Справа № 826/11385/14
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" березня 2016 р. м. Київ К/800/19468/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (головує в судовому засіданні), Головчук С.В., Ліпського Д.В.,

секретаря Горбатюка В.С.,

за участю представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_6 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, старшини відділу прикордонної служби "Бориспіль-1" Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та стягнення шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_6 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2014 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року,

встановив:

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернувся з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, старшини відділу прикордонної служби "Бориспіль-1" Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України ОСОБА_4 про визнання протиправними дій з адміністративного затримання позивача; стягнення коштів на відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням та діями, а саме: матеріальної шкоди у розмірі вартості квитка на рейс № 415 «Київ-Мюнхен» в розмірі 2350,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 15 липня 2014 року о 09 год. 45 хв. старшиною відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України ОСОБА_4 протиправно затримано позивача в пункті пропуску «Бориспіль» на напрямку «Відліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» під час оформлення пасажирів рейсу № 415 «Київ-Мюнхен» з тих підстав, що при пред'явленні паспорту відповідачем виявлено порушення позивачем загального терміну перебування в Україні, а саме перевищення 90 днів перебування протягом 180 днів з дати першого в'їзду, що не відповідає дійсності та спростовано постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області, якою скасовано постанову від 15 липня 2014 року № 072194 про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано протиправними дії старшини відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України ОСОБА_4 з адміністративного затримання ОСОБА_6. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, неправильне та неповне дослідження всіх доказів у справі, просить змінити рішення суду апеляційної інстанції в частині незадоволених позовних вимог про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої незаконними діями ОСОБА_4, та скасувати постанову суду першої інстанції. Зазначає, що електронний квиток на авіарейс «Київ-Мюнхен» придбавався шляхом безготівкового розрахунку, а тому є належним документом, що підтверджує факт продажу авіакомпанією послуг з перевезення та факт їх придбання позивачем. 15 липня 2014 року він не скористався електронним квитком на рейс «Київ-Мюнхен», оскільки у цей час був затриманий уповноваженими особами відповідача, а наступний перетин ним державного кордону України відбувся 19 серпня 2014 року. Не погоджується з висновком апеляційного суду про можливість відшкодування авіакомпанією витрат, понесених на придбання квитка, оскільки тариф, за яким придбавався квиток, є таким, що не підлягає поверненню.

В запереченнях на касаційну скаргу Адміністрація Державної прикордонної служби України та старшина відділу прикордонної служби "Бориспіль-1" Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України ОСОБА_4 просять залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів без змін.

Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року в частині задоволених позовних вимог відповідачами у касаційному порядку не оскаржена.

Згідно з частиною 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Справа вирішується за відсутності позивача і відповідача - Адміністрації Державної прикордонної служби України, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, а їх неявка не перешкоджає касаційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

15 липня 2014 року при здійсненні прикордонного контролю пасажирів рейсу № 415 сполученням «Київ-Мюнхен» відбулось спрацювання бази даних щодо перевищення громадянином Німеччини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, термінів перебування на території України.

Старшиною відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України ОСОБА_4 відповідно до статей 260-263 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) затримано позивача, про що складено протокол про адміністративне затримання від 15 липня 2014 року.

Крім того, начальником 2-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України капітаном Сомом А.О. складено постанову у справі про адміністративне правопорушення від 15 липня 2014 року № 072194 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі № 359/7639/14-а від 28 серпня 2014 року визнано протиправними дії начальника 2-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України капітана Сома А.О. щодо притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності. Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення № 072194 від 15 липня 2014 року про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що старшині відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» ОКПП «Київ» Державної прикордонної служби України ОСОБА_4, як посадовій особі, законодавчо було надано право затримувати іноземців в разі порушення ними правил перебування в Україні на строк до 3-х годин для складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки перевірка дотримання іноземцями строків перебування в Україні здійснюється автоматично на підставі наявної в Базі даних «Відомості про іноземців та осіб без громадянства, які перевищили термін реєстрації паспортних документів в Україні» інформації, тобто без втручання людського фактору.

Рішення про часткове задоволення позову апеляційний суд мотивував тим, що відповідачем не доведено, що 15 липня 2014 року при здійсненні прикордонного контролю пасажирів рейсу № 415 сполученням «Київ-Мюнхен» відбулось спрацювання даних про перевищення позивачем термінів перебування на території України. Відтак, апеляційний суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача з адміністративного затримання ОСОБА_6 15 липня 2014 року. Щодо вимог про стягнення коштів на відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконним рішенням та діями відповідача, у розмірі вартості квитка на рейс № 415 «Київ-Мюнхен» в сумі 2350,00 грн., апеляційний суд виходив з відсутності доказів витрат позивача на придбання авіаквитка, не використання позивачем права на авіа переліт на вказаний рейс та не доведеність факту, що витрати, понесені на придбання авіаквитка, не відшкодовані чи не повернуті авіакомпанією. Відмовляючи в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, апеляційний суд вказав, що позивачем не зазначено, у чому полягає така шкода і яким чином відповідачами її завдано.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі № 359/7639/14-а від 28 серпня 2014 року дії відповідача щодо притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності визнано протиправними з тих підстав, що відповідач розглянув справу та притягнув позивача до відповідальності за відсутністю доказів вчинення правопорушення, доказів вини та на основі припущень. Відповідач не зміг пояснити, в якому саме періоді в 180 днів порушено термін перебування позивача в Україні, за відсутності письмових доказів вини позивача.

Враховуючи зазначене та з огляду на недоведеність перевищення ОСОБА_6 терміну перебування на території України, колегія суддів вважає правильним висновок апеляційного суду про задоволення позову в частині визнання протиправними дій старшини відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України ОСОБА_4 з адміністративного затримання позивача.

Відмовляючи в задоволенні позову про відшкодування шкоди, суд виходив з недоведеності позивачем обставин, на які він посилався в обґрунтування позовних вимог.

Проте, не враховано специфіку виникнення спірних правовідносин та активну роль суду у встановленні фактичних обставин справи.

Так, в роздруківці електронного квитка на ім'я ОСОБА_6 зазначено його вартість (2350,00 грн.), а позивача затримано під час оформлення в пункті пропуску «Бориспіль» на напрямку «Відліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль».

Згідно з частинами 4 та 5 статті 11, частиною 5 статті 71 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає. Суд може збирати докази з власної ініціативи.

Частиною 3 статті 79 КАС України також визначено, що суд може також уповноважити заінтересовану сторону або іншу особу, яка бере участь у справі, одержати письмовий доказ для надання його суду.

Попри наведені повноваження апеляційний суд не витребував від сторін доказів, які б підтверджували чи спростовували понесені позивачем витрати на придбання авіаквитка, не дослідив, чи були вжиті позивачем дії щодо відшкодування чи повернення коштів за придбання квитка авіакомпанією, та чи використав він електронний квиток для вильоту іншим рейсом, натомість лише обмежився фактом відсутності доказів про вказане.

Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від вимог про визнання дій неправомірними та стягнення матеріальної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно зі статтею 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом.

Оскільки помилку у цій частині допущено судом апеляційної інстанції, то справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року в частині вирішення позову про стягнення матеріальної і моральної шкоди, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.

Головчук С.В.

Ліпський Д.В.