Справа № П/811/505/15
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року м. Київ К/800/30500/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Кравцова О.В., Цуркана М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області до комунального підприємства «Теплоенергетик» про зобов'язання вчинити певні дії, що переглядається за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року Державна фінансова інспекція в Кіровоградській області (далі - позивач) звернулася в Кіровоградський окружний адміністративний суд з позовом до комунального підприємства "Теплоенергетик" (далі - відповідач), в якому просила суд виконати пункти 4, 5 листа-вимоги від 26 травня 2014 року №11-06-14-14/3556 та усунути фінансові порушення на суму 611966,51 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 1 серпня 2012 року по 31 грудня 2013 року винесено лист-вимогу від 26 травня 2014 року №11-06-14-14/3556, проте пункти 4 та 5 цієї вимоги відповідачем не виконано, а тому вимушена звернутися з позовом в суд.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2015 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове судове рішення про задоволення адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд зазначає наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до п. 2.8 плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на I квартал 2014 року на підставі направлень від 17 січня 2014 року № 24,25, від 27 січня 2014 року №49, від 17 березня 2014 року №125, виданих начальником Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області, заступником начальника відділу інспектування у сфері послуг Держфінінспекції в Кіровоградській області Борис О.І.(з 20 січня 2014 року по 7 лютого 2014 року, з 24 березня 2014 року по 4 квітня 2014 року), головним державним фінансовим інспектором Держфінінспекції в Кіровоградській області Тягаєнко В.А.( з 20 січня 2014 року по 7 лютого 2014 року, з 18 березня 2014 року по 4 квітня 2014 року), головним державним фінансовим інспектором з питань будівництва Держфінінспекції в Кіровоградській області Малюковою Н.В.(з 28 січня 2014 року по 7 лютого 2014 року), державним фінансовим інспектором Держфінінспекції в Кіровоградській області Куріленко Ю.О. (з 18 березня 2014 року по 4 квітня 2014 року) проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності комунального підприємства " Теплоенергетик" за період з 1 серпня 2012 року по 31 грудня 2013 року, за результатами проведення якої складено акт №06-09/24 від 11 квітня 2014 року.

Згідно акта ревізії від 11 квітня 2014 року №06-09/24 позивачем надіслано відповідачу листа-вимогу про усунення виявлених порушень за результатами ревізії від 26 травня 2014 року №11-06-14-14/2556.

У пункті 4 листа-вимоги зазначено, щоперевіркою реальності та достовірності дебіторської заборгованості встановлено факти перерахування в лютому 2011 року коштів ТОВ "Київбуд -Інвест" в сумі 299050,0 грн. та ТОВ "Мирей" - 298130,0 грн. без фактичного отримання протягом 2011-2013 років та на день завершення ревізії послуг по виконанню ремонтних робіт. Внаслідок не проведення позовної роботи через судові органи, на момент проведення ревізії повністю втрачена можливість отримання фінансових ресурсів, що в свою чергу призвело до втрати активів та нанесенню збитків підприємству на загальну суму 597180,0 грн. і є порушенням п.7, статті 180, п.1 статті 265 Господарського кодексу України, статей 256, 257 Цивільного кодексу України, статей З, 8, 12 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.5 П(С)БО №10 "Дебіторська заборгованість ", у зв'язку з чим: стягнути з винної у втраті активів особи матеріальну шкоду (збитки) в розмірі 597180,00 грн. у порядку визначеному чинним законодавством; в іншому випадку списати заборгованість в установленому порядку;

Пунктом 5 листа-вимоги визначено, що перевіркою достовірності та повноти відображення дебіторської заборгованості підприємства встановлено, що в складі дебіторської заборгованості станом на 31 грудня 2013 року рахується прострочена заборгованість, термін виникнення якої більше 3-х років. Не забезпечення проведення відповідної позовної роботи призвело до втрати дебіторів та активів підприємства на загальну суму 14786,51 грн., в тому числі: ПП ОСОБА_6- 0,92 грн., Державна льотна академія - 2531,03 грн., ПП ОСОБА_7 - 2083,17 грн., ОСОБА_8 - 1 914,27 грн., ЗАТ «Торговий дім "Кімо" - 5368,42грн., фізична особа-підприємець ОСОБА_9- 1863,90 грн., ДП "Школяр" - 305,0 грн., ПП ОСОБА_10 - 707,80 грн., ПП ОСОБА_11 - 12,0 грн., що є порушенням п.1 статті 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», П(С)БО 10 "Дебіторська заборгованість", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року №237, у зв'язку з чим:

- провести звірки з дебіторами та в разі визнання боргу звернутися до

суду щодо повернення коштів;

- у разі відмови контрагента від визнання боргу - відшкодувати збитки за

рахунок винних, у не проведенні позовної роботи, осіб у порядку визначеному

чинним законодавством;

- в іншому випадку списати заборгованість в установленому порядку;

Позивачем оскаржено саме п. 4, п.5 вимоги, яка вказує на виявлені збитки, їх розмір та їх стягнення.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011, визначено, що Державна фінансова інспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Державна фінансова інспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Державна фінансова інспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Положенням установлено, що Державна фінансова інспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому і є обов'язковою до виконання. Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Отже, орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути кошти на відшкодування виявлених в ході перевірки збитків.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Державна фінансова інспекція в Кіровоградській області пред'явила оскаржувану вимогу, яка вказує на виявлені збитки, їх розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-63а14), 13 травня 2014 року (21-89а14) та інших.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: