Справа № 806/3922/14
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року м.Житомир справа № 806/3922/14

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сичової О.П.,

секретар судового засідання Шевчук Т.А.,

за участю: представника позивача Файдюка С.М. та представника відповідача Омельченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Лезниківський кар'єр" до Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.08.2014 № та №,

встановив:

Публічне акціонерне товариство "Лезниківський кар'єр" звернулось до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 11 серпня 2014 року:

- № від 11.08.2014, яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 3 087 263,00 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 636 510,00 грн;

- № від 11.08.2014, яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 743 774,00 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 150 917,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що товариством здійснено облік операцій відчуження корпоративних прав в заснованих ним товариствах третім особам з дотриманням норм податкового законодавства, оподаткування таких операцій здійснюється по отриманому фінансовому результату, що свідчить про протиправність висновку відповідача щодо заниження валового доходу. Також вказує, що до перевірки надано всі необхідні первинні документи, які підтверджують реальність господарських взаємовідносин з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, ТОВ "НВП "Промкомплект", ТОВ "Трансбуд-2", ТОВ "МК ТЕХНІКА", ТОВ "Спілка Товаровиробників", ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" та ТДВ "Страхова компанія "Сяйво", вказані первинні документи складені з дотриманням вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а тому відповідачем безпідставно зазначено про порушення вимог Податкового кодексу України при оподаткуванні платником податків господарських операцій по вказаним контрагентам. Чинним законодавством України не передбачено обов'язку платника податків перевіряти законність діяльності контрагента, дійсність повноважень особи на підписання документів та чинність установчих документів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у письмовому запереченні на позов.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та проаналізувавши досліджені докази в їх сукупності, встановив наступне.

Володарсько-Волинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області була проведена документальна планова виїзна перевірка правомірності дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013 ПАТ "Лезниківський кар'єр" (код за ).

За результатами перевірки був складений акт від 02.07.2014 за №23/5/22-07/00292468 "Про результати планової виїзної документальної перевірки ПАТ "Лезниківський кар'єр", код за з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013".

Як вбачається з висновку акту перевірки від 02.07.2014 за №23/5/22-07/00292468 перевіркою встановлено серед іншого порушення підприємством:

-пп. 48.5.1 п. 48.5, п. 48.7 ст. 48, п. 135.2.ст. 135, пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п.153.8, п.153.9 ст. 153 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток всього у сумі 3 415 193 грн;

-п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету сумі 743 776,00 грн.

На підставі вказаного акту Володарсько-Волинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області були винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 11.08.2014, згідно якого товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 3 087 263,00 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 636 510,00 грн;

- № від 11.08.2014, згідно якого товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 743 774,00 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 150 917,00 грн.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних рішень, а також висновків, відображених в акті перевірки, на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Щодо донарахувань по податковому повідомленню - рішенню № від 11.08.2014 в частині заниження валових доходів.

Як вбачається з акту перевірки від 02.07.2014 за №23/5/22-07/00292468 перевіркою повноти визначення валових доходів встановлено їх заниження в сумі 11 558 690,00 грн, в тому числі за 4 квартал 2012 року в сумі 8 911 767,00 грн, за 2013 рік в сумі 2 646 923,00 грн.

Відповідно до вимог п. 153.8 ст. 153 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей цього підпункту під терміном "доходи" слід розуміти суму коштів або вартість майна, отриману (нараховану) платником податку від продажу, обміну, викупу емітентом, погашення або інших способів відчуження цінних паперів або інших, ніж цінні папери, корпоративних прав, а також вартість будь-яких матеріальних цінностей чи нематеріальних активів, які передаються платнику податку в зв'язку з таким продажем, обміном, викупом емітентом, погашенням або відчуженням. До складу доходів включається також сума будь-якої заборгованості платника податку, яка погашається у зв'язку з таким продажем, обміном або відчуженням.

Під терміном "витрати" слід розуміти суму коштів або вартість майна, сплачену (нараховану) платником податку продавцю (у тому числі емітенту під час розміщення) цінних паперів або інших, ніж цінні папери, корпоративних прав, як компенсація їх вартості. До складу витрат включається також сума будь-якої заборгованості покупця, яка виникає у зв'язку з таким придбанням.

Якщо протягом звітного періоду витрати на придбання кожного з окремих видів цінних паперів, та інших, ніж цінні папери, корпоративних прав, понесені (нараховані) платником податку, перевищують доходи, отримані (нараховані) від продажу (відчуження) цінних паперів або інших, ніж цінні папери, корпоративних прав цього ж виду протягом такого звітного періоду, від'ємний фінансовий результат переноситься на зменшення фінансових результатів від операцій з цінними паперами або іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами цього ж виду наступних звітних періодів у порядку, визначеному статтею 150 цього розділу.

Якщо протягом звітного періоду доходи від продажу (обміну, викупу емітентом, погашення або інших способів відчуження) кожного з окремих видів цінних паперів та інших, ніж цінні папери, корпоративних прав отримані (нараховані) платником податку, перевищують витрати, понесені (нараховані) платником податку внаслідок придбання цінних паперів або інших, ніж цінні папери, корпоративних прав цього ж виду протягом такого звітного періоду (з урахуванням від'ємного фінансового результату від операцій з цінними паперами або іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами цього ж виду минулих періодів), прибуток включається до складу доходів такого платника податку за результатами такого звітного періоду.

Згідно п.153.9. ст.153 ПК України фінансовий результат від операцій з продажу та інших способів відчуження корпоративних прав в іншій, ніж цінні папери, формі, акцій приватних акціонерних товариств, цінних паперів, емітованих нерезидентами, розраховується як різниця між доходом від такого відчуження та сумою витрат у зв'язку з придбанням таких цінних паперів, інших, ніж цінні папери, корпоративних прав. Прибуток, отриманий від таких операцій, включається до складу доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, а збиток - до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування.

Отже, при здійсненні операцій з корпоративними правами оподаткуванню підлягає фінансовий результат (чистий прибуток), який визначається як різниця між доходами від продажу таких прав та витратами на придбання.

Згідно ст. 13 Закону України "Про господарські товариства", ст. 115 ЦК України вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 85 ГК України визначено, що вкладами учасників та засновників господарського товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, а також інші майнові права (включаючи майнові права на об'єкти інтелектуальної власності), кошти, в тому числі в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 53 Закону України "Про господарські товариства", п. 1 ст. 147 ЦК України, частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю може відчужуватись на підставі договорів купівлі-продажу, дарування, міни та інших правочинів, наслідком яких є перехід права на відчужувану частку (її частину) від однієї особи до іншої (інших).

Згідно пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Підпунктом 14.1.36 п.14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп. 14.1.90 п. 14.1 ст. 14 ПК України корпоративні права - права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно пп. 14.1.81 п.14.1 ст. 14 ПК України інвестиції - господарські операції, які передбачають придбання основних засобів, нематеріальних активів, корпоративних прав та/або цінних паперів в обмін на кошти або майно. Прямі інвестиції - господарські операції, що передбачають внесення коштів або майна в обмін на корпоративні права, емітовані юридичною особою при їх розміщенні такою особою.

Отже, аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що здійснення платником податку майнового внеску до статутного фонду товариства з обмеженою відповідальністю як прямої інвестиції в обмін на корпоративні права є операцією з придбання корпоративних прав у емітента.

В ході судового розгляду встановлено, що 29.07.2011 ухвалою Господарського суду Житомирської області по справі №4/5007/14Б/11 порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ "Лезниківський кар'єр" (а.с. 141, т.1).

09.02.2012 ухвалою Господарського суду Житомирської області по вказаній справі відносно ВАТ "Лезниківський кар'єр" було введено процедуру санації та призначено керуючого санацією.

Відповідно до плану санації, затвердженого ухвалою Господарського суду Житомирської області від 31.05.2012 в ході провадження у справі про банкрутство товариства (справа №4/5007/14Б/11), ВАТ "Лезниківський кар'єр" було засновано 03.08.2012 ТОВ "Лезниківський кар'єр" (код за ), що підтверджується протоколом №1 Загальних зборів Засновників (Учасників) даного Товариства від 25 липня 2012 року (а.с. 132-133, т.1), а також засновано 17.08.2012 ТОВ "Червоногранітний кар'єр" (код за ), що підтверджується протоколом №1 Загальних зборів Засновників (Учасників) даного Товариства від 14 серпня 2012 року (а.с. 103-106, т. 1).

З метою формування статутного фонду ТОВ "Червоногранітний кар'єр", ВАТ "Лезниківський кар'єр" 01.10.2012 за актом приймання - передачі було передано до статутного капіталу ТОВ "Червоногранітний кар'єр" майно загальною вартістю 8 583 196,08 грн (а.с. 107-110, т.1).

З метою формування статутного фонду ТОВ "Лезниківський кар'єр", ВАТ "Лезниківський кар'єр" 02.08.2013 за актом приймання - передачі було передано до статутного капіталу ТОВ "Лезниківський кар'єр" майно загальною вартістю 5 446 923,44 грн (а.с. 134-135, т.1).

Дані факти знайшли своє відображення в статутах ТОВ "Червоногранітний кар'єр" та ТОВ "Лезниківський кар'єр".

Отже, судом встановлено, що статутний капітал ТОВ "Червоногранітний кар'єр" сформовано в сумі 8 583 196,08 грн за рахунок майна засновника - ВАТ "Лезниківський кар'єр", що є єдиним засновником ТОВ "Червоногранітний кар'єр", а статутний капітал ТОВ "Лезниківський кар'єр" сформовано в сумі 5 446 923,44 грн також за рахунок майна засновника - ВАТ "Лезниківський кар'єр", що також є єдиним засновником ТОВ "Лезниківський кар'єр" на момент заснування (реєстрації) суб'єкта господарювання.

В ході розгляду справи встановлено, що згідно затвердженого плану санації 05.10.2012 між ВАТ "Лезниківський кар'єр" та кредитором у справі про банкрутство позивача - Товариством з обмеженою відповідальністю "Росбан" було укладено договір відступлення (передачі) 100% частки в статутному капіталі ТОВ "Червоногранітний кар'єр" в обмін на кредиторські вимоги ТОВ "Росбан" в сумі 8 583 969,91 грн (а.с. 111-112, т.1).

На виконання плану санації 14.08.2013 між інвестором - Компанією "Сантівер Трейдінг Лімітед" та ВАТ "Лезниківський кар'єр" укладено договір відступлення (передачі) частки в статутному капіталі ТОВ "Лезниківський кар'єр" у розмірі 2 800 000,00 грн, що становить 51,4 % від статутного капіталу, яка оплачена інвестором в порядку виконання плану санації (а.с. 136-138, т.1).

Також 03.10.2013 між Компанією "Сантівер Трейдінг Лімітед" та ВАТ "Лезниківський кар'єр" укладено договір відступлення (передачі) частки в статутному капіталі ТОВ "Лезниківський кар'єр" у розмірі 2 646 923,44 грн, що становить 48,6 % від статутного капіталу (а.с. 139-140, т.1).

Судом, з метою підтвердження чи спростування висновку податкового органу про заниження позивачем валового доходу по операціям купівлі-продажу корпоративних прав, за клопотанням позивача було призначено судово-економічну експертизу, в результаті проведення якої судовим експертом Кабановою Р.С. складено висновок №87 від 25.12.2015.

Згідно даного висновку встановлено, що витрати позивача при створенні ТОВ "Червоногранітний кар'єр" та ТОВ "Лезниківський кар'єр" підлягають відображенню в податковому обліку у складі фінансового результату від відчуження корпоративних прав, створення в серпні 2012 року позивачем ТОВ "Червоногранітний кар'єр" та ТОВ "Лезниківський кар'єр" не підлягає відображенню в податковому обліку, а також те, що не підтверджується документально встановлений актом перевірки від 02.07.2014 за №23/5/22-07/00292468 фінансовий результат за операціями з придбання та відчуження позивачем корпоративних прав за 4 квартал 2012 року в сумі 8 911 767,00 грн та за 2013 рік в сумі 2646923,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України висновок експерта є доказом в адміністративному судочинстві.

Суд, дослідивши наданий експертний висновок, вислухавши позицію представників сторін щодо відсутності заперечень на даний висновок, вважає його належно вмотивованим та обґрунтованим.

Таким чином, аналіз отриманих та досліджених доказів в своїй сукупності дає можливість суду зробити висновок, що твердження відповідача про заниження ПАТ "Лезниківський кар'єр" валових доходів в період, що перевірявся, не знайшло свого підтвердження.

Щодо донарахувань по податковому повідомленню - рішенню № від 11.08.2014 в частині завищення валових витрат.

Як вбачається з акту перевірки від 02.07.2014 за №23/5/22-07/00292468 перевіркою повноти визначення валових витрат встановлено їх завищення по взаємовідносинах з контрагентами: фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, ТОВ "НВП "Промкомплект", ТОВ "Трансбуд-2", ТОВ "МК ТЕХНІКА", ТОВ "Спілка Товаровиробників", ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" та ТДВ "Страхова компанія "Сяйво".

Згідно пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілом власником).

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що господарська діяльність це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пункт 138.4 ст. 138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загально виробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України до валових витрат, окрім іншого, не включаються витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Аналогічні норми містяться в Законі України "Про оподаткування прибутку підприємств", що діяв до 01.04.2011 року.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валові витрати виробництва та обігу складають суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній, або нематеріальній формах здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), що придбаваються таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпунктом 5.2.1. п.5.2. ст.5 даного Закону визначено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції.

Згідно з пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону до складу валових витрат не відносяться витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення i зберігання яких передбачено правилами ведення податкового обліку.

Отже, право формування валових витрат виникає при проведення реальних господарських операцій, наявності первинних документів, що підтверджують проведення таких операцій.

Відповідно до акту перевірки від 02.07.2014 за №23/5/22-07/00292468 взаємовідносини ПАТ "Лезниківський кар'єр" з ФОП ОСОБА_3 (код - НОМЕР_1) на загальну суму 715 255,00 грн без ПДВ (в тому числі за І кв. 2011 року - 114 650,00 грн, ІІ кв. 2011 року - IV кв. 2011 року - 600 605,00 грн) не підтверджені. Як випливає з акту перевірки операції з ФОП ОСОБА_3 не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

Судом встановлено, що такий висновок відповідача зроблений з причин отримання від Коростенської ОДПІ ГУ Міндоходів в Житомирській області інформації щодо результатів документальних перевірок, а саме:

- акту від 25.01.2014 № 24/79/17-02/НОМЕР_1 з питань правомірності формування податкового кредиту за червень 2012 року, та податкового зобов'язання з податку на додану вартість задекларованого в податковій декларації по ПДВ за серпень 2012 року щодо взаємовідносин ФОП ОСОБА_3 з ТОВ "Техгормаш" (код за ) та ТОВ "Шепетівський гранкар'єр" (код за ЄДРПОУ 5470845);

- акту від 22.04.2013 № 173/412/17-02/НОМЕР_1 з питань правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ПП "Вега-ДК" (), ПП "Електро-Лайф" (), ТОВ "Транс сервіс груп плюс" () і ТОВ "Консалтингова група "Вікторі" () та контрагентами - покупцями за лютий, березень, травень, червень та липень 2012 року щодо взаємовідносин ФОП ОСОБА_3 з ПП "Вега-ДК" (), ПП "Електро-Лайф" (), ТОВ "Транс сервіс груп плюс" (), ТОВ "Консалтингова група "Вікторі" (), ПАТ "Полонський гірничий комбінат" (), Овруцький щебзавод Гомельського міськшляхбудремтресту РБ (), ТОВ "Триада" () та ТДВ "Білоцерківський кар'єр" ();

- акту від 10.01.2013 № 14/33/17-02/НОМЕР_1 з питання дотримання вимог податкового законодавства при взаєморозрахунках з контрагентами - постачальниками ТОВ "Техгормаш" (), ТОВ "Промлідер" (), ПАТ "Полонський гірничий комбінат" () та контрагентами - покупцями за серпень 2012 року щодо взаємовідносин ФОП ОСОБА_3 з ТОВ "Техгормаш" (), ТОВ "Промлідер" (), ПАТ "Полонський гірничий комбінат" (), Овруцький щебзавод Гомельського міськшляхбудремтресту РБ (), ПАТ "Овруцький ГЗК "Кварцит" (), ПАТ "Полонський гірничий комбінат" (), ПАТ "Староконстянтинівський спеціалізований кар'єр" (), ПАТ "Томашгородський щебеневий завод" (), ПП "Д Нина" (), ТОВ НВП "Промкомплект" (), ТОВ "Олан Україна" (), ТОВ "Союз Транс Лайн" (), ТОВ "Тальнівське кар'єроуправління" (), ТОВ "Тальнівський щебзавод" (), ТОВ "Триада" (), ТОВ "Шепетівський гранкар'єр" () та ФОП ОСОБА_6 (ід. номер - НОМЕР_2);

- акту № 63/141/17-02/НОМЕР_1 з питання дотримання вимог податкового законодавства при взаєморозрахунках з контрагентом - постачальником ТОВ "Консалтингова Група Вікторі" () та контрагентами - покупцями за травень 2012 року та серпень 2012 року щодо взаємовідносин ФОП ОСОБА_3 з ТОВ "Консалтингова Група "Вікторі" () та ТОВ "Білоцерківський кар`єр" ();

- акту від 20.12.2012 № 412/1857/17-02/НОМЕР_1 з питання дотримання вимог податкового законодавства при взаєморозрахунках з контрагентом - постачальником ПВКФ "Розс" () за період березень та квітень 2012 року щодо взаємовідносин ФОП ОСОБА_3 з ПВКФ "Розс" ().

Разом з тим, суд критично оцінює дане твердження відповідача, оскільки чинним податковим законодавством не передбачено право податкового органу при складанні акта перевірки одного платника податків приймати за основу акт перевірки (довідку) іншого платника податків, як беззаперечну підставу для висновку про наявність порушень з боку першого.

Суд також звертає увагу на те, що вказані вище акти перевірок Коростенської ОДПІ ГУ Міндоходів в Житомирській області не являються належним та допустимим доказом наявності порушень при реалізація господарських взаємовідносин між ВАТ "Лезниківський кар'єр" та ФОП ОСОБА_3, адже у вказаних вище актах відсутнє посилання на взаємовідносини з ВАТ "Лезниківський кар'єр", а також період, що перевірявся згідно даних актів перевірок не включає в себе період взаємовідносин між ВАТ "Лезниківський кар'єр" та ФОП ОСОБА_3

В ході судового розгляду встановлено, що 21.01.2011 між ВАТ "Лезниківський кар'єр" та ФОП ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу №2101/1, за якими продавець - ФОП ОСОБА_3 зобов'язується за плату передати покупцеві - ВАТ "Лезниківський кар'єр" товар або партію товару.

Також на підтвердження реальності господарських операцій між ВАТ "Лезниківський кар'єр" та ФОП ОСОБА_3 позивачем були надані та досліджені під час судового розгляду видаткові накладні, податкові накладні, платіжні доручення на перерахування коштів, рахунки-фактури, акти використання придбаних товарно-матеріальних цінностей в господарській діяльності ПАТ "Лезниківський кар'єр", подорожні листи з зазначенням назв товарно-матеріальних цінностей, що придбавалися в ФОП ОСОБА_3, акти зарахування однорідних вимог та звірки розрахунків.

Суд критично оцінює твердження представника відповідача в підтвердження обґрунтованості висновку акту перевірки 02.07.2014 за №23/5/22-07/00292468 щодо відсутності документів, що підтверджують якість поставлених товарів ФОП ОСОБА_3 та відсутності рахунків-фактур як на момент перевірки, так і в ході розгляду справи.

Так, відповідно до пункту 6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 № 984, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Разом з тим, в Акті перевірки від 02.07.2014 №23/5/22-07/00292468 здійснюється посилання як на єдиний доказ правомірності своїх висновків на акти перевірок Коростенської ОДПІ та відсутнє будь-яке посилання на недоліки первинних документів чи їх відсутність на момент перевірки щодо взаємовідносин між позивачем та ФОП ОСОБА_3

Проаналізувавши вищевказані факти та дослідивши надання документальні докази, суд приходить до висновку про реальність господарських операцій між позивачем та ФОП ОСОБА_3

В акті перевірки від 02.07.2014 за №23/5/22-07/00292468 зроблено висновок, що ПАТ "Лезниківський кар'єр" завищено валові витрати по взаємовідносинах з ТОВ "НВП Промкомплект" () на загальну суму 604 881,00 грн без ПДВ (в тому числі за І квартал 2011 року - 42 799,00 грн, з IІ квартал 2011 року по ІІ квартал 2013 року - 562082,00 грн).

Судом встановлено, що відповідачем вказані висновки зроблені на підставі отриманої від Коростенської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області інформації, а саме акту №313/22-01/25307604 від 28.03.2013.

Зокрема, відповідачем зроблено висновок, що операції з ТОВ "НВП "Промкомплект" не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо - складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів. В зв'язку з цим посадові особи ТОВ "НВП "Промкомплект" не могли фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного.

В ході судового розгляду було встановлено, що 28.01.2011 між ВАТ "Лезниківський кар'єр" та ТОВ "НВП Промкомплект" був укладений договір купівлі-продажу №25, за якими продавець - ТОВ "НВП Промкомплект" зобов'язується за плату передати покупцеві - ВАТ "Лезниківський кар'єр" запасні частини до гірничодобувного і дробарного обладнання (а.с. 223, т.1).

28.01.2011 між ВАТ "Лезниківський кар'єр" та ТОВ "НВП Промкомплект" був укладений договір на виконання робіт №25/1, згідно якого виконавець - ТОВ "НВП Промкомплект" зобов'язується за замовленням та за оплату Замовника - ВАТ "Лезниківський кар'єр" виконати роботи (а.с. 224, т.1).

Також факт поставки обладнання підтверджується накладними, податковими накладними, банківськими виписками, актами використання придбаних ТМЦ в господарській діяльності ВАТ "Лезниківський кар'єр", а факт виконання робіт відповідними актами, що надавалися товариством перевіряючим в ході перевірки, що й також не спростовується актом перевірки.

Вказані вище документи були надані перевіряючим при проведенні перевірки, а також вони відповідають вимогам ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV, із змінами і доповненнями, і в ході проведення перевірки та в судовому засіданні даний факт відповідач не спростував.

Зі змісту пп. 83.1.4 п. 83.1 ст. 83 ПК України вбачається, що однією з підстав для формування висновків при проведенні перевірок для посадових осіб контролюючих органів є судові рішення.

Судом встановлено, що згідно постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2013 по справі №806/2668/13-а та ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2013 по даній справі (відмовлено в перегляді ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.09.2013) задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Промкомплект" до Коростенської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Житомирській області про скасування податкових повідомлень-рішень, що були винесені за наслідками складання акту перевірки № 313/22-01/25307604 від 28.03.2013.

Таким чином, суд підтверджує правомірність відображення валових витрат позивачем по взаємовідносинах з ТОВ "НВП Промкомплект".

В акті перевірки від 02.07.2014 за №23/5/22-07/00292468 зазначено, що взаємовідносини ПАТ "Лезниківський кар'єр" з ТОВ "МК ТЕХНІКА" (код за ) на загальну суму 331 367,00 грн без ПДВ не підтверджені. Вказані операції з ТОВ "МК ТЕХНІКА", як видно з акту перевірки, не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

Судом встановлено, що такий висновок зроблений з причин отримання від ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві інформації щодо податкової перевірки ТОВ "МК ТЕХНІКА" (код за ) з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Фортексбуд" (код за ), ТОВ "ЕЙ-СІ Трейдінг" (код за ), ТОВ "Броварське територіальне об'єднання капітального будівництва" (код за ), ТОВ "Вега-сервіс 2009" (код за ).

Разом з тим, податковим органом не було проаналізовано, яким чином цей акт стосується взаємовідносин ПАТ "Лезниківський кар'єр" та ТОВ "МК ТЕХНІКА", адже, виходячи зі змісту акту перевірки від 02.07.2014 за №23/5/22-07/00292468, в акті перевірки ТОВ "МК ТЕХНІКА" ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві відсутні посилання на взаємовідносини даного підприємства з ВАТ "Лезниківський кар'єр".

Також в ході судового розгляду встановлено, що 25.06.2011 між ВАТ "Лезниківський кар'єр" та ТОВ "МК ТЕХНІКА" був укладений договір ремонту №250601, за якими виконавець - ТОВ "МК ТЕХНІКА" зобов'язується за плату провести ремонтні роботи дизеля тепловоза ТЕМ2 зав. №6730, а замовник - ВАТ "Лезниківський кар'єр" зобов'язується прийняти та оплатити проведені роботи. 10.04.2012 між ВАТ "Лезниківський кар'єр" та ТОВ "МК ТЕХНІКА" був укладений договір №100401 на виконання технічного обслуговування і поточного ремонту тепловозів, за якими виконавець - ТОВ "МК ТЕХНІКА" здійснює оплатне технічне обслуговування та поточний ремонт тепловозів ТЕМ2 №6730 та ТГМ40 №0830 (а.с. 101-104, т.2).

Крім того в ході проведення перевірки перевіряючим надавалися акти виконаних робіт, податкові накладні, банківські виписки, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій між ВАТ "Лезниківський кар'єр" та ТОВ "МК ТЕХНІКА" (а.с. 105-147, т.2).

Перелічені вище первинні документи, досліджені в ході судового розгляду, складені з дотриманням вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що також не спростовується даними акту перевірки та відповідачем в ході судового розгляду.

Отже, ПАТ "Лезниківський кар'єр" правомірно відобразило валові витрати по взаємовідносинах з ТОВ "МК ТЕХНІКА".

Згідно акту перевірки від 02.07.2014 за №23/5/22-07/00292468 взаємовідносини ПАТ "Лезниківський кар'єр" з ТОВ "Трансбуд-2" () на загальну суму 166417,00 грн без ПДВ в тому числі за 2 кв. 2012 в сумі 166 417,00 грн не підтверджені.

Підставою такого висновку, як зазначено в акті перевірки, стало отримання від ДПI у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві інформації щодо проведення документальної перевірки ТОВ "Трансбуд-2", а саме акту №25/16-30/323-43468 від 22.03.2013. Вказаний акт стосувався перевірки взаємовідносин ТОВ "Трансбуд-2" з ТОВ "Асті-ко", ТОВ "Дюполь Системс", ТОВ "Еліре".

В ході судового розгляду було встановлено, що 14.04.2011 між ВАТ "Лезниківський кар'єр" та ТОВ "Трансбуд-2" був укладений договір купівлі-продажу №1404, за якими продавець - ТОВ "Трансбуд-2" зобов'язується передати покупцеві - ВАТ "Лезниківський кар'єр" двигуна для автомобіля БелАЗ (ЯМЗ-8401, експортний варіант), а покупець сплатити продавцю вартість двигуна - 199 700,59 грн (а.с. 97-98, т. 2).

На виконання даного договору за видатковою накладною №230 від 17.05.2011 ТОВ "Трансбуд-2" передало вказаний вище двигун ВАТ "Лезниківський кар'єр".

Реальність господарських операцій щодо купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей в травні 2011 року підтверджується також актом використання ТМЦ в господарській діяльності позивача, актом зарахування однорідних вимог, видатковими накладними щодо продажу продукції позивача ТОВ "Трансбуд-2", що були досліджені в ході судового розгляду.

Крім того, суд зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2014 по справі №826/14075/13-а було задоволено позов ТОВ "Трансбуд-2" до ДПI у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі акту №25/16-30/323-43468 від 22.03.2013, згідно якого, як вже зазначалося, відповідачем й було зроблено висновок щодо фіктивності господарських операцій між позивачем та ТОВ "Трансбуд-2".

Таким чином, суд підтверджує правомірність відображення валових витрат позивачем по взаємовідносинах з ТОВ "Трансбуд-2".

В акті перевірки від 02.07.2014 за №23/5/22-07/00292468 зазначено, що ПАТ "Лезниківський кар'єр" завищено валові витрати на суму 1 846 348,00 грн по взаємовідносинах з ТОВ "Спілка Товаровиробників" (код ЄДРПОУ - 19489156). В даному випадку, як зазначено в акті перевірки, господарська діяльність здійснювалася в порушення вимог ст.ст. 138, 139 ПК України, з метою отримання контрагентами податкової вигоди в результаті документального фіксування господарських операцій без їх фактичного здійснення.

Судом встановлено, що відповідачем вказані висновки зроблені на підставі отриманої від ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві інформації, а саме: акта "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єктів господарювання ТОВ "Спілка товаровиробників" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Нафтор", ТОВ "Сіті Менеджмент", ТОВ "Альфа Юніверсал", ТОВ "РБФ "РЕМ" за період з 01.04.2012 по 31.08.2013 від 21.11.2013 у №505/3-22-01-19489156.

Також в акті перевірки від 02.07.2014 за №23/5/22-07/00292468 зазначено, що операції з ТОВ "Спілка товаровиробників" (далі - ТОВ "СТВ") не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, і виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

Судом встановлено, що між ВАТ "Лезниківський кар'єр" та ТОВ "Спілка Товаровиробників" був укладений договір №15/06-12-01 транспортної експедиції від 15.06.2012, за яким ТОВ "Спілка Товаровиробників" за плату організовує здійснення перевезень вантажів ВАТ "Лезниківський кар'єр" залізничним рухомим складом (а.с. 148-154, т.2).

За умовами договору транспортної експедиції, Експедитор на підставі заявок Клієнта, за його рахунок та за винагороду (плату) організовує перевезення вантажів в залізничному рухомому складі й пов'язані з цим послуги шляхом укладання договорів з підприємствами, уповноваженими здійснювати перевезення або організацію перевезень вантажів, підприємствами власниками (балансоутримавачами) залізничного рухомого складу, іншими юридичними особами, а Клієнт сплачує й приймає надані Експедитором послуги на умовах даного договору.

Згідно із ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

В акті перевірки від 02.07.2014 за №23/5/22-07/00292468 зазначено, що в договорі транспортної експедиції не визначено окремих істотних умов, передбачених Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність", а саме: відсутній вид та найменування вантажу, розмір плати експедитору, пункти відправлення та призначення вантажу, порядок погодження змін маршруту, вид транспорту, вказівки клієнта.

Разом з тим, суд, проаналізувавши зміст договору експедиції та додатків до нього, з таким твердженням відповідача погодитися не може.

Так, пп. 2.2.3 та пп. 2.2.6 п. 2.2 Договору транспортної експедиції визначено порядок погодження змін у здійсненні вантажоперевезень шляхом повідомлення Клієнтом Експедитора та внесення відповідних змін до планів перевезень.

Додатковими угодами до Договору транспортної експедиції регламентовано вартість послуг Експедитора, вид вантажу - будівельні матеріали, пункт відправлення - станція Топорище Південно-Західної залізниці та пункт призначення - згідно окремих заявок Клієнта. Враховуючи різні види товарів, що відвантажуються та різні станції призначення, сторонами договірних відносин врегульовано їх визначення шляхом подання додаткових заявок, що жодним чином не суперечить вимогам Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Крім того, судом не було встановлено фактів визнання недійсності даного правочину, що й не спростовується відповідачем.

Фактичне отримання позивачем послуг згідно договору транспортної експедиції №15/06-12-01 від 15.06.2012 підтверджується актами виконаних робіт (а.с. 155-226, т.2); оплата позивачем за отримані послуги ТОВ "СТВ" підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 56-73, т.3); факт здійснення перевезення товарів підтверджується залізничними накладними (а.с. 227-250, т.2; а.с. 1-45, т.3).

Перелічені вище первинні документи, досліджені в ході судового розгляду, складені з дотриманням вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що також не спростовується даними акту перевірки та відповідачем в ході судового розгляду.

Судом, враховуючи вимоги пп. 83.1.4 п. 83.1 ст. 83 ПК України, встановлено, що згідно постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.01.2014 по справі №826/20597/13-а та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка товаровиробників" до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання дій протиправними то зобов'язання вчинити дії позов підприємства в частині визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо складання акта перевірки від 21.11.2013 №505/3-22-01-19489156 задоволено.

З огляду на вищевикладене, доводи відповідача про завищенню позивачем валових витрат по господарським операціям між ТОВ "СТВ" та позивачем є безпідставними.

В акті перевірки від 02.07.2014 за №23/5/22-07/00292468 зроблено висновок, ПАТ "Лезниківський кар'єр" завищено валові витрати на збут в частині витрат на страхування вантажів по взаємовідносинах з ПрАТ "СК "Прогрес-Фонд" (код ЄДРПОУ - 30303336) на загальну суму 1 259 029,00 грн без врахування ПДВ. В даному випадку, як зазначено в акті перевірки, господарська діяльність здійснювалася в порушення вимог ст.ст. 138, 139 ПК України, була спрямована на надання податкової вигоди для третіх осіб, з метою штучного формування податкових витрат.

Даний висновок зроблений на підставі отриманої інформації - акта перевірки від 19.07.2013 № 445/2250/30303336 ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів м. Києва з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 по 31.12.2012 по ПрАТ "СК "Прогрес-Фонд".

Згідно з цим актом перевірки податковий орган зазначає, що за результатами перевірки встановлено, що ПрАТ "СК "Прогрес-Фонд" здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третіх осіб, а тому операції з даним підприємством не спричиняють реального настання правових наслідків, фінансово-господарська діяльність ПрАТ "СК "Прогрес-Фонд" є сумнівною, а суб'єкт господарювання створений без мети зайняття господарською діяльністю, з метою прикриття незаконної діяльності.

В ході судового розгляду встановлено, 29.04.2011 між ВАТ "Лезниківський кар'єр" та ПрАТ "СК "Прогрес-Фонд" було укладено Генеральний договір добровільного страхування вантажів №0429/02-309, предметом якого є майнові інтереси ВАТ "Лезниківський кар'єр", які пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням вантажами, що перевозяться залізничним транспортом (а.с. 89-91, т.3).

Даний договір не визнавався недійсним згідно ст. 203 та ст. 215 ЦК України, що й не спростовується відповідачем.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст.1 Закону України "Про страхування").

Згідно ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

В ст. 984 ЦК України зазначено, що страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності.

Відповідно до п.140.6 ст. 140 ПК України при визначенні об'єкта оподаткування враховуються як витрати подвійного призначення враховуються будь-які витрати із страхування ризиків загибелі врожаю, транспортування продукції платника податку; цивільної відповідальності, пов'язаної з експлуатацією транспортних засобів, що перебувають у складі основних засобів платника податку; будь-які витрати із страхування ризиків, пов'язаних із виробництвом національних фільмів (у розмірі не більше 10 відсотків вартості виробництва національного фільму); екологічної та ядерної шкоди, що може бути завдана платником податку іншим особам; майна платника податку; об'єкта фінансового лізингу, а також оперативного лізингу, концесії державного чи комунального майна за умови, якщо це передбачено договором; фінансових, кредитних та інших ризиків платника податку, пов'язаних із провадженням ним господарської діяльності, в межах звичайної ціни страхового тарифу відповідного виду страхування, що діє на момент укладення такого страхового договору, за винятком страхування життя, здоров'я або інших ризиків, пов'язаних з діяльністю фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з платником податку, обов'язковість якого не передбачена законодавством, або будь-яких витрат із страхування сторонніх фізичних чи юридичних осіб.

За змістом вказаної статті, умовою для віднесення до витрат сплачених страхових сум при страхуванні фінансових, кредитних та інших ризиків платника податку є їх пов'язаність із провадженням платником господарської діяльності і такі витрати мають бути в межах звичайної ціни страхового тарифу відповідного виду страхування, що діє на момент укладення такого страхового договору.

Судом встановлено, що фактичне надання послуг ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" позивачу по Генеральному договору добровільного страхування вантажів №0429/02-309 від 29.04.2011 підтверджується актами наданих послуг та реєстрами перевезень (а.с.92-113, т.3); оплата позивачем наданих послуг по страхуванню вантажів підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 114-119, т.3).

В ході дослідження доказів по справі встановлено, що вказані первинні документи складені з дотриманням вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Також відповідачем не ставиться під сумнів достовірність даних, які містять вказані первинні бухгалтерські документи, не зазначено фактів невідповідності первинних бухгалтерських документів вимогам чинного податкового законодавства, зокрема, відсутності у них обов'язкових реквізитів.

Крім того, суд зазначає, що Окружним адміністративним судом м. Києва 27.12.2013 прийнято постанову, якою задоволено позовні вимоги по справі №826/18310/13а за позовом ПрАТ "СК "Прогрес-Фонд" до ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення № від 18.09.2013, що було винесено за наслідками акту перевірки від 19.07.2013 за №445/2250/30303336. Вказане судове рішення залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.12.2014.

З огляду на вищевикладене, твердження відповідача про завищенню позивачем валових витрат по господарським операціям із страхування вантажів між ПрАТ "СК "Прогрес-Фонд" та ПАТ "Лезниківський кар'єр" не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Згідно акту перевірки від 02.07.2014 за №23/5/22-07/00292468 зроблено висновок, що ПАТ "Лезниківський кар'єр" завищено валові витрати на збут в частині витрат на страхування вантажів по взаємовідносинах з ТДВ "СК "Сяйво" (код ЄДРПОУ - 32704920) на загальну суму 1 410 344,00 грн.

Вказаний висновок зроблений на підставі акта перевірки Бориспільської ОДПI ГУ Міндоходів у Київській області від 22.07.2013 №28/22-1/32704920 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова Компанія "СЯЙВО", код за з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 по 31.12.2012". У даному акті перевірки податковий орган зазначає, що за результатами перевірки встановлено, що ТДВ "СК "Сяйво" здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третіх осіб, а тому операції з даним підприємством не спричиняють реального настання правових наслідків.

Судом встановлено, що 30.04.2012 та 01.10.2012 між ВАТ "Лезниківський кар'єр" та ТДВ "СК "Сяйво" були укладені Генеральний договір добровільного страхування вантажів №0430/06-Г та Договір добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ №1001/35-П відповідно (а.с. 134-139, т.3). Дані правочини не визнавалися недійсними, що й не спростовується відповідачем.

Судом встановлено, що фактичне надання послуг ТДВ "Страхова компанія "СЯЙВО" позивачу по Генеральному договору добровільного страхування вантажів №0430/06-Г та Договору добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ №1001/35-П підтверджується актами наданих послуг та реєстрами перевезень до них (а.с. 141-157, т.3), а оплата позивачем наданих послуг ТДВ "Страхова компанія "СЯЙВО" по страхуванню вантажів підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 158-164, т.3).

В ході дослідження доказів по справі встановлено, що вказані первинні документи складені з дотриманням вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Також відповідачем не ставиться під сумнів достовірність даних, які містять вказані первинні бухгалтерські документи, не зазначено фактів невідповідності первинних бухгалтерських документів вимогам чинного податкового законодавства, зокрема, відсутності у них обов'язкових реквізитів.

Суд зазначає також, що Київським окружним адміністративним судом 16.02.2015 року прийнято постанову, якою задоволено позовні вимоги по справі № 810/104/15 за позовом ТДВ "СК "СЯЙВО" до Бориспільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 07.08.2013, що було винесене за наслідками акту перевірки від 22.07.2013 №28/22-1/32704920, на який як на доказ правомірності встановлення факту завищення позивачем валових витрат посилається відповідач. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.01.2016 вказане судове рішення залишене в силі.

Отже, судом на підставі досліджених документів та пояснень представників сторін встановлено реальність здійснення позивачем господарських операцій щодо придбання у ТДВ "СК "СЯЙВО" страхових послуг.

Крім того, суд також звертає увагу, що податкове законодавство не ставить в залежність добросовісність платника податку, в даному випадку позивача по справі, від можливого невиконання податкових обов'язків його контрагентом.

Закон не передбачає відповідальності за винні дії іншої особи.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав проти України" (заява №803/02) визначено, що у разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

У листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13/11 проаналізовано відповідні законодавчі норми та наголошено на тому, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи. При цьому зазначено, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Досліджуючи приєднані до справи документи, суд відзначає, що надані документи не містять жодних сумнівів щодо реальності здійснення господарських операції. Перевіряючими в акті перевірки не зазначено належних та допустимих доказів нікчемності договорів, укладених між ПАТ "Лезниківський кар'єр" та його контрагентами, фіктивності господарської діяльності позивача, безтоварності господарських операцій між даними контрагентами та позивачем, притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб контрагентів за ухилення від сплати податків або інші податкові правопорушення, а також, що укладений правочин порушує публічний порядок відповідно до ч.2 ст. 228 ЦКУ. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

При цьому, суд бере до уваги, що доказів, які б вказували на відсутність реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами, за правилами ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідач до суду не подав, а судом при виконанні вимог ст. 11 КАС України не виявлено.

Разом з тим, чинним податковим законодавством не передбачено право відповідача при складанні акта перевірки одного платника податків приймати за основу акт перевірки (довідку) іншого платника податків, як беззаперечну підставу для висновку про наявність порушень з боку першого.

Отже, такі посилання судом не приймаються до уваги, оскільки вищевказані обставини не можуть спростовувати факт реального виконання господарських операцій за договорами, укладеним між позивачем та контрагентами, позивачем в повній мірі документально підтверджено реальність виконання правочинів, а надання податковому органу належним чином оформлених всіх первинних документів, передбачених законодавством, є підставою для формування податкових витрат.

Також суд зазначає, що можливі недоліки первинних документів по господарським операціям не є дефектами форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.44 ПК України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Таким чином суд вважає, що позивачем правомірно, у відповідності до вимог Податкового кодексу України були сформовані валові витрати по господарським операціям з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, ТОВ "НВП "Промкомплект", ТОВ "Трансбуд-2", ТОВ "МК ТЕХНІКА", ТОВ "Спілка Товаровиробників", ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" та ТДВ "Страхова компанія "Сяйво", а тому податкове повідомлення-рішення № від 11.08.2014 є протиправним та підлягає скасуванню.

По податковому повідомленню-рішенню № від 11.08.2014 щодо завищення податкового кредиту з ПДВ.

Згідно акту перевірки від 02.07.2014 за №23/5/22-07/00292468 зроблено висновок, що ПАТ "Лезниківський кар'єр" завищено податковий кредит з ПДВ за період січень 2011 року - січень 2013 року на загальну суму 743 776,00 грн, в тому числі:

- по взаємовідносинах з ТОВ "Спілка товаровиробників" за період червень 2012 року - травень 2013 року на суму 369 269,00 грн;

- по взаємовідносинах з ТОВ "НВП "Промкомплект" за період лютий 2011 року - квітень 2013 року на суму 131 899,10 грн;

- по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_3 за період січень 2011 року - грудень 2011 року на суму 143 051,09 грн;

- по взаємовідносинах з ТОВ "Трансбуд-2" за травень 2011 року на суму 33 283,43 грн;

- по взаємовідносинах з ТОВ "МК Техніка" за період червень 2011 року - січень 2013 року на суму 66 273,33 грн.

В даному випадку, як зазначено в акті перевірки від 02.07.2014 за №23/5/22-07/00292468, господарська діяльність ПАТ "Лезниківський кар'єр" по взаємовідносинах з вказаними контрагентами здійснювалася з метою отримання податкової вигоди третіми особами, в результаті документального фіксування господарських операцій без їх фактичного здійснення.

Такий висновок, як було встановлено судом, зроблений на підставі актів перевірок податкових органів за місцем обліку перелічених вище контрагентів, про критичну оцінку яких (актів) в контексті взаємовідносин позивача з даними контрагентами, суд зазначав вище.

Судом встановлено, що взаємовідносини позивача з ФОП ОСОБА_3, ТОВ "НВП "Промкомплект", ТОВ "Трансбуд-2", ТОВ "МК Техніка", ТОВ "Спілка товаровиробників" мають реальний характер та підтверджуються наданими та дослідженими в ході судового розгляду первинними документами.

Також в ході судового розгляду адміністративної справи судом були досліджені й податкові накладні (а.с. 188-204, т.1; а.с. 20-50, 100, 117-134, т. 2; а.с. 46-55, т.3), які додатково підтверджують реальність господарських операцій з вищевказаними контрагентами та позивачем та підтверджують законність формування податкового кредиту з податку на додану вартість позивачем.

Дані первинні документи та податкові накладні складені з дотриманням вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, що також не спростовується даними акту перевірки.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Згідно п. 201.6. ст. 201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, право декларування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає при умові здійснення реального господарської операції придбання товарів (робіт, послуг) та отримання податкової накладної.

Суд зазначає, що чинним законодавством України не передбачено обов'язку платника податків перевіряти законність реєстрації контрагента, дійсність свідоцтва платника ПДВ та належних повноважень особи на підписання податкової накладної, справність сплати контрагентом податків та чинність установчих документів

Закон не передбачає відповідальності за винні дії іншої особи.

В силу приписів частини 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У рішенні ж Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Верховний Суд України в постанові від 31 січня 2011 року (№ 21-47а10) зазначив, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні. Податкові органи не вправі тлумачити поняття добросовісності платника як таке, що породжує у останнього додаткові обов'язки, не передбачені чинним законодавством.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкових зобов'язань і податкового кредиту.

Однак, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Відповідачем не було надано до суду належних доказів, які б свідчили про відсутність у контрагентів позивача умов для здійснення господарської діяльності (відсутність майна, складських приміщень, обладнання та виробничих потужностей, в т.ч. орендованих, а також трудових ресурсів, тощо), в т.ч. із залученням третіх осіб, на момент укладення і вчинення спірних правочинів.

Також відповідачем не було надано суду належних документальних доказів відсутності у контрагентів позивача спеціальної податкової правосуб'єктності на момент укладення і виконання вказаних оспорюваних правочинів.

Натомість позбавлення податковим органом права платників податків ПДВ на податковий кредит/бюджетне відшкодування з причини виявлення зловживань з боку їхніх постачальників є порушенням статті 1 Протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З огляду на викладене, з урахуванням наявності належних первинних документів, якими підтверджено правомірність формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість по господарських операціях з ФОП ОСОБА_3, ТОВ «НВП "Промкомплект", ТОВ "Трансбуд-2", ТОВ "МК Техніка", ТОВ "Спілка товаровиробників" висновки відповідача про порушення порядку формування ПАТ "Лезниківський кар'єр" податкового кредиту з ПДВ є безпідставними, та, як наслідок, податкове повідомлення-рішення № від 11.08.2014 підлягає скасуванню.

Отже, в ході розгляду справи, відповідач не довів правомірності та обґрунтованості мотивів винесення спірних податкових повідомлень-рішень, висновки що викладені в акті базуються на припущеннях та не містять належних та допустимих доказів вчинення платником податків порушень податкового законодавства, що суперечить вимогам ч.3 ст.2 КАС України.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання, контролюючий орган має доводити недобросовісність платника податків. Будь-яких беззаперечних та достатніх доказів, які б могли свідчити про недобросовісність позивача при формуванні валових витрат, сум податкового кредиту, при відображенні проведення готівкових розрахунків відповідачем - суб'єктом владних повноважень, суду не надано.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку що податкові повідомлення-рішення Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 11.08.2014 року №, № є протиправними та підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача просив відшкодувати витрати, понесені позивачем на проведення судово-економічної експертизи в розмірі 21680,00 грн.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.87, ч.1 ст.94 КАС України витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи є судовими витратами та стягуються з Державного бюджету України у випадку задоволення позову на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень.

Також, згідно з вимогами ч.1 ст.94 та ч.5 ст.92 КАС України такі витрати мають бути документально підтвердженими, а граничний розмір їх компенсації встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 2 пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", визначено, що в адміністративних справах витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи не можуть перевищувати нормативну вартість проведення відповідних видів судової експертизи у науково-дослідних установах Мін'юсту.

Наказом Міністерства юстиції України № 299/5 від 02.03.2015, установлено, що з урахуванням індексу споживчих цін за 2014 рік нормативна вартість однієї експертогодини у 2015 році становить: експертиза проста - 61,5 грн, експертиза середньої складності - 76,8 грн, експертиза особливої складності - 92,4 грн.

З розрахунку, наданого судовим експертом Кабановою Р.С., видно, що загальна вартість проведеної нею експертизи становить 21680,00 грн.

Оплата наданих послуг з експертизи була здійснена позивачем згідно рахунку №16 від 12.05.2015 в сумі 21680,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення від 23.06.2015 №63.

Враховуючи те, що витрати на проведення судово-економічної експертизи підтверджені належними документами та не перевищують нормативну вартість однієї експертогодини, а позов задоволено, вони підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь ПАТ "Лезниківський кар'єр".

Крім того, згідно з вимогами ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, з Державного бюджету України підлягає відшкодуванню на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Керуючись статтями 2, 8-14, 71, 94, 159, 160-164, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції від 11.08.2014 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції від 11.08.2014 №.

Відшкодувати Публічному акціонерного товариства "Лезниківський кар'єр" 487,20 грн сплаченого судового збору та 21 680,00 грн витрат на експертизу за рахунок бюджетних асигнувань Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Сичова