Справа № 296/7113/14-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" березня 2016 р. м. Київ К/800/8817/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Швеця В.В., Штульман І.В.,

здійснивши в порядку письмового провадження касаційний розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області (далі - УПФ) про стягнення нарахованої але не виплаченої пенсії за касаційною скаргою представника відповідача на судові рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 листопада 2014 року, Житомирського апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

визнати неправомірними дії УПФ, які виразилися у невиплаті йому за рішенням суду, яке набрало законної сили, нарахованої пенсії за період з 9 лютого по 22 липня 2011 року відповідно до пункту 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»;

стягнути нараховану, але невиплачену пенсію за вказаний період у розмірі 26221,32 грн.

Посилався на те, що з вини відповідача не виконано попереднє судове рішення, яким зобов'язано УПФ здійснити перерахунок і виплату основної та додаткової пенсії у розмірах, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 18 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено. Визнано неправомірними дії УПФ щодо невиплати ОСОБА_4 в повному обсязі нарахованого розміру пенсії. Стягнуто на користь позивача частину нарахованої, але невиплаченої за період з 9 лютого по 22 липня 2011 року, пенсії в сумі 26221,32 грн.

Житомирський апеляційний адміністративний суд рішенням від 4 лютого 2015 року постанову районного суду скасував і ухвалив нову, якою закрив провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з УПФ нарахованої за рішенням суму пенсії в розмірі 26221,32 грн. У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі представник відповідача, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати в частині задоволення позову скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Вказується на те, що у спірних правовідносинах УПФ діяло правомірно, оскільки донараховану позивачу суму пенсій буде виплачено за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України, про що його було повідомлено.

Враховуючи відсутність клопотань усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, справу розглянуто у порядку письмового провадження.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до положень статей 124 Конституції України, 14 КАС України судові рішення, зокрема, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За правилами пункту 4 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Як свідчать фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій, судовим рішенням від 20 вересня 2011 року у справі №2-а-2642/11, яке набрало законної сили, зобов'язано УПФ відповідно до статей 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 9 лютого по 22 липня 2011 року здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_4 державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю з урахуванням виплачених сум. При цьому суд визнав неправомірними дії відповідача щодо визначення і виплати зазначених пенсій, тому зобов'язав здійснити перерахунок пенсійних виплат та провести відповідні виплати.

Звертаючись до суду, позивач фактично пред'явив аналогічні вимоги, змінивши лише спосіб захисту. Зокрема в справі, яка розглядається, ОСОБА_4 просить визнати неправомірними дії УПФ щодо невиплати в повному обсязі нарахованого за період з 9 лютого по 22 липня 2011 року розміру пенсійних виплат, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та стягнути невиплачену суму пенсій, яка становить 26221,32 грн.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, провадження у справі підлягає закриттю з підстав, встановлених пунктом 4 частини першої статті 157 КАС України.

Судовий контроль за виконанням рішень в адміністративних справах визначений статтею 267 КАС України .

Відповідно до положень цієї норми існує дві процесуальні форми контролю адміністративного суду за виконанням судових рішень:

- судовий контроль за ініціативою суду, що ухвалив відповідне рішення;

- судовий контроль за ініціативою осіб, які беруть участь у справі, чи інших заінтересованих осіб.

Як зазначено у частині дев'ятій вище згаданої статті, особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або на порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу (частина десята статті 267 КАС України).

Контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах також провадиться через розгляд адміністративними судами адміністративних позовів стосовно рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби за правилами статті 181 КАС України. Але такий контроль здійснюється внаслідок звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом заінтересованої особи і його предметом є лише діяльність державної виконавчої служби, але не суб'єкта владних повноважень, який не виконує судове рішення в адміністративній справі.

Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судових рішень, порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звернутись до суду в порядку, визначеному статтями 181, 267 КАС України та Законом України «Про виконавче провадження», в рамках справи, де його права були поновлені, а не пред'являти новий адміністративний позов про стягнення невиплачених сум пенсії, які були нараховані на підставі рішення суду.

Враховуючи наведене, судові рішення першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, з підстав, передбачених частиною першою статті 228 КАС України, із закриттям провадження у справі у зв'язку з тим, що є така, що набрала законної сили постанова з того самого спору між тими самими сторонами (пункт 4 частини першої статті 157 КАС України)

Керуючись статтями 157, 220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області задовольнити частково.

Скасувати судові рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 листопада 2014 року, Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року і закрити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення 26221,32 грн. нарахованих але не виплачених в повному обсязі державної і додаткової пенсій за період з 9 лютого по 22 липня 2011 року

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.В. Швець

І.В. Штульман