Справа № 826/11066/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

25 березня 2016 року 09:10 справа №826/11066/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика"
доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славінського Валерія Івановича
треті особи1. Публічне акціонерне товариство "ЗЛАТОБАНК" 2. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб 3. Національний банк України
провизнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Торгово-логістичний комплекс "Арктика") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славінського Валерія Івановича (далі по тексту - відповідач, Уповноважена особа, Славінський В.І.), за участю третьої особи - Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" (далі по тексту - третя особа, ПАТ "ЗЛАТОБАНК"), в якому просить: 1) визнати протиправними дії відповідача, щодо прийняття рішення про нікчемність договору про розірвання від 31 травня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Кирилюком Д.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2614, який укладений між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та позивачем 29 жовтня 2014 року, реєстровий №3287, від 20 травня 2015 року за вих. №102; 2) визнати протиправним та скасувати наказ/розпорядження про виявлену нікчемність правочинів (договорів), зокрема договору про розірвання іпотеки; 3) визнати протиправним та скасувати повідомлення про нікчемність договору про розірвання іпотеки від 31 травня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2614, який укладений між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та позивачем 29 жовтня 2014 року, реєстровий №3287, від 20 травня 2015 року за вих. №102; 4) зобов'язати відповідача утриматись від вчинення дій щодо застосування наслідків нікчемності договору про розірвання іпотеки від 31 травня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2614, який укладений між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та позивачем 29 жовтня 2014 року, реєстровий №3287.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2015 року в адміністративній справі №826/11066/15 задоволено самовідвід судді Погрібніченка І.М.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 грудня 2015 року, адміністративну справу №826/11066/15 передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2015 року адміністративну справу №826/11066/15 прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2016 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - третя особа 2, Фонд) та Національний банк України (далі по тексту - третя особа 3).

В судове засідання 09 лютого 2016 року представник позивача не прибув, попередньо подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, представники відповідач та третьої особи 2 до суду також не прибули; представники третіх осіб 1 та 3 проти задоволення позову заперечили; на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" (іпотекодержатель) та ТОВ "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" (іпотекодавець) укладено договір іпотеки від 31 травня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №2614 (далі по тексту - договір іпотеки), за умовами якого з метою забезпечення виконання зобов'язань, що випливають із наступних договорів: 1) укладеного між іпотекодержавтелем та ТОВ "Пашківочка" кредитного договору від 30 травня 2012 року №123/12-KLMV; 2) укладеного між іпотекодержавтелем та ТОВ "Пашківка" кредитного договору від 21 травня 2012 року №110/12-KL; 3) укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержателем кредитного договору від 29 жовтня 2010 року №153/10-KL; іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку наступне нерухоме майно: 1) "Рибний ярмарок та комплекс по зберіганню, виробництву продуктів харчування для ТОВ "Логістик центр "Скандинавія", яке знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46а"; 2) земельна ділянка площею 2,500 га, кадастровий номер :04:001:0001, яка розташована за адресою: Софіївсько-Борщагівська сільська рада; 3) земельна ділянка площею 2,500 га, кадастровий номер :04:001:0002, яка розташована за адресою: Софіївсько-Борщагівська сільська рада (далі по тексту - предмети іпотеки). Загальна вартість предметів іпотеки складає 561 414 000,00 грн.

29 жовтня 2014 року між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ТОВ "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" укладено договір про розірвання договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим №3287 (далі по тексту - договір про розірвання договору іпотеки).

Разом з тим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 13 лютого 2015 року №105 "Про віднесення ПАТ "ЗЛАТОБАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 13 лютого 2015 року №30 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ЗЛАТОБАНК", згідно з яким з 14 лютого 2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ЗЛАТОБАНК".

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ЗЛАТОБАНК" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славінського В.І.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ "ЗЛАТОБАНК" запроваджено строком на три місяці з 14 лютого 2015 року по 13 травня 2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 12 травня 2015 року №310 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 13 травня 2015 року №99 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славінського .В.І. строком на 1 рік з 18 год. 00 хв. 13 травня 2015 року до 12 травня 2016 року включно.

За результатами перевірки правочинів на предмет нікчемності під час здійснення тимчасової адміністрації Уповноважена особа Славінський В.І. надіслав ТОВ "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" повідомлення про нікчемність договору про розірвання договору іпотеки від 20 травня 2015 року №102, згідно з яким позивача повідомлено, що договір про розірвання договору іпотеки відповідає критеріям нікчемності правочинів, визначеним у частині третій статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки укладанням договору про розірвання договору іпотеки банк відмовився від майнових вимог до ТОВ "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" щодо задоволення вимог за кредитними договорами за рахунок предметів іпотеки заставною вартістю 561 414 000,00 грн., та повідомлено про застосування наслідків нікчемності правочину, а саме про чинність договору іпотеки від 31 травня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №2614, укладеного між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ТОВ "Торгово-логістичний комплекс "Арктика".

Позивач вважає протиправними зазначене вище повідомлення про нікчемність, дії та рішення відповідача щодо визнання нікчемним договору про розірвання договору іпотеки, виходячи з того, що уклавши договір про розірвання договору іпотеки, ПАТ "ЗЛАТОБАНК" не відмовлявся від належних йому майнових прав, а викладені відповідачем обставини нікчемності договору ґрунтуються на помилковому розумінні норм законодавства

Відповідач та треті особи у письмових поясненнях проти задоволення позовних вимог заперечили, зазначивши про відповідність дій Уповноваженої особи вимогам закону та про порушення заставних прав Національного банку України.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За визначенням статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до положень частини першої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно з частиною другою статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частина третя статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Таким чином, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями щодо перевірки правочинів на предмет їх нікчемності та має право визначати, що правочини неплатоспроможного банку є нікчемними, за наявності відповідних підстав, визначених Законом.

Як встановлено вище, у межах спірних правовідносин договір про розірвання договору іпотеки Уповноважена особа вважає нікчемним на підставі пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у зв'язку із тим, що банк відмовився від майнових вимог до ТОВ "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" щодо задоволення вимог за кредитними договорами за рахунок предметів іпотеки заставною вартістю 561 414 000,00 грн.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим іктам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Вирішуючи питання можливої нікчемності договору про розірвання договору іпотеки, суд виходить із наступних міркувань.

Відповідно до пункту 3.4 договору іпотеки іпотекодержатель маж право у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, задовольнити свої вимоги за рахунок предметів іпотеки, звернути стягнення на предмети іпотеки.

Згідно з положеннями статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються; сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, укладання договору про розірвання договору іпотеки зобов'язання за ним ПАТ "ЗЛАТОБАНК", як іпотекодержателя, та ТОВ "Торгово-логістичний комплекс "Арктика", як іпотекодавця, припинилися, зокрема щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання зобов'язань за кредитним договором.

Суд встановив, що на момент укладення договору про розірвання договору іпотеки 29 жовтня 2014 року заборгованість ТОВ "Пашківочка" за забезпеченим кредитними договором від 30 травня 2012 року №123/12-KLMV становила 54 744 185,62 грн.; заборгованість ТОВ "Пашківка" за кредитним договором від 21 травня 2012 року №110/12-KL складала 124 204 681,54 грн.; заборгованість позивача за кредитним договором від 29 жовтня 2010 року №153/10-KL становила 185 403 379,25 грн.

У свою чергу укладення договору про розірвання договору іпотеки фактично стало наслідком зменшення вартості забезпечення за кредитними договорами до нуля, а доказів сплати заборгованості за вказаними вище кредитними договорами в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, наведене свідчить, що укладаючи договір про розірвання договір іпотеки, банк відмовився від майнових вимог майнових вимог іпотекодержателя за договором іпотеки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що договір про розірвання договору іпотеки відповідає критеріям нікчемності, передбачених пунктом 1 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що предмет іпотеки не є майном банку, а вимоги за договором іпотеки не вважаються майновими, звертаючи увагу на наступне.

Відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України положень майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки; майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

У свою чергу згідно з нормами статті 395 Цивільного кодексу України речовими правами на чуже майно є: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Так, спеціальним Законом, що регулює відносини іпотеки, є Закон України "Про іпотеку".

За визначенням статті 1 Закон України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні i користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення cboix вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною шостою статті 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Частина перша статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлює, що іпотека, як речове право, похідне від права власності, підлягає державній реєстрації прав.

Отже, за договором іпотеки ПАТ "ЗЛАТОБАНК" володіло речовими правами іпотекодержателя, визначеними Законом України "Про іпотеку" та пунктом 3.4 договору іпотеки.

У свою чергу, укладення договору про розірвання договору іпотеки припинило права ПАТ "ЗЛАТОБАНК" як іпотекодержателя та позбавило його можливості пред'явити майнові вимоги до позивача, в тому числі щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на договори застави майнових прав від 03 грудня 2014 року №153/10/13-KL/S-8, укладеного між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ОСОБА_4, від 30 жовтня 2014 року №110/12-KL/S-1, укладеного між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ТОВ "Пашківка", та від 30 жовтня 2014 року №123/12-KLMV/S-1, укладеного між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ТОВ "Пашківка", за умовами яких в рахунок забезпечення виконання зобов'язань боржників за вказаним вище кредитними договорами ПАТ "ЗЛАТОБАНК" передано у заставу майнові права на грошові кошти, розміщені як вклади у банку на суму 7 723 397,67 доларів США, 1 500 000,00 доларів США та 1 008 000,00 доларів США, а всього 10 231 397,67 доларів США.

В той же час, загальна сума заборгованості ТОВ "Пашківочка", ТОВ "Пашківка" та позивача за кредитними договорами становила 364 352 246,41 грн., що очевидно вказує на недостатність суми предмета застави, а тому договори застави майнових прав не можуть вважатись альтернативним еквівалентом розірваного договору іпотеки.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що договір про розірвання договору іпотеки укладений із порушенням майнових прав Національного банку України.

Як підтверджують матеріали справи, між Національним банком України та ПАТ "ЗЛАТОБАНК" укладено кредитний договір від 05 березня 2014 року №12/ЗМП, в забезпечення якого Національному банку Украни надані майнові права за кредитними договорами, укладеними ПАТ "ЗЛАТОБАНК" з юридичними та фізичними особами, перелік яких наведений у реєстрі, який є додатком 1 до договору застави майнових прав.

З рeєстру укладених банком-позичальником кредитних договорів з юридичними особами та фізичними особами, що пропонуються Національному банку України в забезпечення значиться укладений ПАТ "ЗЛАТОБАНК" з ТОВ "Пашківочка" кредитний договір від 30 травня 2012 року №123/12-KLMV та забезпечувальним його договорами.

Отже, майнові права за кредитним договором від 30 травня 2012 року №123/12-KLMV забезпечували виконання ПАТ "ЗЛАТОБАНК" вимог Національного банку України, що випливали з кредитного договору від 05 березня 2014 року №12/ЗМП.

Відповідно до пункту 2.1 договору застави майнових прав заставодаведь - ПАТ "ЗЛАТОБАНК" засвідчив, що кредитні договори, які укладені між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" i юридичними особами, перелік яких наведений у додатку 1 до договору застави майнових прав, зокрема кредитний договір між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ТОВ "Пашківочка", є забезпеченим.

Згідно з підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 договору застави майнових прав ПАТ "ЗЛАТОБАНК" не мало права без відому та попередньої письмової згоди Національного банку України відчужувати предмет застави (майнові права за кредитним договором) до повного виконання кредитного договору від 05 березня 2014 року №12/ЗМП.

Відповідно до підпункту 3.4.1 пункту 3.4 договору застави майнових прав у разі втрати майнових прав з будь-якої причини заставодаведь - ПАТ "ЗЛАТОБАНК", зобов'язаний протягом 24 годин письмово повідомити про це Заставодержателя - Національний банк України, i протягом десяти робочих замшити його іншим рівноцінним майном (коштами).

Заставодаведь - ПАТ "ЗЛАТОБАНК" зобов'язувався також не вносити надалі зміни до кредитних договорів та забезпечувальних договорів без отримання попередньої письмової згоди Заставодержателя - Національного банку України. (підпункт 3.4.5 пункту 3.4 договору застави майнових прав).

Оскільки Національний банк України не надавав згоди на зміну або відчуження предметів іпотеки, укладання договору про розірвання договору іпотеки суперечить умовам договору застави майнових прав, у зв'язку із чим Національний банк України втратив можливість задоволення своїх вимог до ПАТ "ЗЛАТОБАНК" за рахунок майнових прав за кредитним договором, укладеним між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ТОВ "Пашківочка".

Таким чином, приймаючи до уваги те, що договір про розірвання договору іпотеки не відповідає закону, суд приходить до висновку, що дії Уповноваженої особи Славінського В.І. про визнання нікчемним договору про розірвання договору іпотеки та повідомлення про нікчемність правочину вчинені на підставі та у межах повноважень наданих Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказ/розпорядження про виявлену нікчемність правочинів (договорів), то їх також не належить задовольняти з підстав, викладених вище, та з урахуванням відсутності в матеріалах справи окремого розпорядження чи наказу Уповноваженої особи, яким визнано нікчемним договір про розірвання договору іпотеки від 29 жовтня 2014 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, на думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, адміністративний позов ТОВ "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко