Справа № 2а/1570/3338/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 року м. Київ К/9991/41083/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М., Рецебуринського Ю.Й., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Київського РВ ОМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, за участю третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_8, про визнання нечинним наказу, зобов'язання поновити на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року, -

в с т а н о в и в :

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, у якому просив: визнати нечинним наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 6 квітня 2011 року № 144 о/с в частині його звільнення за пунктом 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114); зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області поновити його на посаді оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах дітей Таїровського відділу міліції Київського РВ ОМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області; стягнути з Київського РВ ОМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 6 квітня 2011 року по день винесення рішення суду.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 зазначив, що наказ № 144 о/с в частині його звільнення Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області прийнятий із порушенням порядку накладення дисциплінарного стягнення, оскільки в день його прийняття він перебував на лікарняному.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року скасовано, прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог. Визнано нечинним наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 6 квітня 2011 року № 144 о/с в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 за пунктом 66 (за дискредитацію) Положення № 114. Зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області поновити позивача на посаді оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах дітей Таїровського відділу міліції Київського РВ ОМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області. Стягнуто з Київського РВ ОМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 6 квітня 2011 року на час поновлення на роботі.

У касаційній скарзі Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року та залишити в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини,

що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 6 листопада 2007 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, остання посада - оперуповноважений відділення кримінальної міліції у справах дітей Таїровського відділу міліції Київського РВ ОМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області.

Наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області «Про покарання співробітників Таїровського ВМ Київського РВ ОМУ ГУМВС» від 18 березня 2011 року № 341, за грубе порушення вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), частини 3 статті 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» від 18 лютого 1992 року № 2135-XII (далі - Закон № 2135-XII), додатку № 18 до Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 квітня 2009 року № 181 (далі - Інструкція № 181), пункту 2.1 Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 квітня 2004 року № 400 (далі - Інструкція № 400), вказівок Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 31 травня 2010 року № 456 та від 5 січня 2011 року № 23/35, що виразилось у недоповіді керівництву Таїровського відділу міліції Київського РВ ОМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про отриману оперативну інформацію у відношенні ОСОБА_6, здійсненні без заведення відповідної оперативно-розшукової справи оперативно-розшукових заходів по документуванню злочинної діяльності останнього, нереєстрації вказаного громадянина до журналу обліку відвідувачів та запрошених осіб, несвоєчасній передачі до чергової частини відділу міліції для реєстрації зібраних відносно ОСОБА_6 матеріалів, несвоєчасному направленні до НДЕКЦ при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області вилученої у зазначеного громадянина наркотичної речовини, оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах дітей Таїровського відділу міліції Київського РВ ОМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 наказано звільнити з органів внутрішніх справ за пунктом 66 (за дискредитацію) Положення № 114.

Начальником Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, на підставі вказаного наказу від 18 березня 2011 року № 341, 6 квітня 2011 року прийнятий наказ «По особовому складу» № 144 о/с, яким старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4, оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах дітей Таїровського відділу міліції Київського РВ ОМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, з 6 квітня 2011 року звільнено у запас Збройних Сил за пунктом 66 (за дискредитацію) Положення № 114.

Звільненню позивача передував висновок службового розслідування, проведеного за зверненням ОСОБА_7, затверджений 28 лютого 2011 року начальником Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, яким встановлено грубе порушення оперуповноваженим відділення кримінальної міліції у справах дітей Таїровського відділу міліції Київського РВ ОМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_4 вимог статті 7 Дисциплінарного статуту, частини 3 статті 9 Закону № 2135-XII, додатку № 18 до Інструкції № 181, пункту 2.1 Інструкції № 400, вказівок Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 31 травня 2010 року № 456 та від 5 січня 2011 року № 23/35, що виразилось у недоповіді керівництву Таїровського відділу міліції Київського РВ ОМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про отриману оперативну інформацію у відношенні ОСОБА_6, здійсненні без заведення відповідної оперативно-розшукової справи оперативно-розшукових заходів по документуванню злочинної діяльності останнього, нереєстрації вказаного громадянина до журналу обліку відвідувачів та запрошених осіб, несвоєчасній передачі до чергової частини відділу міліції для реєстрації зібраних відносно ОСОБА_6 матеріалів, несвоєчасному направленні до НДЕКЦ при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області вилученої у зазначеного громадянина наркотичної речовини.

Згідно пункту 66 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість винесення відповідачем оспорюваного наказу від 6 квітня 2011 року № 144 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ за пунктом 66 (за дискредитацію) Положення № 114.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову постанову про задоволення позовних вимог, апеляційний суд вказав на те, що оспорюваний наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 6 квітня 2011 року № 144 о/с в частині звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ за пунктом 66 (за дискредитацію) Положення № 114 винесений без дотримання вимог статті 18 Дисциплінарного статуту, що обумовлює його протиправність та відновлення порушеного права позивача шляхом поновлення його на раніше займаній посаді із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 відповідно до даних, що містяться в листку звільнення від службових обов'язків по тимчасовій непрацездатності, у період із 19 березня 2011 року по 17 квітня 2011 року включно був тимчасово непрацездатним.

Оспорюваний наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 144 о/с, яким позивача звільнено з органів внутрішніх справ, було видано 6 квітня 2011 року, тобто у період його тимчасової непрацездатності.

Відповідно до статті 16 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, провадження в кримінальній справі або справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, провадження в кримінальній справі або справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Згідно зі статтею 18 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

На підставі аналізу зазначених норм права колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що на осіб рядового і начальницького складу наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ видається з дотриманням строків, передбачених статтею 16 Дисциплінарного статуту, у тому числі й щодо осіб, які тимчасово непрацездатні. Подальше виконання такого наказу відповідно до статті 18 Дисциплінарного статуту здійснюється після прибуття їх до місця проходження служби.

Оскільки оспорюваний наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 144 о/с, яким позивача звільнено з органів внутрішніх справ, було видано 6 квітня 2011 року, тобто у період його тимчасової непрацездатності, то суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що оспорюваний наказ винесений відповідачем без дотримання вимог статті 18 Дисциплінарного статуту, дійшовши висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи та висновку апеляційного суду про задоволення позовних вимог, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Київського РВ ОМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, за участю третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_8, про визнання нечинним наказу, зобов'язання поновити на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.