Справа № 822/6185/15
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/6185/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіЛабань Г.В.
при секретаріВересняк А.А.
за участі:представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, третя особа на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, в якому просить визнати неправомірними дії ТУ ДСА України у Хмельницькій області в частині не нарахування та невиплати ОСОБА_3 заробітної плати за період з 26.10.2014 по 31.12.2014 включно відповідно до ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції чинній з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 по день винесення рішення, відповідно до ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") та зобов'язати ТУ ДСА України у Хмельницькій області здійснити ОСОБА_3 перерахунок та виплату заробітної плати за період з 26.10.2014 по 31.12.2014 включно відповідно до ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції чинній з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 по день винесення рішення, відповідно до ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років тощо), допустити рішення суду до негайного виконання та встановити судовий контроль за виконанням постанови шляхом подання звіту про виконання постанови.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що підпунктом 59 пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-VII "Про прокуратуру" (офіційно опублікований 25 жовтня 2014 року) частину першу статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" доповнено абзацом другим, згідно з яким розмір його посадового окладу, як судового розпорядника місцевого суду (шоста категорія посад державних службовців), встановлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, помноженому на коефіцієнт 1,3. Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру" на Кабінет Міністрів України був покладений обов'язок у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів". Проте Уряд ці вимоги не виконав і заробітна плата не виплачується їй відповідно до норм Закону, які набрали чинності з 26 жовтня 2014 року. Вважає неправомірною відмову ТУ ДСА в Хмельницькій області у перерахунку і виплаті їй заробітної плати у розмірі, встановленому частиною першою статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VII чим грубо порушуються її конституційні права.

Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав клопотання в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить слухати за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити з підстав викладених в письмових запереченнях.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заперечення в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та розглянути справу за відсутності представника.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працює на посаді судового розпорядника Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з 16 грудня 2013 року по теперішній час, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1.

Не погоджуючись з нарахуванням заробітної плати 27 липня 2015 року позивач звернувся до ТУ ДСА України у Хмельницькій області із заявою щодо проведення перерахунку та виплати заробітної плати відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Заробітна плата у спірний період виплачувалась позивачу, виходячи з розміру посадового окладу в 1218,00 грн.

Проте, листом від 27 серпня 2015 року №3105/15-вих ТУ ДСА України у Хмельницькій області відмовило позивачу в задоволенні вимог про здійснення перерахунку і виплати заробітної плати за період 26.10.2014 по 31.12.2015 відповідно до вимог ч.1 ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції станом на 01.01.2015 та за період з 29.03.2015 відповідно до вимог ч.1 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції станом на 28.03.2015, оскільки заробітна плата ТУ ДСА України у Хмельницькій області нараховується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", яка станом на час розгляду заяви позивача не приведена у відповідність до норм Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Вважаючи дії відповідача щодо відмови в нарахуванні та невиплаті позивачу заробітної плати неправомірними, позивач звернувся з позовом до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та суд зазначає наступне.

Правові, організаційні, економічні та соціальні умови реалізації громадянами України права на державну службу, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті регулює Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII).

За приписами ст. 1 Закону № 3723-XII, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Статтею 33 Закону № 3723-XII передбачено, що оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Частиною 2 ст. 8 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Натомість ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI у редакції від 07.07.2010 було встановлено, що "розмір заробітної плати працівників апаратів судів визначається законом". Однак, ні в цьому Законі, ні в жодному іншому законі України такий розмір визначено не було.

Водночас відповідно до ст. 149 Закону № 2453-VI правовий статус працівників апарату суду визначається Законом № 3723-XII.

У свою чергу ч. 7 ст. 33 Закону № 3723-XII передбачено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів.

Згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 482 у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

Разом з тим в силу ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", мінімальна заробітна плата у 2014 році у місячному розмірі становила 1 218,00 грн. Такий же розмір заробітної плати було встановлено і на 2015 рік.

Частиною 1 ст. 142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" передбачено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з ч.1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

Пунктом 1 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що ці зміни набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Закону України "Про прокуратуру" був опублікований у газеті "Голос України" 25.10.2014. Відтак викладені зміни набрали чинності 26.10.2014.

При цьому зазначеним Законом внесено зміни до ст. 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", яким визначено що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Водночас, відповідно до п.п. 2 п. 13 Розділу XIIІ Закону України "Про прокуратуру", Кабінету Міністрів України доручено: - у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; - у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Таким чином, з 26.10.2014 працівники апаратів судів мають право на посадові оклади у розмірах, визначених абзацом другим частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру". Це право підлягає реалізації і захисту, незважаючи на те, що Законом про Державний бюджет України на 2014 рік видатків на ці потреби не було передбачено.

Проте всупереч закону Кабінетом Міністрів України не були виконані вимоги зазначеної норми.

Окрім цього, 01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про державний бюджет України на 2015 рік". Абзацом третім пункту 9 Прикінцевих положень якого було встановлено, що норми і положення частини третьої статті 69, статті 129, частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Однак, Кабінетом Міністрів України не було прийнято актів на реалізацію вище вказаного Закону.

Таким чином, стаття 144 Закону про судоустрій і статус суддів у редакції Закону про прокуратуру регулювала розмір посадового окладу працівника апарату суду до 28 березня 2015 року, а після цієї дати згадане питання почало регулюватися статтею 147 Закону про судоустрій і статус суддів у редакції Закону про забезпечення права на справедливий суд.

Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд", який набрав чинності 29.03.2015, затверджено нову редакцію Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Відповідно до нової редакції матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників судової системи визначаються ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до ст. 147 Закону України № 2453-VI (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

При цьому розмір посадового окладу працівника суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Відповідно до п.п. 2 п. 13 Перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності Законом має привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Постановою КМУ від 02.09.2015 № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" на виконання зазначених вимог були внесені зміни у постанову Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів". Зокрема, у схемі посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів місячний посадовий оклад було визначено як коефіцієнт від місячного посадового окладу судді місцевого суду. Окрім цього, було передбачено, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду. Зазначені зміни були опубліковані та набрали чинності 09.09.2015 року.

Отже, у період з набрання чинності 29.03.2015 Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" по набрання чинності 09.09.2015 змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268, розмір посадового окладу працівника суду повинен був обчислюватись відповідно до Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" у розмірі не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду для працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, з коефіцієнтом 1,3 для працівників посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців.

Оскільки Закон "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" набрав чинності (13 березня 2015 року) до набрання чинності Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", то останній після набрання ним чинності (з 29 березня 2015 року) почав справляти вплив на розмір посадових окладів працівників апарату судів з урахуванням положення абзацу третього пункту 9 Прикінцевих положень Закону про Державний бюджет України на 2015 рік: розмір окладів визначався безпосередньо Законом про судоустрій і статус суддів у редакції Закону про забезпечення права на справедливий суд, але лише до моменту набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України про визначення розміру цих окладів.

Водночас, суд зауважує, що закони - "Про державний бюджет України на 2015 рік" та "Про забезпечення права на справедливий суд" є спеціальними нормативно-правовими актам якими визначено механізм фінансування оплати праці працівників апарату суду та розміри заробітної плати відповідно, а тому пріоритет у застосуванні має той закон який прийнятий пізніше, а не той, який пізніше набрав чинності.

Вказана позиція суду узгоджується з позицію Конституційного Суду України про те, що фактором, який визначає пріоритет у правозастосуванні, є момент саме прийняття закону.

Так, у справі № 18/183-97 Конституційний Суд України, зокрема, зазначив таке: "Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є і те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. До того ж сам Конституційний договір по суті передбачав втрату ним чинності і скасування чинної на момент його підписання Конституції з прийняттям нової Конституції України".

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивач як працівник апарату місцевого суду має право на перерахунок посадового окладу за період з 26.10.2014 по 31.12.2014 включно відповідно до ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 по 08.09.2015 включно, відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд").

Вимога щодо перерахунку посадового окладу за період з 01.01.2015 року по 28.03.2015 року позивачем не заявлялась та не досліджувалась, тому суд не робить висновків щодо правомірності дій відповідача за цей період.

Водночас, варто зазначити, що скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів, надбавок до них та фінансування інших, передбачених цим Законом, гарантій, пільг і компенсацій.

Так, у справі "Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Таким чином, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що він не повинен був враховувати положення Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. №1697-VII, якими внесено зміни до ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", через те, що відсутнє відповідне бюджетне призначення таких видатків в бюджеті.

Також, суд звертає увагу на те, що жодних обмежень, які закріплені на рівні закону, щодо нарахування розміру посадового окладу працівника апарату суду у відповідності до Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, яким внесено зміни до ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій ті статус суддів" за період з за період з 26 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року, не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції, діяльності здійснює Державна судова адміністрація України.

При цьому, територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області діє на підставі Положення про територіальне управління Державної судової адміністрації України, затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України від 05 квітня 2011 року за №82.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оплату праці" оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України в межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Статтею 5 Закону України "Про оплату праці" визначено, що організація оплати праці здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних документів.

Надаючи оцінку позовній вимозі про звернення постанови суду до негайного виконання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки в даному випадку позивачем не заявлено вимог про присудження конкретного розміру заробітної плати, а лише зобов'язання відповідача провести її перерахунок.

Крім цього, у задоволенні позовної вимоги про встановлення судового контролю за виконанням постанови шляхом подання звіту про виконання постанови також слід відмовити, у зв'язку з тим, що суд не вбачає у діях відповідача наміру уникнути від виконання рішення суду, а також суд звертає увагу на те, що встановлення судового контролю є правом суду, а не його обов'язком.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про те, що відповідачем неправомірно не нараховано та не виплачено ОСОБА_3 заробітну плату за період з 26.10.2014 по 31.12.2014 включно відповідно до ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції чинній з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 року по 08.09.2015 року, відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення, а в задоволенні інших позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 17-19, 71, 94, 160-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області в частині не нарахування та невиплати ОСОБА_3 заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 31.12.2014 року включно відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015 року по 08.09.2015 року, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") неправомірними.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_3 перерахунок та виплату заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 31.12.2014 року включно відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015 року по 08.09.2015 року, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо).

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 23 березня 2016 року

Суддя/підпис/Г.В. Лабань
"Згідно з оригіналом" Суддя Г.В. Лабань