Справа № 566/157/16-а
Суддя: Бандура А. П.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№556/157/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року смт. Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Бандури А.П.

при секретарі Дячук Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Добрятинської сільської ради Млинівського району Рівненської області про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в Млинівський районний суд з позовом до Добрятинської сільської ради Млинівського району Рівненської області про зобов'язання вчинити дію, посилаючись на те, рішення Добрятинської сільської ради № 330 від 26 лютого 2015 року порушує його права і є всі підстави для визнання його протиправним.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просив його задоволити.

В позовній заяві просить суд зобов'язати Добрятинську сільську раду Млинівського району Рівненської області надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтованою площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, що були передані безоплатно у приватну власність покійній матері ОСОБА_4 відповідно до рішення Добрятинської сільської ради №5 від 30 листопада 1993 року.

Представник відповідача Добрятинської сільської ради Млинівського району Рівненської області в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутності представника відповідача, заперечень проти задоволення позовних вимог немає.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підставний та підлягаючий до задоволення так як він підтверджується наступними доказами і, зокрема, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 18 липня 1970 року підтверджується, що батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, являються ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

(а.с. 7)

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 уклали шлюб 05 жовтня 1985 року. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «ОСОБА_1».

(а.с. 8)

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 10 серпня 2014 року Добрятинською сільською радою Млинівського району Рівненської області підтверджується, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

(актовий запис № 11)

(а.с.9)

З довідки виданої 29 січня 2015 року Добрятинською сільською радою Млинівського району Рівненської області за №02-22/94 вбачається, що ОСОБА_4, 1925 року народження, дійсно, була зареєстрована та проживала в с.Добрятин Млинівського району Рівненської області.

На момент смерті склад її сімї був слідуючий: дочка ОСОБА_1, зять ОСОБА_7, внук ОСОБА_8.

(а.с.10)

Копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 лютого 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 249 підтверджується, що спадкоємцем майна гр.. ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, є її дочка ОСОБА_1, що проживає в АДРЕСА_1.

Спадкове майно на яке видане свідоцтво складається з земельної ділянки, знаходиться на території Добрятинської сільської ради Млинівського району Рівненської області.

(а.с.11)

З архівного витягу рішення № 5 сесії Добрятинської сільської ради Млинівського району Рівненської області від 30 листопада 1993 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» виданого архівним відділом Млинівської райдержадміністрації від 16 лютого 2016 року за №34/04-01 вбачається, що сільська рада вирішила передати у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 27,41 га в с.Добрятин.

(а.с. 12)

Повідомленням Управління Держгеокадастру у Млинівському району Рівненської області від 18 лютого 2016 за №03-77 підтверджується, що станом на 29 грудня 2012 року гр.. ОСОБА_4 не видавася державний акт на право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства (для ведення особистого селянського господарства) на території Добрятинської сільської ради.

(а.с.13)

З рішення № 330 сесії Добрятинської сільської ради Млинівського району Рівненської області від 26 лютого 2015 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)» вбачається, що сільська рада вирішила відмовити у наданні дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) орієнтованою площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства гр.. ОСОБА_1 за рахунок земель, що перебували у постійному користуванні та приватній власності ОСОБА_4 відповідно до рішеннь Добрятинської сільської ради №5 від 30 листопада 1993 року у зв'язку з відсутністю свідоцтва на право спадщини на ці земельні ділянки.

(а.с. 14)

У відповідності до вимог ст. 125 ЗК України право на землю виникає лише після одержання документа, що посвідчує право власності земельної ділянки та його державної реєстрації (таким документом згідно статті 126 ЗК України є державний акт). Таким чином, право власності на вказану землю у спадкодавця не виникло і земельна ділянка залишилася у власності відповідача.

Стаття 118 ЗК України чітко передбачає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, однак у вказаній статті не міститься вимога про те, що при подачі заяви до відповідної ради необхідно надати правовстановлюючий документ на земельну ділянку.

Статтею 121 ЗК України передбачено право громадян на безоплатну передачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах до 2 (двох) гектарів, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара.

В абзаці 3.1 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 йдеться про те, що статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Пунктом 3.5 вищезазначеного листа передбачено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в натурі;

- погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК).

В абзаці 5 пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду у справі №1-9/2009 від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 зазначено, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - надалі Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Тобто, своє попереднє рішення про безоплатне надання у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_4 відповідач не вправі скасувати.

У відповідності до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Стаття 12 ЗК України регулює повноваження міських рад у галузі земельних відносин, пункт «б» якої передбачає передачу земельних ділянок комунальної власності увласність громадян та юридичних осіб.

Згідно до ч.ч. 1, 5 ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування спір вирішується судом.

Відповідно до п. 10 ст. 59 Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

У відповідності до п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

З аналізу норм Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що публічно-правовим спором за КАС України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Владні повноваження органів місцевого самоврядування реалізуються у відносинах, пов'язаних з управлінням в галузі використання земель, врегульованих розділом VII Земельного кодексу України, зокрема, встановлення та зміна меж адміністративно-територіальних утворень, планування використання земель, землеустрій, контроль за використанням та охороною земель, моніторинг земель, ведення державного земельного кадастру, у відносинах охорони земель, врегульованих розділом VI ЗК України; у відносинах, визначених частиною 1 статті 16 Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності" від 17.11.2009 року № 1559-VI, та інших відносинах, пов'язаних із застосуванням земельного законодавства. Зі змісту п. «є» статті 184 ЗК України випливає, що землеустрій передбачає підготовку документів, що посвідчують право власності або право користування землею, у випадках, передбачених законом. Відповідно, вирішення спорів, що виникають з цих правовідносин, не належить до компетенції судів загальної юрисдикції.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 01.04.2010 року №10-пр/2010 вказав, що при вирішенні питань місцевого значення (ч. 1 ст. 143 Конституції України), при вирішенні питань розпорядження землями територіальних громад (п.п. «а»-«г» ст.12 ЗК України) місцеві ради «діють як суб'єкти владних повноважень».

На підставі наведеного,

керуючись ст.7-12, 160-163,172 КАС України,

суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Добрятинської сільської ради Млинівського району Рівненської області про зобов'язання вчинити дії задоволити повністю.

Зобов'язати Добрятинську сільську раду Млинівського району Рівненської області надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтованою площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, що були передані безоплатно у приватну власність покійній матері ОСОБА_4 відповідно до рішення Добрятинської сільської ради №5 від 30 листопада 1993 року.

Апеляційна скарга на постанову Млинівського районного суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Млинівський районний суд. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Млинівського райсуду А.П. Бандура