Справа № 813/2523/13-а
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 р. Справа № 876/11440/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

участю секретаря Гользбергер А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.08.2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ВІП-ОЙЛ" до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА :

ТзОВ "Компанія "ВІП-ОЙЛ" 02.04.2013 року звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби , в якій просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 29.12.2012 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що згідно Акта перевірки №2021/22-20/37398817 від 22.10.2012 року, на підставі якого винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, ДПІ у Сихівському районі м. Львова Львівської області ДПС дійшло незаконного висновку, що товар фактично був проданий не ПП "Ново-ком", а безоплатно переданий невстановленим юридичним чи фізичним особам. Висновку про наявні порушення, ДПІ у Сихівському районі дійшла виключно на основі Акту податкової перевірки ПП "Ново-ком" Алчевською ОДПІ від 10.02.2012 року №315/231-36917481 з питань дотримання податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 01.02.2011 року по 30.09.2011 року. Жодних посилань на можливі порушення вчинені ТзОВ "ВІП-ОЙЛ" ДПІ у Сихівському районі не зазначає, лише здійснює виклад/дублювання відомостей з акту перевірки контрагента. Крім того, укладені між ПП "Ново-Ком" та його контрагентами договори не віднесено законом до нікчемних, також відсутні судові рішення про визнання їх недійсними. В Акті перевірки від 22.10.2012 року №2021/22-20/37398817 ДПІ у Сихівському районі зазначає, що при перевірці використовувалися оборотно-сальдові відомості, податкові, видаткові та прихідні накладні, договори, реєстри отриманих і виданих податкових накладних, виписки банку, однак жодної оцінки досліджуваним первинним документам відповідач в Акті перевірки відповідач не дає, порушення в їх оформленні або на відмову в наданні таких первинних документів також не посилається. Тому при фактичному здійсненні оподатковуваних операцій, наявності у позивача первинних документів, що супроводжували дані операції, у т.ч. податкових накладних, які є оформленими належним чином у відповідності з вимогами до первинних фінансових та бухгалтерських документів встановлених законодавством, що не спростовується жодними доказами ДПІ у Сихівському районі м. Львова Львівської області ДПС, підстав для висновку про відсутність факту поставки товарів, на думку позивача, немає. Крім того, можливі порушення допущені контрагентом у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливають на формування податкового кредиту позивача. У зв'язку з наведеним, позивач вважає прийняте відповідачем податкове повідомлення - рішення протиправними та просить суд таке скасувати.

Оскаржуваною постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.08.2013 року позовну заяву - задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, тим, що в ході проведення перевірки та опрацювання відхилення між сумами податкового зобов'язання ТзОВ "Компанія "ВІП-ОЙЛ" та його контрагентів, встановленим програмним продуктом "Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" встановлено розбіжності між податковими зобов'язаннями даного підприємства та податковим кредитом ПП "Ново-Ком" за лютий 2011 рік на суму ПДВ 79 036, 00 грн. Згідно баз даних ДПА України ПП "Ново-ком" перебуває на обліку в Алчевській ОДП платника стан " 4" - порушено провадження у справі про банкрутство. З Алчевської ОДПІ отримано акт від 10.02.2012 року №315/231-36917481 про результати позапланової невиїзної документальної перевірки ПП "Ново-Ком" з питань дотримання податкового законодавства з податку на додану вартість за період 01.02.2011 по 30.09.2011. Відповідно до квартальної звітності 1 - ДФ за І квартал 2011 року на підприємстві лічиться 1 особа, за II та III квартали 2011 року інформація відсутня. Згідно листа від 09.11.11 № 12177/05-42 Управління Пенсійного фонду України в м. Алчевську Луганської області надало відомості про застрахованих особах з бази даних персоніфікованого обліку по ПП "Ново-Ком" за 2011 рік, зокрема страхові платежі виплачувалися тільки по ОСОБА_2 з березня по травень 2011 року. Підприємство за податковою адресою юридичної особи відсутнє. Згідно листа Відділення Державтоінспекції Алчевського міського відділу УМВС України в Луганській області від 10.11.11 № 46/2416 станом на 10.11.11 транспортні засоби на праві приватної власності за фізичною особою ОСОБА_2 та юридичною особою ПП "Ново-Ком" не зареєстровані. Таким чином в ході перевірки встановлено відсутність у підприємства необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині, купівлі, продажу, реалізації, зберігання та відвантаження товарно-матеріальних цінностей та надання послуг чи здійснення робіт в силу відсутності відповідного персоналу, транспортних засобів, приміщень та матеріальних ресурсів, що свідчить про відсутність у ПП "Ново-Ком" адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов'язань. Господарські операції між ПП "Ново-Ком" та контрагентами не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, транспортних засобів та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення такої діяльності. Отже, вартість реалізованих ТзОВ "Компанія "ВІП-ОЙЛ" товарів, віднесених до складу валових доходів на ПП "Ново-Ком", вважається не підтвердженою за 2011 рік (1-ий квартал 2011р.), так як податковими органами неможливо провести зустрічні перевірки фінансово - господарської діяльності даного підприємства, що в свою чергу, не дає можливості визначити та підтвердити суми проведених операцій.

Крім того представник відповідача у письмових запереченнях на позов зазначила, що позивачем не надано транспортних документів, доказів видачі доручень на отримання товару, повноважень на право складання податкових накладних, доказів щодо отримання оплати за поставлений товар. Зокрема, Договором поставки від 10.01.2011 року №23, укладеним між ТзОВ "Компанія ВІП-ОЙЛ" та ПП "Ново-ком" не погоджено всіх істотних умов договору, а саме: кількість товару, ціну. Відповідно до видаткових накладних від 14.01.11 року та 24.02.11 року поставка товару здійснювалася із адреси АДРЕСА_1, тоді як ТзОВ "Компанія ВІП-ОЙЛ" орендувало приміщення за адресою Львівська обл., м. Пустомити, вул. Б.Хмельницького б 10 а. Відповідно переліку продукції, яка підлягає сертифікації Україні, затвердженої Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 року № 28 із змінами та доповненнями, товар, що зазначений в витратних накладних, податкових накладних, отриманий від постачальників, підлягає обов'язковій сертифікації. Для одержання товарів працівникові підприємства - матеріально-відповідальній особі, що приймає товар, видається довіреність. Вона має бути оформлена відповідно до Інструкції №99. Реквізити довіреності (номер, дата) обов'язково мають зазначатися в документах постачальника (накладній, товарно-транспортній накладній). Товари, що надійшли на підприємство, оприбутковуються в день її надходження за фактичною наявністю. Крім того позивачем не надано пропозицій продавця та замовлень покупця, рекламних матеріалів, проспектів, санітарно-гігієнічних висновків, стандартів, підтверджуватись документами, передбаченими чинним законодавством та гарантується заводом-виробником (сертифікатів відповідності та сертифікатів аналізів, що передбачено п.1,1.2,2.1.1,2.1.4,4.1 договору поставки.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позові суд першої інстанції виходив з того, що для висновків про наявність порушень податкового законодавства у діях платника податків в обов'язковому порядку необхідно з'ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагента (відсутність реєстрації його як платників ПДВ, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо).

Зокрема, судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), які відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Порушення, допущенні одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов'язки іншого платника податків. Таким чином, за переконанням суду, відповідач неправомірно поклав на позивача відповідальність за можливі протиправні дії його контрагента.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ "Компанія "ВІП-ОЙЛ" зареєстроване 17.11.2010 року в Виконавчому комітеті Львівської міської ради за №0024545, ідентифікаційний код юридичної особи 37398817.

Згідно Акта перевірки, ТзОВ "Компанія "ВІП-ОЙЛ" взято на податковий облік в органах державної податкової служби 18.11.2010 року за № 65089 та станом на момент проведення перевірки перебувало на податковому обліку у ДПІ у Сихівському районі м. Львова Львівської області ДПС.

У періоді, за який проводилася перевірка, суб'єкт господарювання був платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 16.12.2010 року №100314712, виданого ДПІ у Сихівському районі м. Львова, індивідуальний податковий номер 02.

Основними видами діяльності позивача за КВЕД є: 50.20.0 Технічне обслуговування та ремонт автомобілів; 50.30.1 Оптова торгівля автомобільними деталями та приладдям; 50.30.2 Роздрібна торгівля автомобільними деталями та приладдям; 50.30.3 Посередництво в торгівлі автомобільними деталями та приладдям; 51.19.0 Посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту; 51.90.0 Інші види оптової торгівлі (а.с.131-132).

Судом встановлено, що посадовими особами ДПІ у Сихівському районі м. Львова Львівської області ДПС проведено позапланову виїзну перевірку ТзОВ "Компанія "ВІП-ОЙЛ" () з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 18.11.2010 року по 30.06.2012 року.

За результатами перевірки складено Акт від 22.10.2012 року №2021/22-20/37398817 (далі - Акт перевірки), у висновках якого зафіксовано порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме: - п.1.23, 1.31 ст.1, п.4.1.1, п.4.1 ст.4, пп.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України від 22.05.1997 року №283/97-ВР, із внесеними змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток за період, який перевірявся, всього в сумі 1 034,00 грн., в тому числі за 1-й квартал 2011 року в сумі 1 034, 00 грн.; - п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2756-VІ (із змінами та доповненнями), за рахунок не включення до бази оподаткування податком на додану вартість операцій з безоплатної передачі товару невстановленим юридичним чи фізичним особам, занижено податок на додану вартість за період, який перевірявся, в сумі 79 036,00 грн., в тому числі за березень 2011 року в сумі 827,00 грн., за квітень 2011 року в сумі 78 209,00 грн.

На підставі даного Акту перевірки від 22.10.2012 року №2021/22-20/37398817 податковим органом винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 29.12.2012 року, яким визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 79 037, 00 грн., в тому числі 79 036, 00 грн. - за основним платежем та 1, 00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач скористався своїм правом оскаржити його в адміністративному порядку. Рішеннями про результати розгляду первинної скарги ДПС у Львівській області від 06.02.2013 року №1952/10/10-2005/154 та про результати розгляду скарги ДПС України від 11.03.2013 року №4028/6/10-2115 оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 29.12.2012 року залишено без змін, а скарги позивача - без задоволення.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (у відповідній редакції) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною 1 ст.9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. (ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Відповідно до п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (в редакції на момент спірних правовідносин) (далі - Положення), яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (п. 2.2 Положення).

Згідно п.2.4 Положення первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно із п. 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до п. 187.1 статті 187 Податкового кодексу України Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно із п. 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

База оподаткування операцій з постачання товарів, ввезених платником на митну територію України, визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче митної вартості товарів, з якої були визначені податки і збори, що справляються під час їх митного оформлення, з урахуванням акцизного податку та ввізного мита, за винятком податку на додану вартість, що включаються в ціну товарів/послуг згідно із законом.

У разі якщо постачання товарів/послуг здійснюється за регульованими цінами (тарифами), база оподаткування визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за такими цінами (тарифами).

Згідно п. 201.1, 201.4, 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця та є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно матеріалів справи, 10.01.2011 року між ТзОВ "Компанія "ВІП-ОЙЛ" (Продавець) та ПП "Ново-Ком" (Покупець) укладено Договір поставки №23 (а.с.50-51), згідно умов якого продавець в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, зобов'язується передати у власність Покупцю, а Покупець в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, зобов'язується прийняти та оплатити оливи моторні, охолоджуючі рідини, акумулятори, автозапчастини та інші авто товари (надалі іменується "товар") за ціною, яка визначається згідно видаткових накладних.

Найменування товару, одиниці виміру і загальна кількість товару, який поставляється за даним Договором, визначається на основі пропозицій Продавця та окремими замовленнями Покупця. Сума, даного Договору визначається сумою видаткових накладних на кожну поставку товару (п.1.2.-1.3. зазначеного Договору)

Згідно п.3.1. Договору поставки №23 від 10.01.2011 року оплата за товар здійснюється шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на банківський поточний рахунок Продавця.

Поставка (відвантаження) товару здійснюється Продавцем за місцезнаходженням товару зі складу протягом 14 робочих днів з дати отримання замовлення від Покупця. Транспортування товару здійснюються силами та за рахунок Покупця, так і гю домовленості Сторін силами та за рахунок Продавця. Якість поставленого товару повинна відповідати діючим стандартам, підтверджуватись документами, передбаченими чинним законодавством та гарантується заводом - виробником (п.4.1-4.3 Договору).

На підтвердження факту виконання сторонами своїх договірних зобов'язань відповідно до умов вказаного Договору поставки №23 від 10.01.2011 року, у період, що перевірявся відповідачем, позивачем надано суду: видаткова накладна №14 від 31.01.2011 року на суму 195 036, 17 грн. (в т.ч. ПДВ - 32 506, 03 грн.), податкова накладна від 31.01.2011 року №14 на загальну суму 195 036, 17 грн. (в т.ч. ПДВ - 32 506, 03 грн.), видаткова накладна №25 від 24.02.2011 року на суму 474 216, 00 грн. (в т.ч. ПДВ - 79 036, 00 грн.), податкова накладна від 24.02.2011 року №31 на загальну суму 474 216, 00 грн. (в т.ч. ПДВ - 79 036, 00 грн.), що містять повну ідентифікацію кожного виду замовленого товару, відображають зміст господарської операції та її вартісні та кількісні показники, підписані представниками сторін та скріплені печатками цих підприємств (а.с.52-57).

Відтак на виконання п.1.2. вищевказаного Договору повний спектр поставленого товару, його найменування, одиниці виміру, загальна кількість товару та ціну, у період що перевірявся відповідачем, погоджено сторонами у зазначених видаткових накладних, які містяться в матеріалах справи.

На підтвердження повноважень особи, яка приймала товарно-матеріальні цінності від ПП "Ново-Ком" позивачем надано суду довіреності №15 від 31.01.2011 року та №25 від 24.02.2011 року (а.с.166-167) видані директору ОСОБА_2 на отримання товару від ТзОВ "Компанія "ВІП-ОЙЛ" за видатковими накладними №14 від 31.01.2011 року та №25 від 24.02.2011 року. На підтвердження повноважень особи, якою підписано податкові та видаткові накладні від ТзОВ "Компанія "ВІП-ОЙЛ" (ОСОБА_1) позивачем надано суду наказ №17 від 27.08.2012 року, заяву від 20.01.2011 року та наказ №4 від 21.01.2011 року (а.с.173, 221, 222).

На підтвердження реальності здійснення господарської діяльності позивачем надано суду докази наявності складських приміщень (договір оренди №4 від 20.12.2010 року - а.с.85-88), банківські виписки щодо оплати за оренду складських приміщень (а.с.231-235), а також наявність матеріальних та трудових ресурсів для здійснення господарської операції (штатні розклади по ТзОВ "Компанія "ВІП-ОЙЛ" - а.с.89-91). Крім того, факт оренди приміщень підтверджено податковим органом також в Акті перевірки (пункт 2 - а.с.118-119).

Як вбачається з матеріалів справи, товари відвантажені ПП "Ново-Ком" були придбані позивачем у ТзОВ "Газпромнефть Лубріканте Україна" згідно укладеного Дистриб'юторського договору №У4/008/11 від 01.01.2011 року (а.с.76-84) та поставлені ТзОВ "Компанія "ВІП-ОЙЛ" на підставі видаткових накладних №31 від 28.01.2011 року (поставлено по ТТН №175809) та №92 від 22.02.2011 року (поставлено по ТТН №298287) (а.с.202-207).

Щодо документів, що підтверджують якість придбаної у ТзОВ "Газпромнефть Лубріканте Україна" продукції позивачем надано суду: копію сертифікату відповідності (а.с.160-163), паспорт якості №6958 (а.с.164) та копії рекламних матеріалів ТзОВ "Газпромнефть Лубріканте Україна" .

Крім того, розрахунки ПП "Ново-Ком" за отриманий товар були проведені в повному обсязі, про що свідчать виписки по особовому рахунку у банку за період лютий - травень 2011 року . Факт здійснення оплати підтверджується також відповідачем і в Акті перевірки, згідно якого ПП "Ново-Ком" перераховано на розрахунковий рахунок ТзОВ "Компанія "ВІП-ОЙЛ" в 1 кварталі 2011 року кошти в загальній сумі 669 252, 17 грн. (в т.ч. ПДВ - 111 542, 03 грн.).

Відтак, з урахуванням наведеного, суд вважає, що наведені вище документи первинного бухгалтерського обліку підтверджують здійснення руху активів та зміни у власному капіталі та зобов'язаннях позивача. Крім того, надані позивачем документи підтверджують реальність господарських операцій у спірних правовідносинах з контрагентом ПП "Ново-Ком", виконання сторонами своїх договірних зобов'язань та фактичне отримання товарів, що здійснювалося в межах господарської діяльності ТзОВ "Компанія "ВІП-ОЙЛ".

При цьому, з урахуванням норм статей 44 та 61 Податкового кодексу України саме на контролюючі органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Крім того суд звертає увагу, що при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Відносини між іншими учасниками щодо поставки товарів, робіт, надання послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між позивачем та його контрагентом.

Зокрема, згідно Акта перевірки позивача відповідач зазначає, що з Алчевської ОДПІ отримано акт від 10.02.2012 року №315/231-36917481 про результати позапланової невиїзної документальної перевірки ПП "Ново-Ком" (код за ) з питань дотримання податкового законодавства з податку на додану вартість за період 01.02.2011 по 30.09.2011. Згідно вказаного Акта, факт відсутності за місцезнаходженням ПП "Ново-Ком" документів, які свідчать про фінансово-господарську діяльність, техніки та інших засобів, а також працівників, необхідних для здійснення господарської діяльності підприємства надає можливість стверджувати, що підприємство (його посадові особи) за місцем своєї реєстрації не могло здійснювати фінансово-господарську діяльність, здійснювати дії спрямовані на встановлення, зміну або припинення правовідносин та здійснювати фактичні дії, спрямовані на виконання взятих на себе зобов'язань. Господарські операції між ПП "Ново-Ком" та контрагентами не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, транспортних засобів та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення такої діяльності. Таким чином, в результаті порушень п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПКУ, ч.2 ст.3 Закону України від 16.07.1999 року №996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.1.2, п.2.7 Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, п.3.1, п.1 Наказу ДПА України від 25.01.2011 року № 41 платником ПП "Ново-Ком" не надано підтверджуючих документів щодо виникнення податкового кредиту в т.ч. головні книги, журнали-ордери та картки рахунків №311 "Поточні рахунки у національній валюті", 63 "Розрахунки з постачальниками та підрядниками", 64 "Розрахунки по податкам і платежам", 68 "Розрахунки по іншим операціям", 91 "Загальновиробничі витрати", 92 "Адміністративні витрати", 93 "Витрати на збут" та первинних документів до них, ,податкові накладні, реєстри отриманих податкових накладних, прибуткові накладні - ПП "Ново-Ком" за перевіряємий період завищено податковий кредит в сумі 90 197 892 грн. . Крім того відповідач в Акті перевірки позивача зазначає, що за результатами вищенаведеної перевірки (посилаючись на акт від 10.02.2012 року №315/231-36917481) встановлено, що ПП "Ново-Ком" відобразило господарські операції, щодо придбання товарів (робіт, послуг) та подальшого їх продажу покупцям, які фактично не відбувались, а отже є нікчемними .

Однак, такі посилання відповідача в Акті перевірки судом не приймаються до уваги, зважаючи на наступне.

Суд вважає, що акт Алчевської ОДПІ №315/231-36917481 від 10.02.2012 року не є підставою для встановлення порушення з боку позивача, оскільки цим актом не було досліджено саме здійснення господарських операцій між вищевказаним контрагентом та ТзОВ "Компанія "ВІП-ОЙЛ", не давалась оцінка первинним бухгалтерським документам, складеним цими суб'єктами господарювання, не досліджувалось реальності таких операцій та їх товарності.

Крім того, чинним податковим законодавством не передбачено право ДПІ при складанні акту перевірки одного платника податків приймати за основу акт перевірки іншого платника податків, як підставу для висновку про наявність порушень з боку першого.

Стосовно відповідальності позивача за можливі протиправні дії його контрагента суд зазначає, що для висновків про наявність порушень податкового законодавства у діях платника податків в обов'язковому порядку необхідно з'ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагента (відсутність реєстрації його як платників ПДВ, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо).

Зокрема, судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), які відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Порушення, допущенні одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.

Таким чином, за переконанням суду, відповідач неправомірно поклав на позивача відповідальність за можливі протиправні дії його контрагента.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області - залишити без задоволення.

постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.08.2013 року у справі № 813/2523/13-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар