Справа № 819/2909/14-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2016 р. м. Київ К/800/53442/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 січня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Лановецького районного управління юстиції, третя особа: Відділ освіти, молоді та спорту Лановецької районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернулась з позовом до Реєстраційної служби Лановецького районного управління юстиції про скасування державної реєстрації Відділу освіти, молоді та спорту Лановецької районної державної адміністрації.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року, в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, позивач звернулася з касаційною скаргою, в якій просила їх скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В запереченнях відповідач просив залишити скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 12 листопада 2014 року розпорядженням голови Лановецької РДА № 124-к ОСОБА_5 призначено на посаду начальника відділу освіти, молоді та спорту Лановецької РДА.

12 листопада 2014 року ОСОБА_5 подала державному реєстратору реєстраційної служби Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області пакет документів для державної реєстрації юридичної особи - Відділу освіти, молоді та спорту Лановецької РДА, утвореної шляхом злиття відділу освіти та відділу у справах молоді та спорту Лановецької РДА.

В результаті розгляду поданих документів державним реєстратором Реєстраційної служби Лановецького районного управління юстиції у Тернопільській області 12 листопада 2014 року проведено державну реєстрацію юридичної особи - Відділу освіти, молоді та спорту Лановецької РДА (номер запису в ЄДР - 1 000607).

Позивач вважає, що державна реєстрація проведена з порушенням вимоги ст. 107 ЦК України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", за відсутності передавального акту. Крім цього, позивач наголошувала на тому, що в порушення вимог підпункту "ж" п. 3 Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11 серпня 1994 р. N 69, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 серпня 1994 року за № 202/412, при ліквідації відділу освіти та відділу у справах молоді та спорту Лановецької РДА не проведено інвентаризацію.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що державному реєстратору подані всі передбачені ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» та ч. 3 ст. 107 ЦК України документи для проведення державної реєстрації юридичної особи - Відділу освіти, молоді та спорту Лановецької РДА, утвореної шляхом злиття, а тому підстав для скасування такої державної реєстрації юридичної особи відсутні.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає висновки судів передчасними.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частиною першою статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв'язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими.

Таким чином, підставами для задоволення позову про скасування рішення суб'єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. При цьому обов'язковою умовою скасування такого рішення є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову, належних учасників процесу), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Між тим всупереч приписам ст. 11 КАС України суди обох інстанцій не з'ясували всіх обставин у справі, зокрема, наявність порушеного права позивача у цьому спорі, яке право підлягає захисту.

Такі обставини мають бути підтвердженими належними та допустимими доказами відповідно до ст. 70 КАС України.

Неповнота у встановленні фактичних обставин справи не дає можливості суду касаційної інстанції визначитись в правильності правової позиції оцінки позовних вимог, проведеної судами попередніх інстанцій.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

У зв'язку з тим, що суд касаційної інстанції не може встановлювати нові обставини у справі, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій з направленням справи на новий розгляд.

Оскільки під час вирішення справи по суті судами обох інстанцій допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, то скаргу позивача слід задовольнити.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 січня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: