Справа № 2а/0470/13904/12
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року м. Київ К/800/13153/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2014

у справі № 2а/0470/13904/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аспект»

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2012 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2014 постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська ДПС від 29.10.2012 № про зменшення ТОВ «Аспект» від'ємного значення податку на додану вартість за травень 2012 року в сумі 2319941,00 грн. та від 29.10.2012 № про збільшення ТОВ «Аспект» грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 898119,35 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Аспект» судовий збір в сумі 2146 грн.

Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції. Посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального і матеріального права: ст.ст. 11, 76, 123, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, п.п. 14.1.36, 14.1.181, 14.1.231 ст. 14, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Аспект» з питань нарахування від'ємного значення за податковими деклараціями з податку на додану вартість за грудень 2011 року і травень 2012 року, за результатами якої складено акт від 19.10.2012 № 3387/6.

Підставою для зменшення позивачу за податковим повідомленням-рішенням відповідача від 29.10.2012 № від'ємного значення податку на додану вартість за травень 2012 року в сумі 2319941 грн. та для визначення позивачу за податковим повідомленням-рішенням відповідача від 29.10.2012 № грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 718495,48 грн. за основним платежем та в сумі 179623,87 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями слугували висновки перевірки про порушення позивачем вимог п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України.

При цьому відповідач виходив з таких обставин.

На підставі договору оренди землі від 31.08.2011 № 3108-С/А позивач (орендар) взяв у ТОВ «Скорзонера» (орендодавець) в оренду земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 8,6309 га, що розташована в с.Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, для будівництва акумулюючого ставка № 4 об'ємом 350000 м.куб. води для снігових систем ТК «Буковель». Цільове призначення земельної ділянки - будівництво туристичного комплексу.

Позивач (замовник) уклав з ТОВ «Віта Констракшн» (генеральний підрядник) договір генерального підряду на капітальне будівництво від 12.08.2011 № 110812, за яким генпідрядник за завданням замовника на свій ризик зобов'язався виконати роботи з будівництва акумулюючого ставка № 4 об'ємом 350 тис.м.куб. води для снігових систем ТМ «Буковель».

Позивач у серпні 2011 року здійснив передоплату за роботи в загальній сумі 18230618,90 грн., в т.ч. 3038436,48 грн. податок на додану вартість. Передоплата проведена кредитними коштами, отриманими за кредитним договором від 08.08.2011 № 4А11154И, умовами повернення якого передбачено також сплату відсотків виходячи з відсоткової ставки в розмірі 11 % річних (додатковою угодою зменшено розмір відсотків до 10,3 % річних).

Податкові накладні, виписані продавцем у серпні 2011 року, позивач отримав 30.05.2012 та на їх підставі включив податок на додану вартість в сумі 3038436,48 грн. до складу податкового кредиту за травень 2012 року.

Згідно з актом перевірки порушення вимог п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України полягало у тому, що позивач неправомірно відніс до складу податкового кредиту за травень 2012 року податок на додану вартість в сумі 3038436,48 грн. на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Віта Констракшн» за операціями з поставки підрядних робіт за договором генерального підряду на капітальне будівництво від 12.08.2011 № 110812 ВК/А, що призвело до завищення від'ємного значення в сумі 2319941,00 грн., що складається з від'ємного значення в сумі 1850975,00 грн., що виникло у травні 2012 року, та від'ємного значення в сумі 468966,00 грн., що складається із залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду. У результаті цього позивачем занижено податок на додану вартість в сумі 718495,48 грн.

Відповідач вважає, що позивач не мав права на податковий кредит за вказаними операціями, оскільки підрядні роботи придбані ним без мети використання в господарській діяльності. Такий висновок відповідач обґрунтовує тим, що на кінець звітного періоду - травень 2012 року роботи з будівництва акумулюючого ставу № 4обємом 350 тис.м.куб. води для снігових систем ТК «Буковель» не були здійснені, а об'єкт будівництва не був проданий.

При цьому факт перебування земельної ділянки в орендному користуванні позивача з метою будівництва акумулюючого ставка № 4 об'ємом 350000 м.куб. води для снігових систем ТК «Буковель», факт придбання позивачем підрядних робіт у генпідрядника з будівництва акумулюючого ставка № 4 відповідачем не заперечувався.

При перевірці правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, правової оцінки встановлених судами обставин суд касаційної інстанції виходить з такого.

Для надання правової оцінки щодо формування платником податку на додану вартість податкового кредиту слід застосовувати положення ст. 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до абзаців 1-3 п. 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до абз. 3 п. 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Абзац 1 п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України забороняє відносити до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтвердженого податковими накладними, оформленими відповідно до вимог ст. 201 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 3 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Відповідно до п.п. 14.1.36. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;

Таким чином, до складу податкового кредиту можуть відноситись суми податку на додану вартість за товари (роботи, послуги), призначені для використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту закон ставить залежно від першої із визначених в ньому подій, при цьому таке право обов'язково має бути підтверджено належним чином оформленою податковою накладною. Водночас якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі податкових накладних, закон передбачає збереження такого права протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

При цьому законом не передбачено обмежень, за яких податковий кредит звітного періоду за операціями з придбання підрядних робіт може бути сформований тільки за умови закінчення таких робіт та отримання економічного ефекту від цих операцій станом на кінець звітного періоду.

Судом апеляційної інстанції належним чином досліджено питання щодо мети придбання позивачем підрядних робіт - для їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Так, в результаті дослідження і оцінки актів виконаних будівельних робіт від 30.09.2011, від 31.08.2012, від 30.09.2012 в загальній сумі 31173453,60 грн. судом апеляційної інстанції достовірно встановлено, що станом на 31.08.2012 будівництво акумулюючого ставу було завершено та у вересні 2012 року позивачем продано об'єкт незавершеного будівництва - насосно-компресорну станцію № 4 з акумулюючим ставком № 4 об'ємом 350 тис.куб.м. для снігових систем ТК «Буковель» за 31284193 грн. за договором купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва з ТОВ «Скорзонера».

Враховуючи наведене, судом апеляційної інстанції достовірно встановлено, що об'єкт незавершеного будівництва, будівництво якого здійснювалось на замовлення позивача, призначався позивачем для його подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

Щодо доводів податкового органу, викладених в касаційній скарзі, про те, що отриманий позивачем доход в сумі за 31284193 грн. від продажу об'єкту незавершеного будівництва, не покриває передбачених кредитним договором від 08.08.2011 № 4А11154И витрат в загальній сумі 33436531,13 грн., що, як вказує відповідач, складаються з кредитних коштів в сумі 30477546,08 грн. процентів в сумі 2958985,05 грн. за кредитом, обчислених за ставкою 10,3 %, суд касаційної інстанції зазначає таке.

Позивач у серпні 2011 року здійснив передоплату за будівельні роботи в загальній сумі 18230618,90 грн., в т.ч. 3038436,48 грн. податок на додану вартість. Сплачена позивачем передоплата в сумі 18230618,90 грн., в т.ч. 3038436,48 грн. податок на додану вартість, може бути лише частиною кредитних коштів в загальній сумі 30477546,08 грн., отриманих позивачем за кредитним договором від 08.08.2011 № 4А11154И. До податкового кредиту за серпень 2012 року, який оспорений відповідачем, віднесено позивачем податок на додану вартість в сумі 3038436,48 грн., обчислений з передоплати в сумі 18230618,90 грн., що є частиною вартості підрядних робіт. Тому, предметом доказування у справі є обставини щодо формування податкового кредиту в сумі 3038436,48 грн., обчисленого з вартості робіт в сумі 18230618,90 грн. Відповідно, підстави вважати, що витрати позивача в сумі 18230618,90 грн., в т.ч. податок на додану вартість в сумі 3038436,48 грн., на придбання будівельних робіт не покриваються отриманим доходом в сумі 31284193 грн. від продажу об'єкта незавершеного будівництва, відсутні.

Суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою безпосередньо до Верховного Суду України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В.Ланченко

Ю.І. Цвіркун