Справа № 689/2620/15-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 689/2620/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мазурчак В.М.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

22 березня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 04 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Ярмолинецької районної державної адміністрації Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство соціальної політики України про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Ярмолинецького районного суду Хмельницької області із позовом до районного управління соціального захисту населення Ярмолинецької районної державної адміністрації Хмельницької області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство соціальної політики України про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям.

Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 04 січня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

17 березня 2016 року (вх.№ 3044/16) від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі.

18 березня 2016 року на адресу суду надійшло заперечення (вх.3090/16) від представника відповідача, в якій він просить суд проводити розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, 17 березня 2016 року (вх. № 3038/16) надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1 статті 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 виховує сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Їх сім'я є малозабезпеченою і отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям (далі - допомога) в розмірі 491 грн. 48 коп. Однак, позивач вважає, що розмір цієї допомоги не відповідає вимогам Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям". В підтвердження своїх доводів ОСОБА_2надала власні розрахунки відповідно до яких прожитковий мінімум сімї рахує, як суму прожиткового мінімуму позивача як працездатної особи плюс прожитковий мінімум на дитину у віці до 6 років. Отже, оскільки дитина позивача з малозабезпеченої сімї, що виховується одним із батьків, то прожитковий мінімум для дитини позивача збільшується на 20 відсотків. У подальшому позивач розраховує максимальний розмір допомоги, тобто 75 відсотків від прожиткового мінімуму сім'ї. Від максимального розміру допомоги віднімає фактично отриманий розмір допомоги.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Постановою Ярмолинецького районного суду від 04 січня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімом" право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім'ї, які постійно проживають на території України. Відповідно до вимог ст. 1 цього ж Закону державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї; малозабезпечена сім'я - сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Порядок призначення і виплати державної допомоги та перелік необхідних документів встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 250 "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям".

Так, відповідно до ч.ч. 1-3 ст.5 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім'ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім'ї. До стабілізації економічного становища в Україні розмір державної соціальної допомоги визначається з урахуванням рівня забезпечення прожиткового мінімуму. Рівень забезпечення прожиткового мінімуму встановлюється виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджету України і затверджується одночасно з прийняттям закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 9 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" у 2015 році передбачено, що рівень забезпечення прожиткового мінімуму (гарантований мінімум) для призначення допомоги відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" у відсотковому співвідношенні до прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення становить: для працездатних осіб - 21 відсоток, для дітей - 85 відсотків, для осіб, які втратили працездатність, та інвалідів - 100 відсотків відповідного прожиткового мінімуму. Розмір державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у 2015 році не може бути більше ніж 75 відсотків від рівня забезпечення прожиткового мінімуму для сім'ї. У 2015 році здійснюється виплата державної соціальної допомоги, передбаченої пунктом 1-1 статті 15 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям".

У пункті 1.1 ч.1 ст.15 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" зазначено, що розмір державної соціальної допомоги (в тому числі й максимальний), визначений відповідно до статті 5 цього Закону, збільшується на кожну дитину віком від 3 до 13 років у 2011 році на 60 гривень, у 2012 році - на 120 гривень, у 2013 році - на 180 гривень, у 2014 році - на 250 гривень, а на кожну дитину віком від 13 до 18 років збільшується у 2011 році на 100 гривень, у 2012 році - на 230 гривень, у 2013 році - на 360 гривень, у 2014 році - на 500 гривень.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" покриття витрат на виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям здійснюється за рахунок субвенцій з державного бюджету до місцевих бюджетів. У Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Згідно із зазначеним Рішенням КСУ, положення статті 1, частин першої, третьої статті 95 Конституції України у системному зв'язку з положеннями статті 3, частини першої статті 17, частини третьої статті 22, статей 46, 48 Основного Закону України треба розуміти так, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, позивач звернулася за призначенням допомоги саме на підставі Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям", а тому розмір допомоги повинен визначатися відповідно до вказаного Закону та Закону України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік. Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року (№К/800/39574/14).

З огляду на викладене, відповідач як суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто відповідно до статті 19 Конституції України.

Таким чином, зважаючи, на те що суд першої інстанції законно та обґрунтовано застосував у даних правовідносинах вищеперераховані діючі норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях суб'єкта владних повноважень відсутні будь - які ознаки протиправності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 04 січня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Матохнюк Д.Б. Біла Л.М.