Справа № 348/255/16-а
Суддя: Грещук Р.П.
Дата ухвалення: 2016-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/255/16-а

18 березня 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді- Грещука Р.П.,

секретаря - Левкуна Д.Д.,

з участю представника позивача -ОСОБА_1,

представника відповідача - Жукової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі про визнання неправомірними дій щодо відмови в переведенні з одного виду пенсії на інший,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі про визнання неправомірними дій щодо відмови в переведенні з одного виду пенсії на інший .

В судовому засіданні представник позивача вимоги ОСОБА_3підтримав з підстав, наведених в позовній заяві.

Просить суд постановити рішення, яким задоволити адміністративний позов ОСОБА_3 Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України Надвірнянського району щодо відмови переведення ОСОБА_3 на пенсію передбачену ч. 3 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі Івано-Франківської області перевести ОСОБА_3 з 01.09.2015р. на пенсію по віку, як жінкау, яка народилаа п'ятеро або більше дітей і виховала їх до шестирічного віку згідно ч. 3 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», провести перерахунок (дорахувати, виплатити недоплачені їй суми пенсії) та виплачувати їй пенсію в подальшому у відповідності до проведеного перерахунку.

Представник відповідача- УПФ України в Надвірнянському р-ні в судовому засіданні позов не визнала та подала письмове заперечення на позов.

Суду пояснила, що згідно ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати як пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання ( у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства), пенсія в зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.10 вищезазначеного Закону, особі, що має одночасно право на різні види пенсії, призначають один із видів пенсії за її вибором. Зокрема, при достроковому виході на пенсію особа може скористатися лише однією з пільг, яка є найвигіднішою. Тобто, коли особа має декілька пільг на пенсійне забезпечення, то вона може використати тільки одну.

Оскільки право на пільгове призначення за віком позивачем використано ще в 2003 році, тому переведення її з пенсії за віком на пенсію за віком чинним законодавством не передбачено.

Просить суд постановити рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.69, 70 КАС України, і на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_3

Відповідно до ст.2 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду для оскарження будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Зі змісту ст.71 КАС України випливає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності його рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 104 КАС України передбачено, що особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного органу, юридичної чи службової особи під час здійснення ними управлінських функцій порушено його права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в УПФ України в Надвірнянському районі та з 27.06.2003 року отримуює пенсію за віком як багатодітна матір, яка народила п'ятеро або більше дітей, виховала їх до 6-річного віку та працює сільськогосподарському виробництві.

З'ясовано також, що до заяви для призначення пенсії ОСОБА_3 було подано пакет документів, що підтверджує її стаж роботи, свідоцтва про народження її дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3., ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5., ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, документи про заробітну плату.

Відповідно до представлених ОСОБА_3 відповідачу документів їй була призначена пенсія на підставі ст. 13 п. «ж» З-ну України «Про пенсійне забезпечення», згідно якого на пільгових умовах мають право на пенсію за віком жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з пояснень представника позивача та письмових матеріалів справи, в даний час ОСОБА_3 виповнилося 51 рік, її страховий стаж становить 16 років, а тому вона вирішила перейти на пенсію за віком як багатодітна матір, на підставі ч. 3 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу.

В зв'язку з наведеним, у вересні 2015р. вона подала відповідачу заяву про переведення на пенсію за віком згідно ч. 3 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Як видно з листа УПФ України в Надвірнянському районі від 28.09.2015 року за №6072/03 відповідач відмовився перевести ОСОБА_3 на пенсію згідно ч. 3 п. 3 Прикінцевих положень З-ну України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мотивуючи відмову тим, що коли особа має право на декілька пільг, зокрема щодо дострокового виходу на пенсію, то вона може скористатися лише однією з пільг, яка є найвигіднішою.

Суд враховує, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності 1 січня 2004 року.

Ст.1 цього Закону визначено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно зі ст.26 цього ж Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Відповідно до абз.4 п.3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (у редакції станом на час виникнення спірних відносин) жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до ст. 26 З-ну України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Види державних пенсій, які призначаються за З-ном України «Про пенсійне забезпечення» №1788 визначені ст.2 цього Закону.

Положення п. «а» ч. ст.2 З-ну України «Про пенсійне забезпечення» свідчать про те, що трудові пенсії поділяються на такі види: пенсії за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника та за вислугу років.

Системний аналіз положень ст.ст.12-18 З-ну України «Про пенсійне забезпечення» підтверджує, що законодавець розрізнив пенсії за віком в залежності від умов їх призначення, визначивши загальні умови призначення пенсії за віком, (ст.12), пільгові умови призначення пенсії за віком, (ст.13), а також особливі умови призначення цього виду пенсії окремим категоріям громадян (працівникам, зайнятим на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії, громадянам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, інвалідам, учасникам війни, багатодітним матерям і матерям інвалідів з дитинства тощо (ст.ст.14-18).

Згідно ст.13 п.»ж» З-ну України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з паспорта громадянина України, копія якого долучена до матеріалів справи, ОСОБА_3 на час її звернення до управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі досягла 50 років.

Згідно копій свідоцтв про народження дітей встановлено, що ОСОБА_3 народила та виховала семеро дітей і виховала їх до до 6 -річного віку.

Крім цього, як ввидно з матеріалів справи, страховий стаж роботи позивача становить 16 років.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3, досягла 50 річного віку, має понад 15 років страхового стажу, народила та виховала семеро дітей і в звязку з цим набула право на пільгову пенсію відповідно до ч.3 п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і за нею слід визнати таке право.

Статтею 10 З-ну України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, інвалідністю, в звязку з втратою годувальника), або за різними Законами, що регулюють питання пенсійного забезпечення окремих категорій громадян, науковців, державних службовців, військовослужбовців, та інших, призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Отже, жодною нормою чинного законодавства, що регулює спірне питання не передбачено заборони переведення з однієї пільгової пенсії на іншу пільгову пенсію за наявності у особи права на таку пенсію, а тому з урахуванням вибору особи призначається та виплачується обрана ним пенсія.

Крім того, судом встановлено, що пенсія яку отримує позивач і пенсія на яку він претендує, є одного виду, однак є різними по своїй правовій природі, так як вони встановлені різними правовими нормами і призначаються за різних підстав. Так, згідно ст.13 п.»ж» З-ну України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, а на пенсію згідно абз. 4 п.3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (у редакції станом на час виникнення спірних відносин) жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу.

Таким чином, на підставі викладеного та беручи до уваги положення ст. 46 Конституції України, згідно яких громадяни мають право на соціальний захист у старості, суд приходить до висновку за необхідне задоволити позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них та їхніх сімей.

Згідно ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.3 КАС України є суб'єктом владних повноважень, то застосуванню при розв'язанні спору підлягають норми ч.2 ст.71 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Нормами ч.3 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача -управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області про те, що підстави для переведення ОСОБА_3 на пенсію передбачену ч.3 п.3 З-ну України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відсутні, оскільки пенсія призначена та виплачується відповідно до чинного законодавства.

Суд вважає, що право позивача на пенсійне забезпечення порушене і захист порушеного права можливий шляхом визнання неправомірними дій УПФ України в Надвірнянському районі щодо відмови в переведення ОСОБА_3 на пенсію, передбачену ч.3 п.3 З-ну України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі Івано-Франківської області перевести ОСОБА_3 з 01.09.2015р. на пенсію по віку, як жінку, яка народилаа п'ятеро або більше дітей і виховала їх до шестирічного віку згідно ч. 3 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», провести перерахунок (дорахувати, виплатити недоплачені їй суми пенсії) та виплачувати їй пенсію в подальшому, відповідно до проведеного перерахунку.

А тому, суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_3 в повному обсязі.

На підставі ст.19 п.2, ст.124 Конституції України, керуючись ст. ст.10, 11, 69-71,104, 158-163 КАС України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському про визнання неправомірними дій щодо відмови в переведенні з одного виду пенсії на інший - задоволити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України Надвірнянського району щодо відмови переведення ОСОБА_3 на пенсію передбачену ч. 3 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі Івано-Франківської області перевести ОСОБА_3 з 01.09.2015р. на пенсію по віку, як жінку, яка народила п'ятеро або більше дітей і виховала їх до шестирічного віку згідно ч. 3 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», провести перерахунок (дорахувати, виплатити недоплачені їй суми пенсії) та виплачувати їй пенсію в подальшому, відповідно до проведеного перерахунку.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ст.186 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст постанови виготовлено 22.03.2016 року.