Справа № 161/15014/15а,2а/161/511/15
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року Справа № 876/542/16
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Возняка Ігоря Петровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

23 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Возняка Ігоря Петровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №121 від 11 вересня 2015 року.

Луцький міськрайонний суд Волинської області постановою від 10 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що будинок, з приводу самовільної реконструкції якого іде спір, знаходиться у АДРЕСА_1 та придбаний ОСОБА_1 13 серпня 2015 року. На момент купівлі вказаного об'єкту, у ньому уже були змінені крокви та підкоси, адже будинок був в аварійному стані, дерев'яні конструкції були пошкодженні шкідниками, і продавець - ОСОБА_3, маючи на меті створити нормальний зовнішній вигляд майна, самостійно провела заміну вказаний елементів. Остання підтверджує цей факт і не відмовляється від своєї відповідальності.

Апелянт вважає, що головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю за проведенням перевірок УДАБІ Возним І.П. неправильно встановлено особу порушника, тобто особу, яка здійснила самовільну реконструкцію без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт. Тому, ОСОБА_1, була помилково притягнута до відповідальності, адже позивач придбала будинок уже зі зміненими кроквами та підкосами.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що за зверненням сусідки позивача ОСОБА_4 від 17.08.2015р. та відповідно до наказу в.о. начальника Управління від 31.08.2015 року № 413 «Про проведення, позапланової перевірки» головним державним інспектором інспекційного відділу в м. Луцьку Управління Рибацьким В.М. проведена позапланова перевірка законності реконструкції квартири АДРЕСА_2. Результати перевірки оформлені протоколом про адміністративне правопорушення від 31.08.2015р. , яким встановлено, що на вул. Запорізькій було здійснено реконструкцію покрівлі квартири № 1, без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, чим порушені вимоги ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 об'єкт належить до II категорії складності.

Працівниками Управління разом з представниками міської ради 09.09.2015р., в присутності позивачки здійснено виїзд за адресою позивача та складено акт, в якому зазначено, що за вказаною адресою виявлено факт реконструкції покрівлі з заміною несучих елементів покрівлі, крокв та підкосів, а також змонтовано сонячні панелі замість покрівельного матеріалу з головної сторони фасаду по вул. Запорізькій, 35. Також, проведення реконструкції та зміну геометричних розмірів покрівлі зафіксовано відзнятими на місці фотознімком ззовні та з середини проведеної реконструкції покрівлі квартири №31.

11.09.2015 року головним інспектором будівельного нагляду Управління Держархбудінспекції у Волинській області Возним І.П. винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення № 121, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у мінімальному розмірі санкцій - 6800 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач порушила вимоги ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч.7 ст. 36 КУпАП.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є помилковими.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 41 Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності визначено Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553.

Пунктом 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

У відповідності до ч.8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Статтею 96 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у разі виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт.

Положеннями ст.245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається, що 13 серпня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Як стверджує позивач та не заперечує продавець квартири - ОСОБА_3, реконструкцію покрівлі у зазначеній квартирі було здійснено до укладення договору купівлі-продажу саме ОСОБА_3.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи дану постанову відповідач не встановив достовірно, що замовником будівельних робіт, які здійснювались без подання декларації про початок виконання будівельних робіт була саме ОСОБА_1, а тому позивач у контексті приписів ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не може нести відповідальність за дії, які нею не вчинялись.

Таким чином, головний інспектор будівельного нагляду відділу контролю за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області діяв необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мали значення для її прийняття, недобросовісно і нерозсудливо, в зв'язку з чим оскаржувана постанова відповідача є протиправною і необґрунтованою, тому підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на вказані обставини, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції допустився помилки в частині застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, апеляційний суд визнає правильним апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Керуючись ст. 41, ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю, постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2015 року справі № 161/15014/15-а - скасувати та прийняти нову постанову якою позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області № 121 від 11.09.2015 року по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді О.М. Довгополов

Н.В. Ільчишин

Постанова в повному обсязі складена 21 березня 2016 року.