Справа № 2а-0770/4061/11
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року м. Київ К/800/10759/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівГоляшкіна О.В.
Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом першого заступника прокурора Закарпатської області Петруня А.Л. до Виноградівської районної ради Закарпатської області про скасування рішення за касаційною скаргою Виноградівської районної ради Закарпатської області (далі - Виноградівська районна рада) на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року

в с т а н о в и л а :

У лютому 2010 року перший заступник прокурора Закарпатської області Петруня А.Л. в Закарпатському окружному адміністративному суді пред'явив позов до Виноградівської районна рада про скасування рішення.

Просив скасувати рішення Виноградівської районна рада від 16 жовтня 2007 року № 220 "Про прийняття об'єктів у спільну сумісну власність територіальних громад Виноградівського району".

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2012 року, залишеною без зміни ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року, позов задоволено.

Скасовано рішення Виноградівської районна рада від 16 жовтня 2007 року № 220 "Про прийняття об'єктів у спільну сумісну власність територіальних громад Виноградівського району".

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Виноградівська районна рада подала касаційну скаргу. Посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами першої та апеляційної інстанцій у цій справі встановлено, що згідно із статутом Облбіопідприємство засноване на загальнодержавній власності та підпорядковане обласному управлінню сільського господарства і продовольства, правонаступником якого є Головне управління агропромислового розвитку Закарпатської облдержадміністрації, яке являється органом управління його майном. Майно підприємства є загальнодержавною власністю і закріплено за ним на праві власного господарського відання.

Будівлі та споруди Облбіопідприємства по вул. Копанській, 226-а в

м. Виноградові побудовані господарським способом і відповідно до постанови колегії Закарпатського обласного агропромислового комітету від 31 грудня 1986 року № 4 та наказу Виноградівського районного агропромислового об'єднання від 29 грудня 1989 року № 229/01-5 прийняті в експлуатацію як міжгосподарська біолабораторія.

Земельна ділянка, на якій розміщений вказаний об'єкт нерухомого майна, на підставі державного акта серії І-ЗК № 001386 належить Облбіопідприємству на праві постійного користування.

У зв'язку з реорганізацією та на підставі наказу Державної комісії України по випробуванню та охороні сортів рослин від 17 жовтня 2000 року № 267 Виноградівську сортостанцію передано в підпорядкування Мукачівській державній сортовипробувальній станції в статусі Виноградівської філії. У подальшому наказом цієї ж Комісії від 28 березня 2002 року № 85-ОД її підпорядковано Іршавській державній сортодослідній станції та відповідно до акту прийому-передачі від 01 квітня 2002 року на баланс прийнято всі основні засоби і товарно-матеріальні цінності, які рахувались за Виноградівської філією, у тому числі й будівлю з незакінченим будівництвом, яка розміщена на земельній ділянці за межами населеного пункту в с. Нове Село, та належить Іршавській державній сортодослідній станції на праві постійного користування на підставі державного акта від 21 лютого 2005 року.

Згідно з свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи та довідки ЄДРПОУ Іршавська державна сортодослідна станція зареєстрована як юридична особа, організаційно-правова форма якої - державна організація (установа, заклад).

Статутом Іршавської державної сортодослідної станції визначено, що вона є закладом експертизи державної системи з охорони прав на сорти рослин і підпорядковується Закарпатському обласному державному центру експертизи сортів рослин з державною інспекцією з охорони прав на сорти рослин Закарпатської області з правом юридичної особи. Розпорядником майна, яке знаходиться на балансі Іршавської державної сортодослідної станції, є Державна служба з охорони прав на сорти рослин і відчуження основних засобів, які є державною власністю, здійснюється тільки за її погодженням.

Рішенням Виноградівської районної ради від 16 жовтня 2007 року № 220 "Про прийняття об'єктів у спільну власність територіальних громад Виноградівського району" будівлі та споруди Біолабораторії по вул. Копанській, 226-а в м. Виноградів та будівлю Дослідної сортової станції в

с. Нове Село, урочище "Опровш", б/н, віднесено до об'єктів спільної власності територіальних громад Виноградівського району.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду про його скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, та залишаючи без зміни рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, виходили з того, що при прийнятті оскаржуване рішення Виноградівська районної ради вийшла за межі своїх повноважень, оскільки нерухоме майно, яке згідно з оскаржуваним рішенням передано в комунальну власність, є державною власністю, яке закріплене за Облбіопідприємством та Іршавською державною сортодослідною станцією.

Така правова позиція судів є правильною, оскільки вона ґрунтується на повно та всебічно встановлених обставинах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади передачі об'єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, а також об'єктів права комунальної власності у державну власність безоплатно або шляхом обміну врегульовані Законом України від 03 березня 1998 року № 147/98-ВР "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 147/98-ВР).

Згідно із положеннями статті 3 вказаного Закону № 147/98-ВР ініціатива щодо передачі об'єктів права державної та комунальної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, Національної академії наук, інших аналогічних самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно (далі - самоврядні організації), місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування.

Об'єктами передачі згідно з Законом № 147/98-ВР є: цілісні майнові комплекси підприємств, установ, організацій, їх структурних підрозділів (далі - підприємства); нерухоме майно (будівлі, споруди, у тому числі об'єкти незавершеного будівництва, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно підприємств; акції (частки, паї), що належать державі або суб'єктам права комунальної власності у майні господарських товариств; житловий фонд та інші об'єкти соціальної інфраструктури (далі - об'єкти соціальної інфраструктури), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій (далі - підприємств) або не увійшли до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом (частина перша статті 2 Закону № 147/98-ВР).

Частиною першою статті 4 Закону № 147/98-ВР визначено, що передача об'єктів з державної у комунальну власність здійснюється за рішенням: Кабінету Міністрів України - щодо об'єктів, визначених у абзацах другому, третьому, п'ятому частини першої статті 2 цього Закону; органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядних організацій - щодо об'єктів, визначених у абзацах четвертому та шостому частини першої статті 2 цього Закону.

Згідно з частиною п'ятою статті 4 Закону № 147/98-ВР пропозиції щодо передачі об'єктів, визначених у абзаці четвертому частини першої статті 2 цього Закону, з державної у комунальну власність, яка здійснюється за рішенням органів, уповноважених управляти державним майном, або самоврядних організацій, погоджуються з Міністерством економіки України, Міністерством фінансів України та Фондом державного майна України, а також з підприємством.

Майно, яке згідно із спірним рішенням районної ради віднесено до об'єктів спільної власності територіальних громад Виноградівського району Закарпатської області, як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, є державною власністю, яке передане на праві оперативного управління Іршавській державній сортодослідній станції та на праві власного господарського відання Облбіопідприємству, а тому передача цих об'єктів має здійснюватись за рішеннями органів, уповноважених управляти державним майном (у даному випадку Міністерства агропромислового розвитку України та Іршавської державної сортодослідної станції), за погодженням з Міністерством економіки України, Міністерством фінансів України, Фондом Державного майна України та Державної служби з охорони прав на сорти рослин.

В матеріалах справи відсутні відповідні рішення органів, уповноважених управляти державним майном.

Відсутні також й докази отримання відповідних погоджень Виноградівською районною радою до та під час прийняття оскаржуваного рішення.

Отже, рішення відповідачем прийняте з порушення процедури передачі об'єктів права державної власності у спільну власність територіальної громади району, а тому правильно судами визнано неправомірним.

Судові рішення є законними і обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги не містять у собі посилань на наявність порушень чинного законодавства, які є підставами для висновку про те, що судами неправильно застосовані норми матеріального чи процесуального права і що призвело або могло призвести до ухвалення незаконних та необґрунтованих судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без зміни, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Виноградівської районної ради Закарпатської області залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року в адміністративній справі за позовом першого заступника прокурора Закарпатської області Петруня А.Л. до Виноградівської районної ради Закарпатської області про скасування рішення - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Голяшкін О.В.

Швед Е.Ю.