Справа № 2а-4531/11/0170
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року м. Київ К/9991/42427/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Степашка О.І.

суддів: Кошіля В.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Ялті Автономної Республіки Крим Державної податкової служби

на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 13.03.2012

та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2012

у справі № 2а-4531/11/0170

за позовом Акціонерної компанії «Харківобленерго»

до Державної податкової інспекції у місті Ялті Автономної Республіки Крим Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія «Харківобленерго» (далі по тексту - позивач, АК «Харківобленерго») звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Ялті Автономної Республіки Крим Державної податкової служби (далі по тексту - відповідач, ДПІ у місті Ялті АР Крим ДПС) про скасування податкового повідомлення-рішення від 04.04.2011 №.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 13.03.2012, яка залишена без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2012, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено планову документальну виїзну перевірку філії Бази відпочинку «Тюзлер»АК арківобленерго» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2009 по 31.12.2010, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2009 по 31.12.2010, за результатами якої складено акт № 481/23-1/25148940/46 від 17.03.2011.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем, зокрема п.5.1, п.п.5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування у сумі 223000,00 грн. та занижено податок на прибуток за період з 01.07.2009 по 31.12.2010 на загальну суму 156008,00 грн. Так, перевіркою повноти визначення валових витрат за період з 01.07.2009 по 31.12.2010 встановлено їх завищення всього у сумі 471006,00 грн.

При цьому, податковий орган виходив з того, що Базою відпочинку «Тюзлер» АК арківобленерго» безпідставно включено до складу валових витрат перевіряємого періоду витрати по оренді майна та приміщень згідно отриманими рахунками від Ялтинської міської ради «Будинок Торгівлі 2000» (далі по тексту - КП ЯМР «Будинок Торгівлі 2000»), в той час як первинними документами не підтверджено зв'язок вказаних витрат з господарською діяльністю компанії.

На підставі висновків акта перевірки відповідачем 04.04.2011 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким Базі відпочинку «Тюзлер»АК арківобленерго» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 62001,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 20143,00 грн.

Задовольняючи адміністративний позов повністю, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Пунктом 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначено, що валовими витратами виробництва та обігу є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

При цьому, неодмінною характерною рисою господарської діяльності в податкових правовідносинах є її направленість на отримання доходу в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формах (п. 1.32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» Р).

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Таким чином, правильність формування платником податків валових витрат вимагає наявності зв'язку витрат платника податків на придбання послуг з його господарською діяльністю, що полягає у намірі платника податку отримати користь від придбаних послуг. У протилежному випадку відсутні підстави для зменшення бази оподаткування податком на прибуток за рахунок валових витрат.

При чому, до таких обмежень, згідно пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», віднесено включення до валових витрат на потреби, не пов'язані з веденням господарської діяльності та згідно пп. 5.3.9 - витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Пунктом 5.11 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» заборонено установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових, крім тих, що зазначені в цьому Законі.

Згідно ст. ст. 1, 9 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25.03.1998 між КП «Ялтакурорттеплоенерго» об'єднання «Ялтакурорт» (орендодавцем) та Базою відпочинку «Тюзлер»АК «Харківобленерго» (орендарем) був укладений договір оренди, відповідно до умов якого орендодавець надає в строкове користування комплекс будівель бази відпочинку «Тюзлер», розташованої за адресою: Крим, Ялтинський район, с. Куйбишева, Бахчисарайське шосе, 11. Приміщення було передано у використання позивача згідно акту передачі в оренду будівель і споруд бази відпочинку «Тюзлер» від 25.03.1998 та майно бази відпочинку «Тюзлер» згідно акту приймання-передачі майна від 28.04.2007.

Також, додатковими угодами від 01.05.2007 та від 10.06.2008 внесені зміни до договору оренди б/н від 25.03.1998 в частині зазначення орендодавця та його юридичної адреси. Внесення змін обумовлено зміною назви орендодавця на Комунальне підприємство Ялтинської міської ради «Будинок Торгівлі 2000».

На думку податкового органу, витрати позивача щодо сплати орендної плати за договором б/н від 25.03.1998 необґрунтовано включені до складу валових витрат, що призвело до заниження податку на прибуток за період, що перевірявся, у тому числі за IV квартал 2010 року на суму 62001,00 грн.

Судами встановлено, що витрат АК «Харківобленерго» на оренду приміщення за договором з КП Ялтинської міської ради «Будинок Торгівлі 2000» у період з 01.07.2009 по 31.12.2010 пов'язані з господарською діяльністю компанії.

Дані обставини також були предметом розгляду у справі №2а-4532/11/0170/9, що розглядалась Окружним адміністративним судом Автономної Республіки Крим.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 28.09.2011 по справі №2а-4532/11/0170/9, яка залишена без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2012, були встановлені обставини, згідно яких Базою відпочинку «Тюзлер», яка є структурним підрозділом АК «Харківобленерго», правомірно включено до складу валових витрат витрати на оренду приміщення за договором з КП Ялтинської міської ради «Будинок Торгівлі 2000». Позиція була обґрунтована тим, що витрати по вказаній господарській операції підтверджуються належними первинними документами: договором оренди, актом приймання-передачі майна в оренду, переліком орендованого майна, платіжними дорученнями по сплаті орендних платежів. Отже, вказані документи є підставою для ведення бухгалтерського обліку.

Також, встановлено, що крім власного майна База відпочинку «Тюзлер» здійснює свою діяльність на орендованих територіях, будівлях та спорудах у відповідності з договорами оренди, які враховуються в господарській діяльності бази відпочинку.

При цьому, згідно з п. 8.5 Положення про Базу відпочинку «Тюзлер» АК «Харківобленерго», затвердженим наказом ДАЄК «Харківобленерго» від 25.12.1997 №155, директор по довіреності ДАЄК «Харківобленерго», укладає договори, пред'являє та розглядає претензії, позови, приймає участь в арбітражних і судових процесах у якості позивача або відповідача з усіма правами, а також в адміністративних та нотаріальних органах.

Вказаною постановою підтверджено віднесення орендованого комплексу будівель до основних засобів Бази відпочинку «Тюзлер» АК «Харківобленерго», які знаходяться на її балансі.

З огляду на заначене, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що витрат Бази відпочинку «Тюзлер» АК «Харківобленерго» на оренду приміщення за договором б/н від 25.03.1998 пов'язані з господарською діяльністю товариства та, як наслідок, правомірність віднесення цих витрат до складу валових.

Згідно з ч. 2 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Крім того, ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини щодо правомірності включення позивачем до складу валових витрат у період з 01.07.2009 по 31.12.2010 витрат на оренду приміщення за договором б/н від 25.03.1998 є такими, що не потребують доказування.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судом першої та апеляційної інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Ялті Автономної Республіки Крим Державної податкової служби відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 13.03.2012 та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)В.В. Кошіль
(підпис)О.А. Моторний