Справа № 425/671/16-а
Суддя: Мирошникова О. Ш.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016 року Провадження №2-а/425/29/16

Справа №425/671/16-а

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Мирошникової О.Ш., за відсутністю сторін, розглянувши у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області в порядку письмового провадження адміністративну справуза позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в місті Рубіжному Луганської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

19 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в місті Рубіжному Луганської області, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії відповідача, які полягають у припиненні нарахування та виплати позивачу пенсії за вислугу років, призначеної та виплачуваної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.06.2015 року;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу з 01.06.2015 року призначену 24.01.2013 року пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що він працює на посаді начальника управління Сєвєродонецького міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Луганській області, з 24.01.2013 року йому була призначена та сплачувалася пенсія за вислугу років згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виплата якої була припинена відповідачем з 01.04.2015 року згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015 року. В п. 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VІІІ від 02.03.2015 року зазначено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі пенсій за вислугу років, з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» та інших. Оскільки до 01.06.2015 року по теперішній час спеціальні закони не прийняті, як працюючий пенсіонер за вислугу років та з 01.06.2015 року позивач не має права на призначення пенсії за спеціальним законом, тому він вважає, що нарахування та виплата призначеної йому пенсії за вислугу років повинна бути відновлена з 01.06.2015 року.

В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в прохальній частині позовної заяви позивач заявив клопотання про розгляду справи без його участі (а.с. 5).

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 03.03.2016 року подала суду заперечення, в яких заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, також 11.03.2016 року представником відповідача були надані уточнені заперечення на адміністративний позов (а.с. 25-27, 32-33).

Згідно письмових заперечень представник відповідача не визнає позовних вимог ОСОБА_1 та заперечує проти них, зокрема, зазначає, що з 24.01.2013 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 01.04.2015 року набули чинності положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015 року», якими внесено зміни до ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за якими у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цих Законів не виплачуються. Враховуючи, що позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії за спеціальним законом, така виплата пенсії підлягає зупиненню. Також, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VІІІ, яким внесено зміни до ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії не виплачуються. Також, права на призначення пенсії відповідно Закону України «Про державну службу» станом на 01.06.2015 року позивач не має, оскільки не має необхідного стажу на державній службі. В своїх запереченнях представник відповідача зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, встановлений ст. 99 КАС України, тому адміністративний позов слід залишити без розгляду згідно з ст. 100 КАС України (а.с. 32-33).

Відповідно до ст. 41 КАС України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у даній справі, скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає адміністративну справу за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши адміністративну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в адміністративній справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з такого.

Судом встановлено, що з 24.01.2013 року ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років, що підтверджується протоколом УПФУ в місті Рубіжному № 9563 від 31.01.2013 року, згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якої право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку (а.с. 70).

Згідно записів в трудовій книжці позивача, він з 02.01.2013 року по теперішній час працює на посаді начальника Сєвєродонецького міськрайонного управління Головного управління Держсанепідемслужби в Луганській області, головного державного санітарного лікаря м. Сєвєродонецька та Новоайдарського району (а.с. 15-16).

З 01 квітня 2015 року Управлінням ПФУ у м. Рубіжному було зупинено виплату пенсії позивачу відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ (далі - Закон № 213-VІІІ від 02.03.2015 року).

Вказаним Законом № 213-VІІІ від 02.03.2015 року було доповнено ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» частинами четвертою - шостою такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

-у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

-у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на інших посадах/роботах пенсії, призначені відповідно до цього Закону, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 1 січня 2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу)".

26 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про відновлення виплати пенсії за віком з 01.06.2015 року (а.с. 10).

05.02.2016 року Управління ПФУ у місті Рубіжному листом № 13/Е-14 ОСОБА_1 було відмовлено в поновлені пенсії, оскільки він не звільнився з посади в період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року та не скористався своїм правом на отримання, призначеної раніше пенсії за вислугу років, тому підстав для нарахування та виплати позивачу пенсії немає (а.с. 11).

Вищезазначені обставини сторонами у справі не оспорюються.

Відповідно п. 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VІІІ від 02.03.2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Станом на 01.06.2015 року права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» позивач не має, оскільки у нього відсутній необхідний стаж державного службовця, у зв'язку з чим відповідачем було припинено виплату пенсії позивачу з 01.04.2015 року.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VІІІ від 02.03.2015 року, у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ зазначеного Закону закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність зокрема норми вищезазначених спеціальних Законів щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за Законом України «Про державну службу» не призначаються.

На даний час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну служби», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01.06.2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну сужбу», у зв'язку з чим з 01.06.2015 року відпали передбачені ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підстави для невиплати позивачу пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Тобто з 01.06.2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії, виплата якої була зупинена 01.04.2015 року, були відсутні.

Разом з цим, в своїх запереченнях представник відповідача вказала, що 24.12.2016 року Верховною Радою України було прийнято Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2016 року.

Зазначеним Законом № 911-VІІІ від 24.12.2016 року у статтю 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» були внесені зміни. Зокрема, відповідно до ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року:

-особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються;

-у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на інших посадах/роботах пенсії, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 1 січня 2017 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати.

Суд, не приймає зазначені доводи представника відповідача, оскільки доказів того, що невиплата пенсії позивачу відбулася відповідно до Закону України № 911-VІІІ від 24.12.2016 року до справи не надано.

Навпаки наявні у справі докази підтверджують обставини, що припинення позивачу пенсії відбулося з 01.04.2015 року згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ, на час припинення виплати пенсії позивачу - 01.04.2015 року Закону України № 911-VІІІ від 24.12.2016 року не існувало.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 1, 2 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 46 Конституції України встановлює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановлюється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду, зокрема, на стадії судового розгляду справи.

З заявою про поновлення виплати пенсії позивач звернувся до відповідача 26.01.2016 року.

Як вбачається з прохальної частини позову позивач просить зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому пенсію з 01.06.2015 року, з цим адміністративним позовом позивач звернувся до суду 19.02.2016 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення з позовом до адміністративного суду.

Жодних клопотань про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними позивач суду не подавав.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за період з 01.06.2015 року по 18.08.2015 року підлягають залишенню без розгляду, у зв'язку з пропуском встановленого строку звернення з адміністративним позовом до суду.

Суд вважає, що з 19.08.2015 року виплата пенсії за вислугу років позивачу, призначеної йому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», підлягає відновленню, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

Враховуючи, що порушення прав позивача відповідачем триває і про це порушення позивач дізнався з червня місяця 2015 року, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково та визнати дії УПФУ в місті Рубіжному в частині припинення нарахування та виплати позивачу пенсії за вислугу років з 19.08.2015 року та зобов'язання УПФУ у місті Рубіжному здійснити нарахування та виплату пенсії за вислугу років позивачу з 19.08.2015 року.

В зв'язку з частковим задоволенням позову, згідно ст. 94 КАС України суд присуджує здійснені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у сумі 551,20 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області.

Суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на наступне.

Розпорядженням Вищого адміністративного суду України від 01.12.2014 року «Про внесення змін до розпорядження Вищого адміністративного суду України від 02.09.2014 року № 193 «Про забезпечення розгляду адміністративних справ, підсудних адміністративним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції», абзац четвертий пункту 1 розпорядження Вищого адміністративного суду України від 02.09.2014 року № 193 визнано таким, що втратив чинність. Роботу Донецького апеляційного адміністративного суду відновлено у місті Краматорську Донецької області (місцезнаходження суду: 84301, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Марата, 15, будівля Художньої школи).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 71, 94, 99, 100, 128, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в місті Рубіжному Луганської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в місті Рубіжному Луганської області з приводу припинення нарахування та виплати пенсії за вислугу років з 19.08.2015 року ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1), призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в місті Рубіжному Луганської області нарахувати та виплатити пенсії за вислугу років з 19.08.2015 року ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1), призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позов в частині визнання неправомірними дій та зобов'язання нарахування та виплати пенсії за вислугу років Управління Пенсійного Фонду України в місті Рубіжному Луганської області за період з 01.06.2015 року по 15.08.2015 року включно - залишити без розгляду у зв'язку з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, іпн НОМЕР_1) судовий збір у сумі 551,20 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.Ш. Мирошникова