Справа № 761/32300/15-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Желтобрюх ІЛ.,

при секретарі судового засідання Бутко І.Г.,

за участю представників сторін:

від Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м. Києві та ОСОБА_2 ОСОБА_3,

від Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Баннікова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року у справі за позовом Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 до Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м. Києві, ОСОБА_2, ОСОБА_5, Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа Київська міська державна адміністрація про визнання незаконними рішень,-

В С Т А Н О В И В :

30 жовтня 2015 року Київський міський психоневрологічний диспансер № 4 звернувся до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив суд:

- визнати дію положень, викладених у другому реченні п. 2.1 розділу ІІ, у абзацах 2.3 та 4 п. 2.2 розділу ІІ, у абзаці другому п. 4.2 розділу ІV, у пункті 4.3 розділу ІV статуту Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м. Києві, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації 19 серпня 1997 року № 1264 (в редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 30.10.2013 № 1958 щодо Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 незаконними та у цій частині скасувати їх.

- визнати дію наказу директора Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01.11.2013 № 625 «Про питання діяльності територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м. Києві» і структурно-функціональної схеми ТМО «Психіатрія» у м. Києві, затверджену цим наказом, у частині розміщення у цій схемі Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 незаконними та у цій частині скасувати їх;

- визнати дію наказів директора Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м. Києві № 226 від 06.08.2015 «Про системну організацію управління та надання психіатричної допомоги населенню в ТМО «Психіатрія» у м. Києві» та № 227 від 06.08.2015 «Про поліпшення стану диспансерного нагляду хворих н психічні розлади та надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку в закладах ТМО «Психіатрія» у м. Києві» щодо Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 незаконними та в цій частині скасувати їх.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року адміністративний позов в частині вимог про оскарження положень, викладених в статуті Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м. Києві, в редакції, що була затверджена 30.10.2013 розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 1958 щодо Київського міського психоневрологічного диспансера № 4 та наказу директора Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01.11.2013 № 625 у частині, що стосується Київського міського психоневрологічного диспансера № 4, залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні питання, колегія суддів виходить з наступного.

Приймаючи рішення про залишення адміністративного позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами при зверненні до суду з вказаними вище вимогами адміністративного позову пропущено строк на звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 99 КАС України, без поважних причин.

Перевіряючи наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду, колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 107 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи (ч.2 ст.100 КАС України).

Пунктом 9 частини 1 статті 155 КАС України також передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду, і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

З матеріалів справи вбачається, що позов було подано до суду 30.10.2015.

Предметом даного спору є, зокрема, оскарження положень статуту Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м. Києві, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації 19 серпня 1997 року № 1264 (в редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 30.10.2013 № 1958, що стосуються Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4.

Судом встановлено, що розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.10.2013 р. N 1958 «Про затвердження змін до Статутів психіатричних закладів охорони здоров'я м. Києва» було опубліковане в газеті «Хрещатик», 2013, 12, № 188.

Таким чином, про порушення вказаним рішення своїх прав позивач повинен був дізнатися після опублікування вказаного рішення, тобто у 2013 році.

З даним позовом до суду Київський міський психоневрологічний диспансер № 4 звернувся в жовтні 2015 року, тобто з пропуском встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України строку.

Посилання апеляційної скарги позивача та ту обставину, що про оскаржувані зміни до статуту стало відомо після звернення до суду з даним позовом, колегія суддів відхиляє, оскільки законодавець пов'язує початок перебігу строку на звернення до суду не тільки з моментом, коли особа дізналася про порушене право, а з моментом, коли особа повинна і могла дізнатися про порушення права.

Таким чином, позивачем пропущено встановлений ст. 99 КАС України строк на звернення до суду.

Колегія суддів звертає увагу, що необхідною умовою для поновлення строку на звернення до суду є поважність причин його пропуску.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Проаналізувавши доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку на звернення з вимогами про скасування положень, викладених у другому реченні п. 2.1 розділу ІІ, у абзацах 2.3 та 4 п. 2.2 розділу ІІ, у абзаці другому п. 4.2 розділу ІV, у пункті 4.3 розділу ІV статуту Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м. Києві, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації 19 серпня 1997 року № 1264 (в редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 30.10.2013 № 1958, колегія суддів приходить до висновку про відсутність поважних причин пропуску даного строку, а тому висновок суду першої інстанції про необхідність застосування до спірних правовідносин наслідків ст. 100 КАС України відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Стосовно дотримання строку на звернення до адміністративного суду з вимогами про скасування наказу директора Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01.11.2013 № 625 «Про питання діяльності територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м. Києві» і структурно-функціональної схеми ТМО «Психіатрія» у м. Києві, у частині розміщення у цій схемі Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 колегія суддів зазначає наступне.

В матеріалах справи відсутні відомості про дату отримання чи ознайомлення позивача з вказаним наказом.

Судом першої інстанції не спростовано твердження позивача про те, що про існування спірного наказу дізнався в ході судового розгляду справи про скасування наказів директора Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м. Києві № 226 від 06.08.2015 «Про системну організацію управління та надання психіатричної допомоги населенню в ТМО «Психіатрія» у м. Києві» та № 227 від 06.08.2015 «Про поліпшення стану диспансерного нагляду хворих н психічні розлади та надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку в закладах ТМО «Психіатрія» у м. Києві» щодо Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4, що в подальшому, як вбачається з матеріалів справи, мало наслідком зміну позовних вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в частині про залишення без розгляду вимог адміністративного позову про визнання дії наказу директора Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01.11.2013 № 625 «Про питання діяльності територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м. Києві» і структурно-функціональної схеми ТМО «Психіатрія» у м. Києві, затверджену цим наказом, у частині розміщення у цій схемі Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 незаконною та скасування його в цій частині.

Відповідно до з п.3 ч.1 статті 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Стаття 204 КАС України встановлює підстави для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Такими підставами є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги позивача частково спростовують висновки, покладені в основу рішення суду першої інстанції, прийнятого з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання в частині, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувану ухвалу належить скасувати в частині. Справу в цій частині належить направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 6, 17, 107, 196, 199, 204, 206, 211,212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року скасувати в частині про залишення без розгляду вимог адміністративного позову про визнання протиправним наказу директора Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01.11.2013 № 625 у частині, що стосується Київського міського психоневрологічного диспансера № 4.

Справу в цій частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в частині про залишення судового рішення без змін може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
І.Л. Желтобрюх

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 28.03.2016

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Грибан І.О.