Справа № 826/10134/15
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2016 р. м. Київ К/800/36778/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Островича С.Е.
Степашка О.І.
Кошіля В. В.
секретар судового засідання Орєшко Ю. О.

представник позивача Шипілова Софія-Христина І.

представник відповідача Дяків Г. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС-Центральний офіс з обслуговування великих платників на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2015 року у справі за позовом Міжрегіонального головного управління ДФС-Центральний офіс з обслуговування великих платників до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про зупинення видаткових операцій, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Міжрегіональне головне управління ДФС-Центральний офіс з обслуговування великих платників (далі - МГУ ДФС-Центральний офіс з ОВП) звернулось до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (далі - ПАТ "Укрнафта") в якому просить зупинити видаткові операції, зобов'язати вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 червня 2015 року позовні вимоги МГУ ДФС-Центральний офіс з ОВП задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ "Укрнафта" задоволено. Скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 червня 2015 року та відмовлено позивачеві в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду апеляційної інстанцій МГУ ДФС-Центральний офіс з ОВП подало касаційну скаргу в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2015 року та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 червня 2015 року.

ПАТ "Укрнафта" подало до суду письмові заперечення на касаційну скаргу МГУ ДФС-Центральний офіс з ОВП.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

Станом на момент звернення до суду відповідач має заборгованість перед бюджетом України з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств, податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 470502563, 96 грн., яка складається з: 162843838,87 грн. - авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств; 307658725,08 грн. - податок на прибуток приватних підприємств.

В подальшому, позивачем вручена податкова вимога №296-25 від 31.10.2014 року та прийнято рішення про опис майна в податкову заставу від 31.10.2014 року №19817/10/28-10-25-17, які були вручені начальнику претензійно-позовного відділу ДЮЗ ПАТ «Укрнафта» Бунечку В.Т. 31.10.2014 року нарочно.

Також, було складено акт опису майна від 04.11.2014 року №33 та зареєстровано податкову заставу майна на суму 28566759,80 грн., у якому було описано 9 автозаправних станцій виділених ПАТ «Укрнафта», 05.11.2014 року зареєстровано заставу у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Наказом Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників №109 від 03.02.2015 року «Щодо призначення податкових керуючих» призначено заступника начальника відділу погашення заборгованостей Омельчука В.В. податковим керуючим по підприємствах, які мають податковий борг, в тому числі і відповідача.

Рішеннями керівника МГУ ДФС - Центрального офісу з ОВП від 18.02.2015 року №3 та від 19.05.2015 №8 на банківські рахунки ПАТ «Укрнафта» було направлено 692 інкасових доручень за період з 19.02.2015 рік по 05.06.2015 рік, відповідно до яких в рахунок погашення податкового боргу до Бюджету надійшло лише 2361, 91 грн.

Фактичні обставини справи свідчать, що 26.05.2015 року податковим керуючим Омельчуком В.В., в супроводженні працівників внутрішньої безпеки, було здійснено виїзд на автозаправну станцію ПАТ «Укрнафта», за адресою проспект Червонозоряний, 115, м. Київ, з метою вилучення готівки в касі та інших місцях зберігання коштів.

Проте, на вимогу податкового керуючого, який прибув на підприємство о 14 год. 42 хв., надати доступ до каси та інших місць зберігання готівки з метою її вилучення, відповідач не надав дозволу провести вилучення наявної на АЗС готівки. На підставі вищезазначеного податковим керуючим о 16 год. 07 хв. було складено Акт про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим від 26.05.2015 року №1.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що заявник довів суду обґрунтованість заявлених вимог, визначених у поданні, а відповідач не спростував достовірності обставин, повідомлених позивачем, а відтак позов є таким, що підлягає задоволенню. Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи позивачу в задоволенні позову вважає, що вказані обставини, що були підставою для ненадання платником податків готівкових коштів на вимогу податкового керуючого, не можуть бути розцінені як умисне перешкоджанням ПАТ «Укрнафта» виконанню повноважень податковим керуючим Центрального офісу ДФС.

Однак, колегія суддів касаційної інстанції приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції при винесенні рішення не надана належна правова оцінка дискреційним повноваженням органу публічної влади, в даному випадку податкового керуючого, тобто не надана правова оцінка правомірності чи не правомірності дій в даному конкретному випадку.

Наведена неповнота встановлення обставин зі спору призвела до прийняття судом апеляційної інстанції рішення, яке не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, тоді як передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають Вищому адміністративному суду України права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями.

Під час нового розгляду суду слід врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, витребувати та об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, встановити дійсні права і обов'язки сторін, і в залежності від встановленого правильно застосувати норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС-Центральний офіс з обслуговування великих платників задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2015 року - скасувати.

Справу за позовом Міжрегіонального головного управління ДФС-Центральний офіс з обслуговування великих платників до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про зупинення видаткових операцій, зобов'язання вчинити дії направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді С.Е. Острович
В.В. Кошіль
О.І. Степашко