Справа № 815/2093/13-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/2093/13-а

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

при секретарі - Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» до Одеської митниці ДФС, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Сівей», про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.02.2013 року № 22,

ВСТАНОВИВ :

Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» (далі - позивач, ДП «ОМТП») звернулось до Південної митниці з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.02.2013р. №22.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що судна «Рута» та «INZHENER VALCHUK» належать до категорії товарів «транспортні засоби», щодо яких застосовується митний режим тимчасового вивезення (ввезення) із умовним повним звільненням від оподаткування, тобто мито, як при вивезенні, так і при зворотному ввезенні не стягується.

Дана обставина, на думку позивача, спростовує висновки митниці, викладені в акті перевірки, та підтверджує відсутність правових підстав для нарахування грошового зобов'язання ДП «ОМТП» і штрафних санкцій відповідно до податкового повідомлення-рішення від 28.02.2013р. №22.

Крім того, позивач зазначив, що митницею у порушення процедури проведення перевірки було повідомлено порт про проведення перевірки, яка розпочинається з 15.01.2013р., лише 21.01.2013р., тобто вже після її проведення, без додання копії відповідного наказу митного органу про проведення такої перевірки, як визначеної законом підстави для здійснення такої форми митного контролю.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог ДП «ОМТП», посилаючись на те, що статтею 206 Митного кодексу України від 11.07.2002р. №92-ІV (чинний на час митного оформлення суден) визначено перелік товарів, щодо яких може надаватися дозвіл на тимчасове ввезення (вивезення) з умовним повним звільненням від оподаткування, зокрема, транспортних засобів, що використовуються виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України. Однак, тимчасове вивезення морських транспортних суден здійснювалося на підставі договорів оренди-фрахту, а не як транспортних засобів у розумінні Додатку С до Конвенції та статті 206 Митного кодексу, у зв'язку з чим вказані морські транспортні засоби не входили до переліку товарів та транспортних засобів, щодо яких надавалося умовне повне звільнення від оподаткування.

Представник відповідача також вказував на те, що про початок проведення невиїзної документальної перевірки платника податків ДП «ОМТП», повідомлено у встановленому порядку листом від 15.01.2013р. № 11/4.2-14/610 з повідомленням про вручення, яке отримане ДП «ОМТП» 21.01.2013р. Крім того, Митним кодексом України не передбачено передчасне направлення повідомлення про здійснення митним органом невиїзної документальної перевірки та присутність уповноважених посадових осіб підприємства, що перевіряється, під час проведення невиїзної документальної перевірки не обов'язкова.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2013 р. було відмовлено у задоволенні позовних вимог ДП «ОМТП».

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2014 р. постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2013 р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.07.2015р., з урахуванням ухвали від 11.08.2015 р. про виправлення описки, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2013р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2014р. скасовано та направлено справу на новий розгляд.

Крім того, Вищим адміністративним судом України було здійснено замінену відповідача Південну митницю Міндоходів його правонаступником - Одеською митницею ДФС.

Під час нового розгляду справи Одеським окружним адміністративним судом 02.11.2015 року прийнято постанову, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.02.2013 року № 22.

На зазначену постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02.11.2015 року ДП «ОМТП» подано апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ДП «ОМТП» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.02.2013 року № 22 задовольнити.

Апелянт вважає, що Південною митницею не було дотримано усіх вимог чинного законодавства стосовно порядку проведення перевірки, яка проводилась з 15.01.2013 р. по 18.01.2013 р. Так, Південною митницею не було повідомлено ДП «ОМТП» про проведення перевірки, розпочатої 15.01.2013 р., лише 21.01.2013 р., тобто вже після її проведення, до того ж без додання копії відповідного наказу митного органу про проведення такої перевірки як визнаної законом підстави для здійснення такої форми митного контролю. Таким чином, вже тільки після отримання Акта перевірки ДП «ОМТП» дізнався про її проведення у період з 15.01.2013 р. по 18.01.2013 р., та дату і номер наказу Південної митниці, на підставі якого вона була проведена.

Також апелянтом було вказано на той факт, що з метою використання фрахтувальником вищевказаних суден як в Україні, так і за її межами (тобто для здійснення міжнародних перевезень), для цих суден митними органами було встановлено митний режим тимчасового вивезення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлені наступні обставини.

Проведеною перевіркою встановлено, що відповідно до митної декларації від 19.08.2011р. №500040505/2011/000311 ДП «ОМТП» було здійснено митне оформлення товару «судно морського типу танкер-бункеровщик «РУТА» 1989 року побудови, порт приписки - Одеса, номер свідоцтва РF №00912. Країна виробництва Болгарія» та відповідно до митної декларації від 19.08.2011р. №500040505/2011/000312 - товару «судно морського типу танкер-бункеровщик «INZHENER VALCHUK» 1988 року побудови, порт приписки - Одеса, номер свідоцтва РF №00983. Країна виробництва Болгарія», у режимі зворотного ввезення з повним умовним звільненням від оподаткування.

Митний орган дійшов висновку, що оскільки вказані морські транспортні засоби не входили до переліку товарів та транспортних засобів щодо яких надавалося умовне повне звільнення від оподаткування, визначене статтею 206 Митного кодексу України, при їх зворотному ввезенні на митну територію України ввізне мито підлягало сплаті на загальних підставах.

Сума податкового зобов'язання зі сплати ввізного мита за митною декларацією від 19.08.2011р. №500040505/2011/000311 становить 93 088,35 грн., сума податкового зобов'язання зі сплати ввізного мита за митною декларацією від 19.08.2011р. № 500040505/2011/000312 становить 39473,70 грн.

За таких обставин Південною митницею було визначено зобов'язання з ввізного мита у сумі 132 562,05 грн.

Не погодившись з таким висновком митного органу ДП «ОМТП» звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.02.2013 року № 22.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність залишення адміністративного позову без задоволення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Вирішуючи справу суд першої інстанції виходив з того, що оскільки морські транспортні засоби не входили до переліку товарів та транспортних засобів, щодо яких надавалося умовне повне звільнення від оподаткування, визначено ст. 206 МК України, а також при їх зворотному ввезенні на митну територію України ввізне мито підлягало сплаті на загальних підставах, у зв'язку з чим дійшов висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення від 28.02.2013 р. № 22 та необхідність відмови у задоволенні адміністративного позову.

Колегія суддів не може погодися із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що за результатами проведеної перевірки Південною митницею було складено Акт про проведення невиїзної документальної перевірки стану дотримання законодавства з питань державної митної справи Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» () від 01.02.2013 р. № н0002/3/500000000/, яки було підписано повноважними особами Одеського порту із зауваженнями та запереченнями (головним бухгалтером та керівником).

Листом від 28.02.2013 р. № 11/02-8/2745 відповідачем було надіслано Одеському порту податкове повідомлення-рішення від 28.02.2013 р. №22, згідно якого позивачу визначено та нараховано грошове зобов'язання у розмірі 165 702,56 грн., з яких 132 562,05 грн. - основний платіж, 33 140,51 грн. - штрафні санкції.

Апелянт вказує на той факт, що Південною митницею не було дотримано усіх вимог чинного законодавства щодо порядку проведення перевірки, проведеної з 15.01.2013 р. по 18.01.2013 р. Одеський порт було повідомлено про проведення перевірки, розпочато. 15.01.2013 р., лише 21.01.2013 р., тобто вже після її проведення, без додання копії відповідного наказу митного органу про проведення такої перевірки як визначеної законом підстави для здійснення такої форми митного контролю.

З матеріалів справи вбачається, що судна «Рута» та «INZHENER VALCHUK», судновласником яких є Одеський порт, знаходяться у користуванні компанії «Манчестер Шиппінг С.А.» (фрахтувальник) на підставі договорів бербоут-чартеру від 18.12.2011 р. №КД-39 та від 22.08.2005 р. № КД-7772 відповідно.

Колегією суддів встановлено, що з метою використання фрахтувальником вказаних суден як в Україні, так і за її межами (для здійснення міжнародних перевезень), для цих суден митними органами було встановлено митний режим тимчасового ввезення.

Згідно до положень ст. 204 МК України в редакції, чинній на час здійснення операцій митного контролю та митного оформлення товару «судно морського типу танкер-бункеровщик «Рута» та товару «судно морського типу танкер-бункеровщик «INZHENER VALCHUK» у серпні 2011 року, митний режим тимчасового ввезення (вивезення) передбачав можливість ввезення на митну територію України чи вивезення товарів за межі митної території України з обов'язковим наступним поверненням цих товарів без будь-яких змін, крім природного зношення чи втрат за нормальних умов транспортування.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 МК України рішення про допуск товарів до переміщення через митний кордон України в режимі тимчасового ввезення (вивезення) приймається митним органом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Загальний термін тимчасового ввезення (вивезення) товарів складає один рік з дня ввезення товарів на митну територію України (вивезення з митної території України).

З урахуванням мети ввезення (вивезення) товарів та інших обставин строк, зазначений у ч. 1 ст. 207 МК України може бути продовжено відповідним митним органом, що передбачено ст. 208 МК України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що для суден «Рута» та «INZHENER VALCHUK» вже було встановлено митний режим тимчасового ввезення, термін дії якого щорічно продовжувався Південною митницею за заявою Одеського порту відповідно на рік, як це було передбачено ст. 208 МК України в редакції, чинній на той час.

Таким чином обґрунтованим є посилання апелянта на той факт, що під час заходів суден «Рута» та «INZHENER VALCHUK» у серпні 2011 року на територію України ці судна вже знаходилися у митному режимі тимчасового вивезення.

У режимі тимчасового ввезення (вивезення) застосовується умовне звільнення від оподаткування, у тому числі у разі тимчасового вивезення товарів з митної території України та їх подальшого ввезення до закінчення строку тимчасового вивезення, що передбачено пп. 206.2.4 п. 206.2 ст. 206 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Закон України «Про єдиний митний тариф», який регулював сплату мита на час митного оформлення суден, був спеціалізованим податковим законом, яким також визначався порядок формування та застосування Єдиного митного тарифу України при ввезенні на митну територію України та вивезення за її межі товарів та інших предметів, встановлений з метою обкладення митом зазначених товарів та інших предметів.

Згідно ст. 3 Закону України «Про Єдиним митний тариф» - Єдиний митний тариф встановлює на єдиній митній території України обкладення митом предметів, що ввозяться на митну територію України або вивозяться з цієї території.

Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що товари та інші предмети, що ввозяться на митну територію України і вивозяться за її межі, підлягають обкладенню митом, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про Єдиний митний тариф» від сплати мита звільняються транспортні засоби, що здійснюють регулярні міжнародні перевезення вантажів, багажу та пасажирів., а також предмети матеріально-технічного постачання і спорядження, паливо, продовольство та інше майно, необхідні для їх нормальної експлуатації на час перебування в дорозі, в пунктах проміжної зупинки, або придбані за кордоном у зв'язку з ліквідацією аварії (поломки) даних транспортних засобів.

Таким чином, відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про Єдиний митний тариф» від 05.02.1992 р. № 2097-ХІІ, чинного на час митного оформлення суден «Рута» та «INZHENER VALCHUK», товари та інші предмети, що тимчасово ввозяться на митну територію України і призначені до зворотного вивезення за її межі у встановлені строки у незмінному стані або відремонтованому вигляді, а також товари та інші предмети, що тимчасово вивозяться за межі митної території України та призначені для зворотного ввезення на цю територію у встановлені строки у незмінному стані - пропускаються через митний кордон України без сплати мита.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судна «Рута» та «INZHENER VALCHUK» належать до категорії товарів «транспортні засоби», щодо яких застосовується митний режим тимчасового вивезення (ввезення) із умовним повним звільненням від оподаткування, що не було враховано судом першої інстанції під час вирішення справи.

Крім того, в матеріалах даної адміністративної справи наявні письмові пояснення з відповідними доказами стосовно мети заходу суден «Рута» та «INZHENER VALCHUK» на територію України у серпні 2011 року, а саме: зазначені заходи суден було здійснено Фрахтувальником - Компанією «Манчестер Шиппінг С.А.» з метою здійснення ремонту цих суден. Дані обставини підтверджуються договорами від 17.08.2011 року № 55643 та від 17.08.2011 року № 55462, укладені між Фрахтувальником та ТОВ «Іллічівський судноремонтний завод», наявними в матеріалах справи.

При цьому, згідно до положень ст. 206 МК України до переліку товарів, щодо яких може надаватися дозвіл на тимчасове ввезення на митну територію України (вивезення з митної території України) з умовним повним звільненням від оподаткування відносяться морські і річкові судна, інші плавучі засоби та повітряні судна, які ввозяться з метою ремонту.

Зазначені обставини також не були враховані судом першої інстанції при вирішення даної справи, договори між Фрахтувальником та ТОВ «Іллічівський судноремонтний завод» взагалі судом не досліджувалися.

Вирішуючи справу судом першої інстанції було встановлено, що судно морського типу танкер-бункеровщик «Рута» за договором бербоут-чартера КД 39 від 18.12.2001 року та судно морського типу танкер0бункеровщик «INZHENER VALCHUK» за договором бербоут-чартера КД 7772 від 22.08.2005 року, були вивезені за митну територію України.

Разом з тим судом першої інстанції було зроблено висновок про те, що зазначені судна після їх вивезення за межі митної території України більше не перетинали митний кордон України до дати ввезення цих транспортних засобів, зазначених у ВМД від 21.01.2011 року № 500040505/2011/000037 та ВМД від 07.04.2007 року № /2007/000037.

Колегія суддів вважає вищезазначений висновок суду першої інстанції помилковим та передчасним, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження цієї обставини. Більш того, в матеріалах справи наявні документи, якими спростовується такий висновок суду першої інстанції, а саме: митні декларації від 29.12.2010 року « 500040505/2010/000719, від 11.09.2008 року № 500040624/8/000784.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і, крім того, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ухвалене судове рішення на підставі вимог ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 202; 205; 207; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» задовольнити, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2015 року скасувати, постановити у справі №815/2093/13-а нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт».

Визнати протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення Південної митниці від 28.02.2013 року № 22.

Стягнути з Одеської митниці Державної фіскальної служби на користь Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» () понесені судові витрати в розмірі 3 035 (три тисячі тридцять п'ять) грн. 03 коп.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 18.03.2016 року.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: А.В.Крусян