Справа № 2518/2-а-11077/11
Суддя: Шляхов В. І.
Дата ухвалення: 2011-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2011 року смт. Ріпки

Суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області Шляхов В. І., розглянувши в порядку скороченого провадження в смт. Ріпки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області, про визнання дій відповідача протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

Звернувшись до суду з означеним позовом до відповідача позивач обгрунтував вимоги тим, що він має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, як потерпілий від аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалід 3 групи, в розмірі 3 мінімальних заробітних плат, але відповідач не виплатив щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік у розмірі визначеному Законом. Ці дії просив визнати протиправними та зобовязати відповідача здійснити йому перерахунок і виплату щорічної допомогу на оздоровлення за 2010 рік виходячи із 3 мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених коштів.

Ухвалою судді за вимогами відкрите скорочене провадження, про що повідомлено відповідача. Останній надав письмові заперечення, які зводяться до того, що дії управління є правомірними, адже допомога на оздоровлення позивачу за 2010 рік була виплачена у розмірі 90 грн., як це передбачено постановою Кабінету Міністрів України 26.07.1996 № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, (із змінами внесеними постановою від 12.07.2005 р. № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою розмір доплати було збільшено). Зазначеними постановами Кабінет Міністрів України встановив гарантований мінімальний розмір розрахункової величини для всіх видів виплат, передбачених ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Видатки, повязані із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються в обсягах, виходячи з реальних фінансових ресурсів державного бюджету і здійснюються в межах асигнувань, затверджених Верховною Радою України. Через викладене визнати що він не є належним відповідачем і просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Вивчивши доводи адміністративного позову та заперечень, дослідивши матеріали справи, знаходжу що є достатньо підстав для прийняття законного та обгрунтованого рішення.

Встановлено та сторонами не оспорюється; - особу позивача віднесено до 1 категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, він є інвалідом 3 групи через захворювання повязане з впливом наслідків аварії на ЧАЕС і тому перебуває на обліку у відповідача. Отже позивач має право на пільги, встановлені законодавством України. Зокрема, відповідно до ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на щорічну допомогу на оздоровлення, у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Частиною 7 ст. 48 вищезазначеного Закону передбачено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати допомоги. Остання здійснюється відповідачем за заявою позивача.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Проте нарахування та виплата належної позивачу допомоги, була проведена відповідачем у меншому розмірі, ніж це передбачено Законом, що суд бере до уваги при ухваленні рішення.

За таких обставин суд приходить до висновку що позивач, отримавши в серпні 2010 року щорічну допомогу за 2010 рік, передбачену ст. 48 Закону, не в розмірі передбаченому Законом пропустив строк звернення до суду за захистом своїх прав, та не має права на перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі трьох мінімальних заробітних плат, про що заявив вимоги, тому позов належить задовольнити частково, для чого суд виходить за межі заявлених вимог.

Керуючись ст. ст. 1832, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області, щодо виплати позивачеві щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік у проведеному розмірі, - протиправними.

В задоволенні решти заявлених вимог ОСОБА_1 відмовити за їх безпідставністю.

Судові витрати відсутні.

Постанова набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186, 254 КАС України.

Суддя В. І. Шляхов