Справа № 214/8024/15-а
Суддя: Євтушенко О. І.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/8024/15-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 березня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді - Євтушенка О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Латкіної О. В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідачів - Каніщевої І.Л., Марущевої М.В.,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_4 до Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 02 листопада 2015 року звернулась до суду з позовом до Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування доводів позову позивач зазначила, що з 02.06.2011 року бере участь в загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням на добровільних засадах та перебуває на обліку в Виконавчій міжрайонній дирекції ФССзТВП, що підтверджується відповідними договорами №13 від 02.06.2011 року та №53 від 01.06.2012 року. Як платник податків зареєстрована у Центральній МДПІ у м. Кривому Розі з 27.05.2011 року.

Наказом Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції ДОВ ФССзТВП № 111-ос від 06.04.2015 року їй було відмовлено в здійснені перерахунку допомог по тимчасовій непрацездатності. Вважає даний наказ таким, що підлягає скасуванню враховуючи наступне.

Їй, як застрахованій особі, в разі настання страхового випадку, передбаченого законодавством по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню по тимчасовій непрацездатності, наказами КрмВД ДОВ ФССзТВП призначається допомога відповідно до страхового випадку що настав. Допомога по тимчасовій непрацездатності є компенсацією добровільно застрахованій особі втраченого нею доходу та надається в розмірі, встановленому базовим Законом, в залежності від середнього доходу цієї особи, який обчислюється виходячи із суми оподатковуваного доходу (прибутку), з якого сплачувалися страхові внески. Для отримання допомоги по тимчасовій втраті працездатності подаються також документи, які підтверджують наявність страхового стажу за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням (трудова книжка, страхове свідоцтво, повідомлення про взяття на облік як страхувальника, документи про пільги) і сплату страхових внесків (пункт 17 Порядку №62).

При звернені до КМрВД ДОВ ФССзТВП з заявою про призначення допомоги за страховим випадком, надається оригінал листка непрацездатності. Органами Фонду самостійно проводиться розрахунок допомоги (листок непрацездатності заповнюється відповідальною особою та зберігається в ФСС). За кожним страховим випадком (листком непрацездатності) розрахунок проводиться окремо, а по результатам розгляду приймається наказ про призначення допомоги, в якому зазначається лише загальна сума допомоги призначена за наданими листками непрацездатності. В наказах відсутні розрахунки середнього заробітку, тому їй не було відомо, яким чином та в якому розмірі було визначено середньоденну заробітну плату за кожним окремо страховим випадком.

Так, КМрВД ДОВ ФССзТВП за наказами «Про призначення та виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності по догляду за хворою дитиною віком до 14-ти років добровільно застрахованій особі» та наказами «Про призначення та виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності добровільно застрахованій особі» за період з 02.06.2011 року по 31.12.2013 року при визначені розміру допомоги керувалися пунктами 4,8,9,14,20 «Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням)», затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 р. № 1266. Але, надалі КМрВД ДОВ ФССзТВП застосували до таких страховий випадків як тимчасова непрацездатність внаслідок хвороби та непрацездатність по догляду за хворою дитиною, обмеження середньоденного доходу з якого сплачено страхові внески, вказані в абз. 5,7 п.14 Порядку 1266.

Вважає застосування такого обмеження до вказаних видів страхових випадків неправомірним, оскільки вказін обмеження в абз. 5,7 п.14 Порядку застосовуються до неї за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням як до добровільно застрахованій особі лише при призначені допомоги по вагітності та пологам. Тобто вказані пункти не включають в себе значення застосування обмежень при призначені інших допомог за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. Вказані вище інші види допомог за законом по тимчасовій непрацездатності (по догляду за хворою дитиною, особиста хвороба, санаторно-курортне лікування тощо ). Такі види допомог в абзаці не перелічені, а вказано лише допомогу за цим законом - по вагітності та пологам.

Крім того, в підтвердження своєї позиції вона зазначає, що в ЗУ - 2240 містив внесені зміни щодо такого обмеження, але зміну визнано неконституційною згідно Рішення Конституційного Суду № 10-рп/2008 (v010p710-08) від 22.05.2008. Таким чином, ЗУ- 2240 не передбачені обмеження визначеного середньоденного доходу (заробітку) з якого вже сплачено страхові внески в межах встановленого законодавством. Вважає, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 91 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а стаття 75 Конституції України встановлює, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція України не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів. Як було зазначено вище, ЗУ-2240 (що має вищу юридичну силу ніж постанова КМУ встановлено розмір допомоги по тимчасовій непрацездатності, такий як - середня заробітна плата, до розрахунку якої беруться доходи з яких сплачені страхові внески (тобто обмежений розмір максимальною величиною доходу з якого сплачуються страхові внески) помножена на відсоток (залежно від страхового стажу). А інші обмеження визнавалися неконституційними.

Згідно науково-правового експертного висновку Інституту держави і права ім. В.М. Корецького Національної Академії наук України № 126/314 від 01.08.2013 року, вбачалося : «зважаючи на вичерпний перелік імперативно встановлених обмежень п.14 Порядку, зазначаємо, що для таких суб'єктів, як добровільно застраховані особи, абз.5 та 7 п.14 Порядку 1266 встановлює обмеження обчислення вищезазначеної суми за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, лише для розрахунку допомоги по вагітності та пологах. Для інших видів допомог за вказаним видом страхування не встановлено обмежень зазначеними правовими нормами».

Позивачем, отримано копії листків непрацездатності та наказів про призначення допомог згідно переліку у супровідному листі КрМВДФССзТВП № 01-19-4128 від 15.10.2014 року за період з 02.06.2011 року по 31.12.2013 року.

З отриманих документів вбачається, що їй провадився розрахунок середньоденної заробітної плати з отриманого доходу за розрахунковий період, з якого сплачено страховий внесок в межах встановленого законом, але допомога сплачена не з визначеного середньоденного доходу, а застосовано обмеження, передбачені абз. 5,7 п.14 Порядку 1266 (застосування якого не передбачене для вказаних страхових випадків), тобто, виданих по причині захворювання або догляду за хворою дитиною (тобто окрім листка непрацездатності по вагітності та пологам).

Вважає, що таке застосування призвело до порушення її прав та до недоотримання допомоги в обсягах визначених сум середньоденного доходу, з якого сплачено страхові внески.

Вона звернулася з заявою 05.12.2014 року про перегляд наказів про призначення допомог за період з 02.06.2011 року по 31.12.2013 року, виданих по причині захворювання або догляду за хворою дитиною (тобто окрім листка непрацездатності по вагітності та пологам). Вказана заява була розглянута лише 07.04.2015 року, по результатам розгляду якої винесено наказ, що оскаржується.

Згідно наказу, підставою відмову є лист Мінсоцполітики від 12.09.2013 року № 499/18/99-13 та інші листи Фонду. Таким чином вважає, що відповідачі приймаючи рішення суб'єкта владних повноважень керувалися не нормативно-правовими актами, листами, які не носять характер офіційного роз'яснення та не є нормативно-правовими актами, що є безпосереднім порушенням в порядку прийняття рішення та потягло за собою порушення передбачених законодавством її прав.

Отже, вона вважає, що відповідачем було протиправно застосовано при призначенні допомог по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання та догляду за хворою дитиною обмеження визначеного середньоденного доходу з якого сплачено внески, передбачені абз.5,7 п.14 Порядку 1266, як до таких, що є іншими видами страхових випадків ніж вагітність та пологи.

На протязі шести місяців вона перебувала на лікарняному у зв'язку з тимчасовою працездатністю. Вона є багатодітною одинокою матір'ю, має трьох малолітніх дітей, молодший (10-ти місячного віку) є інвалідом. У вересні та жовтні 2015 року, вона також знаходилась на лікарняному по тимчасовій непрацездатності, що підтверджується копіями листків непрацездатності. Тимчасова непрацездатність закінчилась 30.10.2015 року. Звернулась до суду 02.11.2015 року та просить суд визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

У зв'язку з вище зазначеним вона просить визнати дії відповідача Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо застосування обмежень середньоденного доходу з якого сплачено страхові внески, передбачених абзацом 5 та 7 пункту 14 "Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням", затвердженого постановою КМУ від 26.09.2011 року № 1266, при призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності, внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві; необхідності догляду за хворою дитиною - протиправними.

Скасувати наказ Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 111-ос "Про відмову у здійсненні перерахунку допомог по тимчасовій непрацездатності за кошти Фонду добровільно застрахованій особі ОСОБА_7 від 06.04.2015 року, зобов'язати провести перерахунок допомог по тимчасовій непрацездатності, внаслідок захворювання або травм, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві; необхідністю догляду за хворою дитиною. Крім того, просить суд стягнути на її користь судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. та витрат на правову допомогу в сумі 11 525 грн. 39 коп.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі, повністю підтвердила обставини викладені у позові.

Представники відповідача Каніщева І.Л., Марущева М.В. у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали, надали суду письмові заперечення. Крім того, пояснили, що підстави позовної заяви такі, що не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства. Криворізька МрВД, видавши наказ від 06.04.2015 року № 111-ОС «Про відмову у здійсненні перерахунку допомог по тимчасовій непрацездатності за кошти Фонду добровільно застрахованій особі ОСОБА_4» не порушила права позивача, як застрахованої особи. Рішення було прийняте на підставі ч. 2 ст. 53 Закону України №2240, роз'яснення Міністерства соціальної політики України від 12.09.2013 року № 499/18/99-13, а отже підстав перерахунку страхових виплат ОСОБА_4 немає. При визначенні розміру допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок хвороби та допомоги по догляду за хворою дитиною за листками непрацездатності позивача, відповідачем застосовано обмеження середньоденного доходу, з якого сплачено страхові внески, вказані в абзаці 5.7 п.14 Порядку 1266. Правомірність застосування відповідачем даної законодавчої норми при визначенні розміру допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок хвороби та допомоги по догляду за хворою дитиною підтверджено листом Мінсоцполітики від 12.09.2013 року № 499/18/99-13, яким чітко визначено, що абзацом п'ятим пункту 14 Порядку 1266 встановлено обмеження середньоденної (середньогодинної) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) максимальною сумою( граничною величиною) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) та оподаткованого доходу (прибутку), з яких сплачувалися страхові внески, в розрахунку на один день (годину). Зазначене обмеження застосовується для обчислення страхових виплат всім категоріям застрахованих осіб за всіма видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, що відповідає одному з основних принципів соціального страхування - рівноправності усіх застрахованих осіб стосовно зобов'язань щодо фінансування витрат і одержуваних в результаті цього прав і гарантій. Абзацами 6 та 7 пункту 14 Порядку 1266 визначають лише параметри: календарні чи робочі дні, на які ділиться середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення)для встановлення вищезазначеного обмеження в залежності від видів страхових виплат, а механізм обчислення середньоденної заробітної плати для контрактних суб'єктів страхування та видів страхування вже встановлений абзацами 1-4 пункту 14 порядку. В абзаці сьомому пункту 14 Порядку 1266 визначається, що для виплат, які обчислюються, виходячи з календарних днів: а саме: для розрахунку допомоги по вагітності та пологах за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, за страхуванням на випадок безробіття і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності) для осіб, робочий час у яких у зв'язку з особливостями умов праці не піддається точному обліку, осіб, які робочий час розподіляють на свій розсуд (робота вдома, страховий агент, тощо) для добровільно застрахованих осіб та осіб, які сплачують єдиний податок, максимальна сума обчислюється шляхом ділення встановленого її розміру в останньому місяці розрахункового періоду на середньомісячну кількість календарних днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Закону України №2240 (в редакції, яка діяла до внесення змін до закону України № 2240 Законом України від 28.12.2007 року № 107-VI «Про державний бюджет та внесення змін до деяких законодавчих актів України», які рішенням конситиуційного суду №10-рп/2008 від 22.05.2008 року були визнані неконституційними) при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, відповідно до статті 21 цього Закону. Тому здійснений Криворізькою МрВД розрахунок допомог по тимчасовій непрацездатності (в тому числі і допомог по тимчасовій непрацездатності по догляду за хворою дитиною віком до 14-ти років) не протирічить діючому законодавству. Зважаючи на те, що розрахунок середнього доходу для обчислення допомоги по тимчасовій непрацездатності добровільно застрахованим особам проводиться за календарні дні, то і застосування обмеження розміру середнього доходу в розрахунку за один календарний день аналогічно до механізму, наведеному в абзаці 7 пункту 14 Порядку № 1266, який чинний по відношенню до порядку обчислення допомоги по вагітності та пологах, є вірним та відповідає вимогам Закону України № 2240. Крім того, представиники відповідача просили суд зменшити суму судових витрат на вртість висновку експертного долсдіження, проведенного Українським бюро лінгвістичних експертиз НАК України, в сумі 5 600 грн., оскільки зазначений висновок використано двічі при розгляді аналогічних справ, а також зменшити суму судових витрат на суму послуг адвоката, так як послуги адвоката не передбачені бюджетом Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, вивчивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Отже враховуючи обставини та підстави пропуску строку звернення до суду викладених в позовній заяві та доданих до неї матеріалів, суд вважає, що причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду є поважними, а отже строк підлягає поновленню.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_4 бере участь у загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням на добровільних засадах та перебуває на обліку в Криворізькій міжрайонній виконавчій дирекції ФССзТВП (а.с.53-54 типовий договір № 53 про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування). Згідно листків непрацездатності ОСОБА_4 перебувала на лікарняному у період з 02.06.2011 року по 31.12.2013 року (а.с. 46-52- копія листків непрацездатності). Згідно наказів Криворізької МрВД № 277 від 31.08.2011 р., №351 від 26.10.2011 р., №352 від 26.10.2011 р., № 392 від 16.11.2011 р., № 393 від 16.11.2011 р., №141-ос від 13.04.2012 р., №176-ос від 16.05.2012 р., № 289-ос від 18.07.2012 р., № 93-ос від 07.03.2013 р., № 341-ос від 23.08.2013 р. № 342-ос від 23.08.2013 р., № 349-ос від 30.08.2013 р., № 441-ос від 15.11.2013 р., № 440-ос від 15.11.2013 р., № 484-ос від 13.12.2013 р., № 485-ос від 13.12.2013 р., № 40-ос від 14.02.2014 р. Позивачу відмовлено в здійсненні перерахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності (наказ № 111-ос від 06.04.2015 р., а.с. 11)

05.12.2014 р. та 06.04.2015 р. позивач звернулась до директора Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з проханням переглянути накази Криворізької МрВД № 277 від 31.08.2011 р., №351 від 26.10.2011 р., №352 від 26.10.2011 р., № 392 від 16.11.2011 р., № 393 від 16.11.2011 р., №141-ос від 13.04.2012 р., №176-ос від 16.05.2012 р., № 289-ос від 18.07.2012 р., № 93-ос від 07.03.2013 р., № 341-ос від 23.08.2013 р. № 342-ос від 23.08.2013 р., № 349-ос від 30.08.2013 р., № 441-ос від 15.11.2013 р., № 440-ос від 15.11.2013 р., № 484-ос від 13.12.2013 р., № 485-ос від 13.12.2013 р., № 40-ос від 14.02.2014 р. та зробити перерахунок ( а.с. 16- копія листа). Згідно листа Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 07.04.2015 року № 01-19-869 - ОСОБА_4, яка отримала вказаний лист 07.04.2015 року, відмовлено в здійсненні перерахунку допомог за рахунок коштів Фонду (а.с.12-13).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановлено, що постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 серпня 2014 року, яка ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року залишена без змін, по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, третя особа виконавча дирекція Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Крім того, постановою від 13 серпня 2014 року, встановлено, що ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 частини 1 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України визначено поняття суб'єктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності зі ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Фонд належить до цільових позабюджетних страхових фондів.

Статтею 10 вказаного Закону передбачено, що Управління Фондом здійснюють правління та виконавча дирекція Фонду. В Автономній Республіці Крим, областях та в містах Києві і Севастополі безпосереднє управління здійснюють правління та виконавча дирекція відповідних відділень Фонду.

Згідно пункту 1.3. Положення про відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26.06.2001р. №13, відділення Фонду діє як регіональна структура Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності і є юридичною особою, має свій бюджет, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, рахунки в установах банків, використовує символіку Фонду.

Згідно пункту 1.4. вищевказаного Положення в Автономній Республіці Крим, областях та в містах Києві і Севастополі безпосереднє управління відділенням Фонду здійснюють його правління та виконавча дирекція. Виконавча дирекція відділення Фонду з робочим органом Виконавчої дирекції Фонду і відділення Фонду підзвітна правлінню відділення та Виконавчій дирекції Фонду і здійснює свою діяльність від імені Фонду на місцях в межах і порядку, передбачених Статутом Фонду та цим Положенням.

Згідно пункту 2.1. Положення відділення Фонду та його робочі органи здійснюють: організаційно-управлінські заходи по виконанню завдань, покладених на відділення Фонду та його робочі органи; збір і акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, що надаються Фондом; контроль за надходженням та використанням коштів Фонду; контроль за обґрунтованістю видачі та продовження листків непрацездатності закладами охорони здоров'я і санаторно-курортними закладами незалежно від форм власності;

Таким чином, управління цим видом страхування здійснюється Криворізькою міжрайонною виконавчою дирекцією Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, і тому дирекція, реалізуючи владну компетенцію у відносинах з фізичними та юридичними особами являється суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням (далі-Закон) загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків:

1) тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві;

2) необхідності догляду за хворою дитиною;

3) необхідності догляду за хворим членом сім'ї;

4) догляду за дитиною віком до трьох років або дитиною-інвалідом віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною;

5) карантину, накладеного органами санітарно-епідеміологічної служби;

6) тимчасового переведення застрахованої особи відповідно до медичного висновку на легшу, нижчеоплачувану роботу;

7) протезування з поміщенням у стаціонар протезно-ортопедичного підприємства;

8) санаторно-курортного лікування.

Статтею 37 Закону передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в таких розмірах:

60 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж до п'яти років;

80 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від п'яти до восьми років;

100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж понад вісім років;

100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, віднесеним до 1 - 4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; одному з батьків або особі, що їх замінює та доглядає хвору дитину віком до 14 років, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи; ветеранам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, віднесеним до жертв нацистських переслідувань відповідно до Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», донорам, які мають право на пільгу, передбачену статтею 10 Закону України «Про донорство крові та її компонентів».

Сума допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною або хворим членом сім'ї) в розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини(граничної суми) місячної заробітної плати (доходу), з якої сплачувались страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням. Статтю 37 доповнено частиною другою згідно із Законом №107-VI ( 107-17 ) від 28.12.2007 - зміну визнано неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду N 10-рп/2008 ( v010p710-08 ) від 22.05.2008 . Таким чином, встановлені обмеження ч. 2 ст. 37 Закону визнані неконституційними та не підлягають застосуванню.

Позивач ОСОБА_4 є застрахованою особою.

Згідно листків непрацездатності з 02.06.2011 р. по 31.12.2013 р.у позивача настав страховий випадок.

Такі обставини, як право позивача на матеріальне забезпечення, як застрахованої особи, наявність страхових випадків (листків непрацездатності), наявність страхового стажу та сплата єдиного внеску в установленому законодавством порядку відповідачем визнається. Також сторонами визнається розмір середньоденного доходу з якого сплачено страхові внески за кожним страховим випадком, визначений у відповідності до абз.1,3 п.14 Порядку 1266.

За правилами ст. 53 Закону при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, відповідно до статті 21 цього Закону.

Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищезазначеного постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266 було затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням (далі - Порядок № 1266, Постанова № 1266), який визначає правила обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, в тому числі у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та по хованням.

Пункт. 8 Порядку1266, визначає, що середній дохід добровільно застрахованої особи обчислюється виходячи із суми оподатковуваного доходу (прибутку),з якого сплачувалися страхові внески.

Пункт 9 Порядку 1266, визначає, що до середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) включається заробітна плата (дохід, грошовезабезпечення) у межах максималь-ної величини (граничної суми заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) та оподатковуваного доходу (прибутку), з яких сплачуються страхові внески до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Абзац перший пункту 9 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 1332 ( 1332-2009-п ) від 08.12.2009 .

Абз. 1, 3 п.14 Порядку 1266, визначає механізм обчислення середньоденної заробітної плати (з даних отриманих згідно п.4,8,9 Порядку 1266), а саме, що середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати(оподатковуваного доходу, грошового забезпечення), з якої сплачувалися страхові внески:

- на кількість календарних днів за розрахунковий період (без урахування календарних днів,не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком для розрахунку допомоги по вагітності та пологах за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням) - … та для добровільно застрахованих осіб та осіб, які сплачують єдиний податок за усіма видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 20 Порядку 1266, визначено, що сума страхових виплат застрахованій особі розраховується шляхом множення суми денної виплати, розмір якої встановлюється у відсотках середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) залежно від страхового стажу, якщо його наявність передбачено законодавством, на кількість: календарних днів, що підлягають оплаті,- для допомоги по вагітності та пологах за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, а також для добровільно застрахованих осіб та осіб, які сплачують єдиний податок, - для всіх страхових виплат;

КМрВД ДОВ ФССзТВП при визначенні розміру допомоги керувалися вищевказаними пунктами Порядку 1266.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата (дохід,грошове забезпечення) не може перевищувати максимальну суму (граничну величину) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) та оподатковуваного доходу (прибутку), з яких сплачуються страхові внески, в розрахунку на один день (годину), яка обчислюється шляхом ділення встановленого її розміру в останньому місяці розрахункового періоду: середньомісячну кількість календарних днів (30,44) - для розрахунку допомоги по вагітності та пологах за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, за страхуванням на випадок безробіття і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), для осіб, робочий час яких у зв'язку з особливостями умов праці не піддається точному обліку, осіб, які робочий час розподіляють на свій розсуд (робота вдома, страховий агент тощо), для добровільно застрахованих осіб та осіб, які/ сплачують єдиний податок за всіма видами загальнообов'язкового державного соціального страхування ».

Вказані обмеження в абз. 5,7 п.14 Порядку застосовуються за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням як до добровільно застрахованій особі лише при призначені допомоги по вагітності та пологам. Тобто вказані пункти не включають в себе значення застосування обмежень при призначені інших допомог за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. Вказані вище інші види допомог за законом по тимчасовій непрацездатності (по догляду за хворою дитиною, особиста хвороба, санаторно-курортне лікування тощо ). Такі види допомог в абзаці не перелічені, а вказано лише допомогу за цим законом - по вагітності та пологам.

Крім того, Закон України - 2240 містив внесені зміни щодо такого обмеження, але зміну визнано неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду N 10-рп/2008 ( v010p710-08 ) від 22.05.2008. Таким чином, ЗУ- 2240 не передбачені обмеження визначеного середньоденного доходу (заробітку) з якого вже сплачено страхові внески в межах встановленого законодавством. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 91 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції України встановлює, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція України не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів. Як було зазначено вище, ЗУ-2240 (що має вищу юридичну силу ніж постанова КМУ) встановлено розмір допомоги по тимчасовій непрацездатності, такий як - середня заробітна плата, до розрахунку якої беруться доходи з яких сплачені страхові внески (тобто обмежений розмір максимальною величиною доходу з якого сплачуються страхові внески) помножена на відсоток (залежно від страхового стажу). А інші обмеження визнавалися не конституційними.

В своїй роботі ФССзТВП керується листами-роз'ясненнями Міністерства соціальної політики, що вбачається з наказів про призначення допомоги за страховими випадками. Відповідачі тлумачать вказану правову норму (абз5,7 п.14 Порядку 1266) та застосовують до добровільно застрахованих осіб в такому баченні: «Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) не може перевищувати максимальну суму (граничну величину) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) та оподатковуваного доходу (прибутку), з яких сплачуються страхові внески, в розрахунку на один день (годину), яка обчислюється шляхом ділення встановленого її розміру в останньому місяці розрахункового періоду: на середньомісячну кількість календарних днів (30,44) - для добровільно застрахованих осіб для призначення допомог за всіма видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.»

Таке тлумачення вказаної норми підтримується посадовими особами Міністерства соціальної політики України, про що повідомлялося в листах.

Суд зауважує, що пунктом 4 Постанови КМУ № 1266 надати право Міністерству праці та соціальної політики давати роз'яснення щодо застосування Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням.

В даному ж випадку Мінпраці своїм листом не роз'яснило, а встановило нові правила обчислення середньої заробітної плати, які суперечать змісту Постанови № 1266.

Інший порядок застосування та тлумачення положень Постанови № 1266 означатиме порушення принципу правової визначеності як одного із елементів верховенства права.

Однією з вимог верховенства права, виведених Європейським судом з прав людини, є вимога про якість закону. Вирішуючи справу «Реквеній проти Угорщини»(№ 25390/94, § 34, ECHR 1999 III) Європейський суд зазначив, що словосполучення "згідно із законом" передбачає певну якість такого закону, вимагаючи, щоб він був сформульованим з достатнім ступенем передбачуваності, щоб надати особі можливість в розумній, залежно від обставин мірі, передбачити наслідки певної дії.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками) вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини).

Так, враховуючи вимогу щодо визначеності, ясності і недвозначності правової норми, до основних способів тлумачення відносять: граматичний (лінгвістичний, філологічний), а саме тлумачення має на меті розкриття й уточнення змісту правового припису, то його результатом є повна визначеність змісту й обсягу останнього, тобто адекватність, точність, повнота, безсуперечність, безпрогальність, достовірність. Тому, зважаючи на те, правова норма, це норма яка викладена письмовою формою та має відповідні граматичні ознаки (лінгвістичні , філологічні), то для надання в подальшому правового тлумачення норми права, необхідно надати спірній нормі словесний аналіз тексту з боку граматики (лінгвістики).

Згідно Висновку експертного дослідження № 056/180 від 11 квітня 2014 року Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України вбачається «формулювання абзацу 7 пункту 14 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою КМ України від 26.09.2001 № 1266, дає лінгвістичні підстави стверджувати, що обчислення граничної величини заробітної плати та оподатковуваного доходу за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою непрацездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, відповідно до цієї норми обмежується лише одним видом допомоги - допомогою по вагітності та пологах», в іншому читанні вбачатиметься невідповідність граматичній структурі досліджуваного тексту мовним нормам, що суперечить експертній презумпції не аномальності тексту нормативно-правового документу.

Стаття 19 Конституції України зобов'язує орган влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Отже, «на підставі» означає, що суб'єкт владних повноважень повинний бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України та зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб'єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов'язків, встановлених законами.

«У спосіб» означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дії, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.

Згідно ст. 69КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Науково-практичний експертний висновок Інституту держави і права ім. В.М. Корецького Національної Академії наук України № 126/314 від 01.08.2013 року, вказує наступне: « зважаючи на вичерпний перелік імперативно встановлених обмежень п.14 Порядку, зазначаємо, що для таких суб'єктів як добровільно застраховані особи, абз.5 та 7 п.14 Порядку 1266 встановлює обмеження обчислення вищезазначеної суми за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, лише для розрахунку допомоги по вагітності та пологах. Для інших видів допомог за вказаним видом страхування не встановлено обмежень зазначеними правовими нормами».

У відповідності до ст. 256 КАС України, у разі присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з позабюджетних державних фондів постанови виконуються негайно - у межах суми стягнення за один місяць, а у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті суд може допустити постанову до негайного виконання. Негайно також виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження у адміністративних справах, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 183-2 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обов'язок доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст. 71 КАСУ).

Отже враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем правомірності своїх дій та рішення, які оскаржуються, а враховуючи встановлені судом обставини, які підтверджені дослідженими в судвовому засіданні доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене суд вважає, що з відповідача, а саме за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача підлягають сятгненню документально підтверджені судові витрати в розмірі 12 012 грн. 58 коп., які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 11525,38 грн, які підтверджено відповідними квитанціями та розрахунками (а.с.189-191).

Приймаючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд не приймає заперечення представиників відповідача з приводу зменшення суми судових витрат з зазначених ними підстав, оскільки останні є безпідставиними та спростовуються підтвердженими документально судовими витратами позивача.

На підставі викладеного та згідно 69, 87, 90, 94, 104, 105, 162, 256 КАС України, ст. 19, 91 Конституції України, ст. ст.21, 34-39, 45-47, 50-53 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованнями», п.п. 4,8,9,14,20 «Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням», затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 р. № 1266, Порядку страхування осіб на добровільних засадах за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, затверджений постановою правління Фонду від 02.06.2005 №62, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності щодо застосування обмежень середньоденного доходу, з якого сплачено страхові внески, передбачених абзацом 5 та 7 пункту 14 «Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням», затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 року №1266, при призначенні ОСОБА_4 допомоги по тимчасовій непрацездатності, внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві; необхідності догляду за хворою дитиною - протиправними.

Скасувати наказ Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності № 111-ос «Про відмову в здійсненні перерахунку допомог по тимчасовій непрацездатності за кошти Фонду добровільно застрахованій особі ОСОБА_4» від 06.04.2015 року, зобов'язати провести відповідний перерахунок допомог по тимчасовій непрацездатності, внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві; необхідності догляду за хворою дитиною.

Стягнути з Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування судових витрат 12 012 (дванадцять тисяч дванадцять) грн. 58 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Євтушенко