Справа № 345/2428/15а
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року Справа № 876/9708/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання - Мельничук Б. Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2015 року в справі за позовом Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення зайво виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, -

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2015 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області зареєстровано позовну заяву Управління праці та соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 12092,76 грн. у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Управлінню праці та соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації стало відомо, що відповідач отримала доходи від оренди землі ТзОВ «Даноша» за ІІ квартал 2014 року в сумі 1828,05 грн., які вона не задекларувала при зверненні за призначенням соціальної допомоги.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2015 року позов задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) в користь Управління праці та соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації зайво виплачені кошти державної соціальної допомоги в сумі 12092,76 грн.

Зазначену постанову мотивовано тим, що відповідач з метою отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги, вказувала недостовірні дані про майновий стан та не вказала про наявність у неї 2,65 га землі, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем - ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов залишити без розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції при прийняті оскаржуваної поставнови було допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом апеляційної інстанції заслухано суддю-доповідача, досліджено матеріали справи та проаналізовано доводи апеляційної скарги, внаслідок чого зроблено висновок, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі - закрити.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Розглядаючи справу, суд першої інстанцій виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, оскільки вони зроблені без належного з'ясування того, чи цей спір належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Встановлено, що ОСОБА_1 було призначено державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сімї за періоди з 01 травня 2014 року по 31 жовтня 2014 року та з 01 листопада 2014 року по 30 квітня 2015 року, які було проплачено в повній мірі (а.с.11,16).

Згідно «Актів передачі інформації» Калуської ОДПІ про доходи фізичних осіб одержувачів державної допомоги від 06 листопада 2014 року № 335 позивачу стало відомо, що ОСОБА_1 отримала доходи від оренди землі в ТзОВ «Даноша» за ІІ квартал 2014 року в сумі 1828,05 грн., які вона не задекларувала при зверненні за призначенням соціальної допомоги.

На запит Управління соціального захисту населення Калуської РДА від 11 грудня 2014 року № 3180/04-07 ТзОВ «Даноша» надано довідку від 11 грудня 2014 року № 2751, з якої вбачається, що ОСОБА_1 з 01 січня 2014 року переукладала договори оренди землі загальною площею 2,6500 га, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 серпня 2007 року відповідач успадкувала право на дві земельні частки (пай), розміром кожна 37,70 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, після смерті спадкодавця (а.с.13).

З довідки № 162, виданої виконкомом Сівко-Войнилівської сільської ради 01 березня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 має у користуванні пай розміром 75,40 умовних кадастрових гектарів, які здані в оренду ТзОВ «Даноша».

З довідки про доходи вих. № 2750 від 11 грудня 2014 року вбачається, що відповідач надає в оренду 2,65 га землі та отримала 1828,05 грн. доходів.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не вказала в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги, про наявність у неї доходів отриманих від оренди землі в ТзОВ «Даноша», внаслідок чого їй було призначено та нараховано соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям. Крім того, відповідач була повідомлена про припинення виплати допомоги з 14 січня 2015 року та зобов'язана у добровільному порядку повернути надміру виплачену суму коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, проте не вжила необхідних заходів для цього.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписам наведеної норми кореспондують положення ч.2 ст. 21 КАС України, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди, яка була завдана лише суб'єктом владних повноважень; а також такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності останнього.

П.4 ч.1 ст.17 КАС України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом. Однак, такий суб'єкт владних повноважень може бути позивачем у адміністративній справі лише у випадках, передбачених ч.4 ст.50 КАС України, до переліку яких віднесено також випадки, встановлені іншими законами.

Якщо суб'єкт владних повноважень бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то, залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог ст.15 ЦПК України.

Подібна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 червня 2013 року у справі № 21-204а13, від 22 вересня 2015 року у справі № 21-2209а15, згідно з якою справи за позовами органів Пенсійного фонду України до підприємств, організацій, установ про стягнення суми зайво виплачених пенсій не належать до адміністративних справ, оскільки містять вимоги про відшкодування шкоди. Так, Верховний Суд України зазначає, що адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а не спір про стягнення переплаченої пенсії у зв'язку з наданням відповідачем недостовірних відомостей, а в силу вимог ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи те, що характер спорів між органами Пенсійного фонду України та підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами з приводу стягнення надмірно сплаченої пенсії, а також між органом соціального захисту населення та фізичними особами з приводу стягнення безпідставно виплаченої субсидії є аналогічним, тому на даний спір юрисдикція адміністративних судів також не поширюється.

Таким чином, між сторонами склалися відносини, що стосуються стягнення надміру виплаченої суми державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, тобто спір виник щодо правомірності набуття ОСОБА_1 права власності на виплачену управлінням соціального захисту державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та стягнення цієї суми з неї, як недобросовісного набувача, що регулюються цивільним законодавством, цей спір має приватно-правовий, а не публічний характер, тому такий повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Згідно із вимогами ч.1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За вимогами п.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що постанову Калуського міськрайонного суду від 04 вересня 2015 року в справі № 345/2428/15-а слід скасувати та закрити провадження у справі.

Керуючись вимогами ст. ст. 41, 157, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2015 року в справі № 345/2428/15-а - скасувати.

Провадження в справі № 345/2428/15-а за позовом Управління праці та соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення зайво виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

Р. В. Кухтей

Ухвалу складено в повному обсязі 22 березня 2016 року.