Справа № 821/71/16
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/71/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

при секретарі: Кальченко-Булановій М.С.,

за участю представників: позивача - ОСОБА_1, відповідача - Яцемирського С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суд із позовом до Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Херсонській області (далі - відповідач, Генічеська ОДПІ, Інспекція), у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Іванівського відділення Генічеської ОДПІ форми "Ф" від 30 червня 2015 року №17599-21, яким йому визначено податкове зобов'язання за платежем орендна плата за землю з фізичних осіб за 2015 рік в сумі 34016,26 грн.

Позов мотивований тим, що відповідно до договору від 20.07.2011р. між Іванівською районною державною адміністрацією та позивачем останній орендував земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 95,1510 га ріллі богарної в контурі поля №24 на території Фрунзенської сільської ради Іванівського району Херсонської області. Орендна плата згідно із умовами договору становить 2% від нормативної грошової оцінки у 1042550,48 грн., а саме в сумі 20851,01 грн. на рік та може бути переглянута у зв'язку із зміною розмірів земельного податку. Однак, Інспекцією прийняті податкові повідомлення-рішення від 09.06.2015 р. №13638-21, яким позивачу визначено розмір орендної плати за вказану земельну ділянку за 2015 рік в сумі 68596,33 грн. та від 30.06.2015 р. №17599-21, яким розмір орендної плати зменшено до 34016,26 грн. у зв'язку з тим, що з 30.06.2015р. припинено право користування позивача земельною ділянкою.

Позивач не погоджується із визначенням йому податкового зобов'язання, посилаючись на помилкове застосування відповідачем коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки та факт відсутності внесених змін в договір оренди земельної ділянки стосовно розміру орендної плати, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача надав до суду письмові заперечення на позовну заяву, яке містить лише стислий виклад переліку норм Податкового кодексу України, які регулюють справляння плати за землю. На підставі викладених в письмових запереченнях норм Податкового кодексу України представник відповідача вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято в межах чинного законодавства України та просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши відповідні норми законодавства України, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що 20 липня 2011 р. між Іванівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 95,1510 га ріллі богарної в контурі поля №24 на території Фрунзенської сільської ради Іванівського району Херсонської області строком на 10 років. Орендна плата згідно із умовами договору становить 2% від нормативної грошової оцінки у 1042550,48 грн., а саме в сумі 20851,01 грн. на рік та може бути переглянута у зв'язку із зміною розмірів земельного податку.

Вказаний договір оренди зареєстровано у Відділі Держкомзему в Іванівському районі, про що вчинено запис від 12.10.2011 р. №00697.

Також між Іванівською районною державною адміністрацією, ОСОБА_3 та Фермерським господарством "Колос-2011" 18.10.2012р. укладено додаткову угоду до вищевказаного договору оренди земельної ділянки, відповідно до якої замінено орендаря з позивача на Фермерське господарство "Колос-2011".

Відомості про зміну орендаря внесені до Державного реєстру речових прав 30.06.2015р., тобто з цієї дати припинено речове право позивача на земельну ділянку.

Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.06.2015 р. №13638-21, яким позивачу визначено розмір орендної плати за вказану земельну ділянку за 2015 рік в сумі 68596,33 грн.

У зв'язку з припиненням речового права позивача на орендовану земельну ділянку, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.06.2015 р. №17599-21, яким розмір орендної плати зменшено до 34016,26 грн.

Правомірність податкового повідомлення-рішення від 30.06.2015 р. №17599-21 на суму 34016,26 грн. позивач оспорює в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку позиціям сторін, суд вважає за необхідне врахувати такі обставини та приписи законодавства.

Як видно зі змісту Земельного кодексу України та Закону України від 6 жовтня 1998 року №161-XIV "Про оренду землі" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №161-XIV), користування землею в Україні є платним.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим Кодексом України, що набрав чинності 01 січня 2011 р.

За змістом пп.10.1.1 п.10.1 ст.10, п.14.1.147 ст. 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є місцевим податком у складі податку на майно.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначено в підпункті 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, ПК визначив обов'язок орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК). Подібне визначення міститься й у статті 21 Закону №161-XIV.

Відповідно до ст. 17 Закону №161-XIV об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 13 Закону №161-XIV передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. (ст. 21 Закону №161-XIV).

Отже, чинним законодавством України визначено обов'язок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу XIII ПК.

Відповідно до статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки; об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки;

не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки;

може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки державної і комунальної власності, незалежно від того, чи збігається її розмір із визначеним у договорі.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, слід дійти висновку, що з набранням чинності ПК - 01.01.2011р. - річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому виходячи із принципу пріоритетності норм ПК над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в жодному разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 2 грудня 2014 року у справі №21-274а14, від 14 квітня 2015 року у справі 21-165а15, від 21 квітня 2015 року у справі №21-131а15.

Згідно із ч.2 ст.161 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Підсумовуючи викладене, суд вважає безпідставними доводи позивача щодо протиправності оскарженого податкового повідомлення-рішення з мотивів визначення відповідачем податкового зобов'язання у розмірі більшому, ніж установлений договором оренди земельної ділянки, оскільки згаданим договором орендну плату визначено у розмірі 2% від грошової оцінки земельної ділянки, що на даний час не відповідає приписам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК.

У той же час суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 288.7 ст.288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Отже, обчислення орендної плати відбувається у порядку, визначеному Податковим кодексом України для обчислення земельного податку.

Відповідно до п. 286.5 ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

При цьому згідно із п. 286.1 ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як визначено п. 14.1.42 ст.14 ПК України, дані державного земельного кадастру - це сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Відповідно до ст.ст.193, 194 Земельного кодексу України, державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Призначенням державного земельного кадастру, зокрема, є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою визначення розміру плати за землю.

Згідно із ст.ст.2, 15, 20 Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011р. №3613-VI державний земельний кадастр ведеться, в тому числі, з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб при справлянні плати за землю. До Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки, як нормативна грошова оцінка; відомості Державного земельного кадастру є офіційними.

Зважаючи на визначений вказаними правовими нормами офіційний статус відомостей Державного земельного кадастру, їх застосування у цілях справляння плати за землю як підстави для визначення розміру податкового зобов'язання контролюючим органом є обов'язковим.

Отже, з урахуванням викладеного та положень ст.286 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства, а також дані державного земельного кадастру. При цьому центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В ході розгляду даної справи судом встановлено, що при визначенні оскарженим податковим повідомленням-рішенням податкового зобов'язання позивачу відповідачем не використовувались дані державного земельного кадастру, тобто у нього була відсутня в повному обсязі інформація, необхідна для обчислення і справляння плати за землю, що не узгоджується з приписами ст. 286 ПК України.

Вказані обставини визнані в судовому засіданні представником відповідача.

Представником відповідача також визнано факт не направлення Інспекцією відповідних запитів до органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин для отримання інформації, необхідної для обчислення позивачу розміру орендної плати.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем навіть на вимогу суду не надано розрахунку розміру визначеного позивачу податкового зобов'язання з фактичним та нормативним його обґрунтуванням, тому перевірити правильність обрахування суми орендної плати виявляється неможливим, в тому числі і надати правову оцінку правомірності застосування коефіцієнтів індексації, які, за твердженням представника відповідача, були застосовані.

Надані відповідачем "Довідка щодо розрахунку суми орендної плати за землю, нарахованої податковим повідомленням-рішенням від 30.06.2015р." від 18.03.2016р. №109/21-22-10-03-05 та лист відділу Держгеокадастру у Іванівському районі Херсонської області від 10.03.2016 р. №22-2113-99.2-217/2-10, яким обґрунтовано вказано довідку, не можуть бути визнані судом належними і допустимими доказами у даній справі для підтвердження саме обставин правомірності оскарженого податкового повідомлення-рішення від 30.06.2015 р. №17599-21, оскільки в силу часу їх складання у 2016 році вони не могли бути підставою для його прийняття.

Крім того, статтею 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І : 100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін не перевищує 100 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 100.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель. (п.289.3 ст.289 ПК України).

Статтею 271 ПК України передбачено, що базою оподаткування земельним податком є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

У той же час за змістом ст.277 ПК України ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

Аналіз наведених вище положень податкового законодавства України у взаємозв'язку із положеннями п.288.5 ст.288 ПК України дає підстави для висновку, що індексації підлягає виключно нормативна грошова оцінка конкретної земельної ділянки або, у разі не проведення нормативної грошової оцінки такої земельної ділянки - нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

Вказані відомості є складовими відомостей Державного земельного кадастру в силу ст.ст.13, 15, 21, 25, 33 Закону України "Про Державний земельний кадастр".

Як видно з матеріалів справи, за викладеною в листі Державного агентства земельних ресурсів країни від 14.01.2015 р. №6-28-0.22-215/2-15 офіційною інформацією, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, розрахований відповідно до пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України, станом на 1 січня 2015 року становить 1,249.

Судом встановлено, що нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 95,1510 га ріллі богарної в контурі поля №24 на території Фрунзенської сільської ради Іванівського району Херсонської області, яку орендував позивач, проведено не було, про що свідчить лист відділу Держгеокадастру у Іванівському районі Херсонської області від 10.03.2016 р. №22-2113-99.2-217/2-10, а при укладенні договору оренди від 20.07.2011р. грошова оцінка вказаної земельної ділянки у 2011 році визначалась як середня грошова оцінка одиниці площі ріллі по Фрунзенській сільській раді Іванівського району Херсонської області до цін 1995 р.

Таким чином, суд вважає, що при визначенні позивачу податкового зобов'язання з орендної плати за землю за 2015р. відповідач був обтяжений обов'язком здійснити розрахунок розміру орендної плати відповідно до приписів ст.ст.285-289 Податкового кодексу України з урахуванням установлених ст.277 цього ж кодексу особливостей та на підставі офіційних відомостей Державного земельного кадастру, які були необхідні для обчислення і справляння плати за землю, у сукупності із даними договору оренди земельної ділянки.

Наведеного відповідачем в повному обсязі здійснено не було, податкове зобов'язання позивачу визначено без урахування всіх обставин та не на підставі офіційних відомостей Державного земельного кадастру, тобто з порушенням установленого Податковим кодексом України порядку справляння плати за землю.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Цим приписам Конституції кореспондують положення ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 286.5 ст. 286 ПК України встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному ст. 58 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3, п. 54.5 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Натомість відповідач, не довів правомірність своїх заперечень проти адміністративного позову, а також законність та обґрунтованість прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а оскаржене податкове повідомлення-рішення має бути визнано протиправним та скасовано.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області форми "Ф" від 30.06.2015 р. №17599-21.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 22 березня 2016 р.

Суддя Пекний А.С.

кат. 8.3.13