оплачені послуг експедитору на суму 17866,66 гривень.

Зазначений факт також не заперечується ПАТ «АКЗ», та саме ця сума не оскаржується по цій справі.

Разом з тим, встановивши факт невідповідності первинним документам податкового кредиту на суму 17866,66 гривень, відповідач зняв з податкового кредиту не лише ці 17866,66 гривень, а всю суму податкового кредиту в 69225,67 гривень, оскільки вся ця сума (разом з 17866,66 гривень) міститься в податковій накладній №545 від 30.11.14.

Відповідно ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є господарська операція з постачання товарів, постачання послуг, ввезення товарів (послуг) на митну територію України, вивезення товарів (послуг) у митному режимі експорту.

Відповідно до ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Таким чином, відповідно до Кодексу у підприємства є право на включення до податкового кредиту сплачених сум іншому платнику податку за умови проведення реальної господарської операції та наявності первинних документів, які підтверджують її проведення.

Оскільки ПАТ «АКЗ» має все первинні документи, щодо проведення господарських операцій з ДП «Трансгарант-Україна» на суму 51359,01 гривень, товарність та реальність цих операцій не ставиться під сумнів податковим органом, відповідач не мав право позбавляти його податкового кредиту на цю суму.

У цьому випадку, податковий орган повинен був позбавити позивача лише тієї суми податкового кредиту, яка не підтверджена первинними документами, в цьому випадку це 17866,66 гривень, а не 69225,67 гривень.

Протягом 2013 року, ТОВ «Славмел» з Донецької області було поставлено до смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області вугілля, яке зберігалось в складських приміщеннях ПАТ «АЗК» відповідно до договору зберігання.

В подальшому зазначене вугілля було придбано ПАТ «АКЗ» у ТОВ «Сламвел Лтд» та віднесено до податкового кредиту 327804 гривень за листопад 2014 року.

Податковий орган заперечує можливості врахування цих коштів у податкового обліку позивача з тих підстав, що реальної господарської операції не відбулося, на що вказує, те, що залізничні товарно-транспортні накладні заповненні з численними порушеннями.

В судовому засіданні встановлено, що у позивача є всі первинні документи з приводу зазначеної господарської операції

На переконання суду, якщо податковий орган мотивує своє рішення про позбавлення платника податків права на віднесення сплачених постачальникам коштів до податкового кредиту, тим, що на його думку, відбулася фіктивна операція по штучному нарощуванню цих показників, то цьому повинно передувати доведеність цієї діяльності платника податків або його контрагентів у порядку кримінального судочинства.

З приводу товарно-транспортних накладних та виявлених в них недоліках, суд зазначає, відповідно до умов обох договорів, поставка товару здійснюється на умовах FCAІнкотермс 2010, тобто продавець здійснює транспортування товару до залізничної станції покупця. За таких обставин, недоліки виявленні в товарно-транспортних накладних не мають відношення до позивача, оскільки він є лише вантажоодержувачем за цими накладними.

Якщо, в зазначених товарно-транспортних накладних є викривлення або неправдиві відомості, відповідальність за це покладається на замовника, вантажовідправника, перевізника, тобто на тих осіб, які складали зазначені документи.

У будь-якому випадку, товарно-транспортна накладна є обов'язковим первинним документом для підтвердження надання експедиційних послуг, чи послуг з перевезення вантажів. У цьому ж випадку, позивач сплачував не за перевезення, а за товар. Перевезення товару здійснювалось продавцем за власний рахунок. А тому товарно-транспортна накладна у цьому випадку взагалі не є обов'язковою для підтвердження права на врахування у податковому обліку сплачених коштів на адресу продавця.

Досліджуючи реальність та товарність цих договорів, відповідно до роз'яснення Вищого адміністративного суду України викладеного у листі № 742/11/13-11 від 02.06.11 суд вважає, що саме за цими господарськими операціям будь-яких не будь інших документів, ніж ті які були надані позивачем (договори, товарні накладні, податкові накладні, платіжні доручення), бути не може.

Дрібні недоліки у оформленні товарно-транспортних накладних, не може заперечувати здійснення всієї господарської операції.

Взагалі щодо товарності та реальності господарських операцій, суд виходить з презумпції чинність зазначених правочинів та відповідності їх вимогам законодавствам, поки відповідач - суб'єкт владних повноважень, відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України не докаже, що вони були не реальними та безтоварними.

Враховуючи викладене, за наявності у позивача всіх первинних документів, не спростування відповідачем не реальності та не товарності постачання товару, сплати за нього коштів та подальшого використання у господарської діяльності підприємства, у податкового органу немає ніяких підстав для позбавлення підприємства на відображення у своїй податковій звітності взаємовідносини з контрагентамита врахування сплачених ним коштів в якості податкового кредиту та витрат.

Зазначена правова позиція, зокрема, викладена у постановах Верховного Суду України від 01.06.10 за позовом ПП «Армавір» до ДПІ у Печерському районі м. Києва, від 19.11.10 у справі за позовом ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» до Кременчуцької ОДПІ, від 31.01.11 за позовом ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської ОДПІ, а також у Рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.09 по справі «Булвес» проти Болгарії.

Відповідно до ч.2 ст.160, 244-2 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних відносин, суд зобов'язаний враховувати висновку Верховного Суду України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області № від 25.02.2015р. в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 400088,34 гривень.

3.Присудити на користь приватного акціонерного товариства "АЗК" () за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у заводському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області судовий збір в сумі 6001,33 гривень (шість тисяч одна грн. тридцять три коп.).

4. Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України постанова складена у повномуобсязі 04.03.16

Суддя В.В. Біоносенко