Справа № 818/2170/15
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2016 р.Справа № 818/2170/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Сіренко О.І.
Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В.
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.
представника відповідача Гончаренка О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представників позивача ОСОБА_1 - Друченко Тетяни Василівни, ОСОБА_2 та позивача ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12.01.2016р. по справі № 818/2170/15 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИЛА:
12 січня 2016 року постановою Сумського окружного адміністративного суду у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовлено.
Представником позивача ОСОБА_1 - Друченко Тетяною Василівною подано апеляційну скаргу, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі. Обґрунтовуючи заявлені у апеляційній скарзі вимоги, вказує, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки допущеним відповідачем порушенням вимог Інструкції про порядок обліку кадрів у системі Служби безпеки України, затвердженої наказом Голови СБУ №0260 від 31.12.1999 року, на виконання вимог якої Управління Служби безпеки України в Сумській області зобов`язане було при укладенні з ОСОБА_1 контракту про проходження військової служби у Службі безпеки України особами офіцерського складу, прапорщиками і мічманами, солдатами і матросами, сержантами і старшинами прийняти для зберігання в особовій справі трудову книжку останнього, а після закінчення служби - повернути таку позивачу. Заявник стверджує, що позивачем було надано Управлінню Служби безпеки України в Сумській області оригінал трудової книжки, яка на даний час не повернута. Також вважає бездіяльність відповідача в частині не вчинення дій з повернення ОСОБА_1 військового квитка протиправною, оскільки така порушує вимоги пункту 3.4 Інструкції про порядок обліку кадрів у системі Служби безпеки України.
Представником позивача Левченком Віктором Івановичем та позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій заявники просять постанову суду першої інстанції по даній справі скасувати, позов задовольнити. Зазначають, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для зобов`язання відповідача повернути позивачу трудову книжку та військовий квиток суперечать нормам чинного законодавства і фактичним обставинам справи. Вказують, що на час прийняття ОСОБА_1 на службу до органів Служби безпеки України, останній мав належним чином оформлену трудову книжку, оскільки працював у період з 01.09.2005 року по 11.05.2006 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Детективна фірма "Еридан" на посаді охоронника та звільнився у зв`язку з проходженням військової служби. Оригінал вказаної трудової книжки був переданий відповідачу та зберігався в особовій справі ОСОБА_1 на підставі п. 3.1, п.п. 3.7.3, 3.7.4 Інструкції про порядок обліку кадрів у системі Служби безпеки України, затвердженої наказом Голови СБУ №0260 від 31.12.1999 року. Проте, після звільнення з військової служби позивачу оригінал трудової книжки не повертався. Заявники також зазначають, що військовий квиток ОСОБА_1 мав після закінчення військової служби зберігатись в архівному відділі Управління Служби безпеки України в Сумській області, натомість протиправно був направлений до Сумського міського військового комісаріату.
Управління Служби безпеки України в Сумській області у письмових запереченнях просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. Вказує, що у відповідності до вимог Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 року №1262/2007, та вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, ведення трудових книжок на військовослужбовців Служби безпеки України не передбачено. Зазначає, що відповідач не наділений обов`язком зі зберігання військових квитків військовослужбовців після їх звільнення зі служби. Позивач не позбавлений права отримати власний військовий квиток серії НОМЕР_1 як такий, що знаходиться на зберіганні у Сумському міському військовому комісаріаті.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно з контрактом про проходження військової служби у Службі безпеки України від 06.05.2006 (а.с. 10-11) прийнятий на військову службу за контрактом строком на 5 років та, як встановлено із послужного списку ОСОБА_1 (а.с.60-69) наказом начальника Управління Служби безпеки України в Сумській області від 15.05.2006 № 113-ос призначений на посаду співробітника охорони 2 відділення РСВ Управління. В подальшому на підставі наказу начальника Управління Служби безпеки України в Сумській області від 02.07.2009 № 169-ос ОСОБА_1 призначений на посаду молодшого оперуповноваженого оперативного підрозділу Управління Служби безпеки України в Сумській області.
12.08.2009 року наказом начальника Управління Служби безпеки України в Сумській області № 206-ос ОСОБА_1 звільнено з військової служби за підпунктом б пункту 61 та підпунктом д пункту 62 (через сімейні обставини) у запас Збройних Сил України і виключено зі списків особового складу Управління (а.с. 70).
20.08.2009 року постановою Зарічного районного суду м. Суми відносно ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту.
17.03.2014 року згідно ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 звільнений із слідчого ізолятора.
09.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Служби безпеки України в Сумській області із заявою, в якій просив надати йому військовий квиток (а.с. 76).
06.03.2015 року листом № 68/Л-23/199/1 (а.с. 77) ОСОБА_1 повідомлено, що військовий квиток після звільнення останнього був надісланий у встановленому порядку до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Не погодившись із такими діями відповідача, вважаючи що останній незаконно не вчинив дій щодо повернення оригіналу трудової книжки та військового квитка, ОСОБА_1 звернувся до суд із позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Управління Служби безпеки України в Сумській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, порушень прав ОСОБА_1 не допустило. Трудова книжка, про повернення якої просить позивач, при зарахуванні на військову службу до відповідача не подавалась. Військовий квиток ОСОБА_1 . Управлінням Служби безпеки України в Сумській області було передано на зберігання до Сумського міського військового комісаріату.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1, абзаців 1,2 частини 2 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25 березня 1992 року N 2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Частиною 3 статті 2 цього Закону встановлено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
За змістом статті 3 Закону №2232-ХІІ, правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до статті 19 Закону №2232-ХІІ, військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених ст.20 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".
Як вбачається з копії контракту про проходження військової служби у Службі безпеки України особами офіцерського складу, прапорщиками і мічманами, солдатами і матросами, сержантами і старшинами, ОСОБА_1 добровільно взяв на себе зобов`язання проходити військову службу за контрактом відповідно до Положення про проходження військової служби прапорщиками у Службі безпеки України протягом п`яти років з травня 2006 року до травня 2011 року (а.с.10-11)
Порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, прапорщиками і мічманами, солдатами і матросами, сержантами і старшинами та кадрової військової служби особами офіцерського складу Служби безпеки України, виконання ними військового обов`язку в запасі та особливості проходження військової служби у воєнний час визначений Положенням про проходження військової служби за контрактом та кадрової військової служби у Службі безпеки України, затвердженим Указом Президента України від 7 листопада 2001 року N 1053/2001 (далі - Положення №1053/2001).
За змістом розділу ІІ "Прийняття на військову службу. Укладення контракту" та розділу VІІІ "Звільнення з військової служби" вказаного Положення ведення трудової книжки безпосередньо під час проходження військової служби за контактом не передбачено.
Відповідно до спільного наказу Міністерства праці, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 №58 "Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників", при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Особи, які вперше шукають роботу і не мають трудової книжки, повинні пред`явити паспорт, диплом або інший документ про освіту чи професійну підготовку. Військовослужбовці, звільнені із Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Прикордонних військ України, Цивільної оборони України, Управління охорони вищих посадових осіб України та інших військових формувань, створених відповідно до законодавства України (далі Збройні Сили України та інші війська) та військовослужбовці, звільнені із Збройних Сил колишнього Союзу PCP і Збройних сил держав учасниць СНД, пред`являють військовий квиток. Звільнені з місця відбування кримінального покарання зобов`язані пред`явити довідку про звільнення.
Відповідно до п.2.19 наказу Міністерства праці, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 №58 "Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників", до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремими рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи: а) про час служби у складі Збройних Сил України та інших військах, де на тих, які проходять службу, не поширюється законодавство про працю і державне соціальне страхування, із зазначенням дати призову (зарахування) і дати звільнення із служби.
Відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 12.08.1993 №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", документами що підтверджують трудовий стаж військової служби є військові квитки, довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС, довідки архівних і військово-лікувальних установ тощо.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що чинним законодавством не передбачено військовослужбовцям оформлення трудових книжок.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача ОСОБА_3 та представників позивача ОСОБА_4 і Левченко В.І. у апеляційних скаргах про те, що оригінал трудової книжки ОСОБА_1 був переданий відповідачу та зберігався в особовій справі позивача на підставі п. 3.1, п.п. 3.7.3, 3.7.4 Інструкції про порядок обліку кадрів у системі Служби безпеки України, затвердженої наказом Голови СБУ №0260 від 31.12.1999 року.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
З метою реалізації зазначеної норми та підтвердження відповідності нормативно-правових актів Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, указом Президента України від 3 жовтня 1992 року N 493/92 встановлено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.
Державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю здійснює Міністерство юстиції України.
Згідно п. 2, 3, 15 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 р. N 731 "Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади", державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. На державну реєстрацію подаються нормативно-правові акти, прийняті уповноваженими на це суб`єктами нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, що містять норми права, мають неперсоніфікований характер і розраховані на неодноразове застосування, незалежно від строку їх дії (постійні чи обмежені певним часом) та характеру відомостей, що в них містяться, у тому числі з грифами "Для службового користування", "Особливої важливості", "Цілком таємно", "Таємно" та іншими, а також прийняті в порядку експерименту. Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади направляють для виконання нормативно-правові акти лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування. У разі порушення зазначених вимог нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності, і не можуть бути застосовані.
Як вбачається з матеріалів справи, Наказ Голови Служби безпеки України від 31 грудня 1999 року №0260, яким затверджено Інструкцію про порядок обліку кадрів у системі Служби безпеки України (а.с.136-155), не містить напису встановленого зразка про дату державної реєстрації і номер акта згідно з державним реєстром, а отже не вважається таким, що пройшов встановлену чинним законодавством процедуру державної реєстрації та не може бути застосованим у спірних правовідносинах.
Посилання позивача та представників позивача у апеляційній скарзі на той факт, що трудова книжка в оригіналі надавалась для зберігання до Управління Служби безпеки України в Сумській області спростовуються матеріалами справи. Так, згідно довідок Управління Служби безпеки України в Сумській області від 12.08.2015 № 16706 (а.с. 33) та від 19.08.2015 № 17119 (а.с. 34) трудова книжка при прийнятті на військову службу позивачем не надавалась та в особовій справі відсутня. Заявниками не надано жодних достовірних доказів на спростування зазначених обставин.
В особовій справі позивача, копія якої є в матеріалах справи (а.с.71-74), серед опису документів, які до цієї справи долучались, відсутнє посилання на залучення трудової книжки позивача.
Факт наявності трудового стажу у позивача в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Детективна фірма "Еридан" не є доказом того, що позивачем при укладенні контракту на проходження військової служби з відповідачем надавалась трудова книжка.
Виходячи з викладеного вищу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності Управління Служби безпеки України в Сумській області щодо неповернення ОСОБА_1 трудової книжки серії НОМЕР_2 та зобов`язання Управління Служби безпеки України в Сумській області повернути позивачу трудову книжку серії НОМЕР_2 .
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Управління Служби безпеки України в Сумській області щодо неповернення ОСОБА_1 військового квитка серії НОМЕР_1 та зобов`язання Управління Служби безпеки України в Сумській області повернути ОСОБА_1 військовий квиток серії НОМЕР_1 , колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.п. 1, 2 Положення про військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу, затвердженого Указом Президента України від 25 травня 1994 року N 263/94 (далі - Положення № 263-94), військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу (далі - військовий квиток) є документом, що визначає належність його власника до військової служби, служби в запасі та військового обов`язку. Військовий квиток є єдиним для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України, Цивільної оборони України, Управління державної охорони України та інших військових формувань, створених відповідно до законів України, а також Державної спеціальної служби транспорту.
Пунктом 3 цього Положення передбачено, що військові квитки видають районні (міські) військові комісаріати під час призову громадян на військову службу, зарахування їх до військового навчального закладу, звільнення у запас або зняття з військового обліку за станом здоров`я.
У відповідності до пункту 12 Положення №263/94, передачу військового квитка до штабу військової частини, військового комісаріату, органу місцевого самоврядування, дізнання, попереднього слідства, навчального закладу, керівнику чи іншій посадовій особі, відповідальній за військово-облікову роботу на підприємстві, в установі, організації, може бути здійснено за умови одержання його власником розписки про це.
Як вбачається з матеріалів справи, Управління Служби безпеки України в Сумській області неодноразово повідомляло позивача про те, що військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий 13.11.2004 року Сумським міським військовим комісаріатом, після звільнення ОСОБА_1 з військової служби в Службі безпеки України направлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), про що свідчать копії листів від 06.03.2015 року за вих.№68/л-23/199/1 (а.с.77), від 02.04.2015 року за вих.№5444 (а.с.13), від 07.05.2015 року за вих. №7885 (а.с.80).
До матеріалів справи Сумським міським військовим комісаріатом надано лист від 05.01.2016 № 2/5 (а.с. 163), яким повідомлено, що 01.09.2009 року від Управління Служби безпеки України в Сумській області надійшов витяг із послужного списку та військовий квиток на ОСОБА_1 для постановки на військовий облік у зв`язку зі звільненням його в запас. Надходження витягу із послужного списку на ОСОБА_1 зареєстровано в книзі реєстрації особових справ військовослужбовців звільнених в запас, які перебувають на військовому обліку в Сумському міському військовому комісаріаті. З часу надходження і по теперішній час оригінал військового квитка на ОСОБА_1 в наявності і зберігається разом із витягом із послужного списку в Сумському МВК.
До зазначеного листа було додано копію військового квитка ОСОБА_1 (а.с. 164-166), згідно якої позивач перебував на військовому обліку в Управлінні СБУ в Сумській області у період з 15.05.2006 року по 12.08.2009 року, а з 01.09.2009 року взятий на облік в Сумському ОМВК.
Факт направлення Управлінням Служби безпеки України в Сумській області оригіналу військового квитка ОСОБА_1 до Сумського об`єднаного міського військового комісаріату та факт його отримання Сумським ОМВК підтверджується, також, записом № НОМЕР_3 від 27.08.2009 в Журналі № 2 обліку вихідних і внутрішнього обігу документів РСВ Управління (а.с. 85-88).
Доводи апеляційної скарги про те, що військовий квиток ОСОБА_1 мав після закінчення військової служби зберігатись в архівному відділі Управління Служби безпеки України в Сумській області, натомість протиправно був направлений до Сумського міського військового комісаріату, що суперечить пункту 3.4 Інструкції про порядок обліку кадрів у системі Служби безпеки України, є безпідставними. Колегія суддів зазначає, що вимоги зазначеної інструкції не є обов`язковими для виконання, оскільки всупереч Указу Президента України від 3 жовтня 1992 року N 493/92 та постанові Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 р. N 731 зазначена Інструкція не пройшла процедуру державної реєстрації нормативно-правових актів. Крім того, пункт 3.4 Інструкції, на який посилаються заявники, не врегульовує питання зберігання військового квитка військовослужбовця, а стосується лише ведення та зберігання карток військовослужбовців.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для видачі Управлінням СБУ в Сумській області позивачу військового квитка, оскільки на момент відповідного звернення ОСОБА_1 був звільнений у запас, перебував на військовому обліку у Сумському міському військовому комісаріаті, де і зберігався військовий квиток.
Відповідно до вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.
Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу представників позивача ОСОБА_1 - Друченко Тетяни Василівни, ОСОБА_5 та позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12.01.2016р. по справі № 818/2170/15 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.
Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Спаскін О.А. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 21.03.2016 р.