Справа № 804/16344/15
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддяЛяшко О.Б.,
при секретаріСтавицькому О.В.,
представника позивача представника відповідача Кольги Т.О., Немченко К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вважає висновки податкової перевірки хибними, такими, що не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового та цивільного законодавства, а зазначене податкове повідомлення-рішення є протиправним та такими, що підлягає скасуванню, оскільки прийняте податковим органом без достатніх на те правових підстав.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав до суду заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що оскаржуване позивачем рішення винесене в межах повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Розглянувши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
У період з 26.06.2015 р. по 17.07.2015 р. Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з питання правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за квітень 2015 року та правомірності нарахування залишків сум від'ємного значення звітних (податкових) періодів до 1 лютого 2015 року, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку по декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року.
За результатами перевірки Відповідачем було складено Акт № 14/28-01-51-03/24432974 від 17.07.2015 р. (надалі - Акт перевірки).
За результатами позапланової виїзної документальної перевірки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» встановлено наступні порушення: п. 14.1.18 п. 14.1. ст.14, п.44.1, п.44.6, ст.44, п.185.1 ст.185, п.187.1, п.187.8 ст.187, п. 192.1 ст.192. п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200, п.201.1, п.201.2, п.201.10, п. 201.11, п. 201.12, п. 201.14.. п. 201.15 ст.201, п. 208.2, п. 208.3 ст.208 Податкового кодексу та п.б p.V, п.7 p. VI Наказу №966 в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування за квітень 2015 року у розмірі 30 568 913,79 грн.
Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржено Позивачем в адміністративному порядку. Первинна та повторна адміністративні скарги Позивача були залишені без задоволення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно матеріалів акта перевірки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» задекларовано до бюджетного відшкодування від'ємне значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 цього Кодексу, та залишок від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів після бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року.
Залишок від'ємного значення попередніх звітних періодів було задекларовано у наступних уточнюючих розрахунках коригування:
Згідно з приписами статті 49 Податкового кодексу України (зокрема, пункту 49.9 та підпункту 49.9.2), податкова декларація (згідно з пунктом 46.1 статті 46 Кодексу, термін «податкова декларація» у кодексі вживається також на позначення розрахунків) вважається прийнятою у разі, якщо контролюючий орган не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації із дотриманням вимог пункту 49.11 статті 49 Кодексу.
Пунктом 49.11 статті 49 Податкового кодексу в свою чергу передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.
Позивач погоджується, що отримав квитанцію № 2 від 20.04.2015 р. У даній квитанції було зазначено наступне: «Пакет не прийнято». Разом з тим, позивач зазначає, що жодного посилання на причини неприйняття розрахунку у такій квитанції не було.
Відповідно до пункту 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.
В Акті перевірки (сторінка 11) Відповідач стверджує, що Позивач не повинен був враховувати у Декларації дані трьох уточнюючих розрахунків, поданих у квітні 2015 року за січень 2015 року, а саме:
Відповідач посилається на те, що у таких уточнюючих розрахунках значення рядка 23.3 («Зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду») не перенесено до рядка 24 («Сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду»). У зв'язку з цим Відповідач вважає, що Позивач не мав права враховувати відповідні «не перенесені» до рядка 24 суми від'ємного значення у Декларації. Зокрема, це наступні суми:
Загалом - 14 126 406,00 гривень.
Позивач не погоджується з висновками Відповідача, вважає їх такими, що не відповідають податковому законодавству України з огляду на наступне.
Позивач визнає, що не переніс значення рядка 23.3 уточнюючих розрахунків до рядка 24 таких розрахунків. Однак, така механічна дія не може бути підставою для позбавлення Позивача права на відповідну суму податкового кредиту, яке він має згідно з нормами податкового законодавства України. Дії Позивача були пов'язані в першу чергу зі зміною форми податкової декларації з ПДВ. Так, уточнюючі розрахунки стосувалися виправлення даних декларації за січень 2015 року. Така декларація заповнювалася ще за старою формою, в той час як самі уточнюючі розрахунки подавались у квітні і заповнювалися вже за новою формою. Зважаючи на невідповідність рядків з одними і тими самими номерами у старій і новій формах декларації, а також на введення у новій формі декларації абсолютно нових рядків. Позивач фізично не міг повністю коректно (з точки зору формальних назв і номерів рядків) заповнити уточнюючі розрахунки.
Судом встановлено, що претензій щодо правильності самих даних уточнюючого розрахунку, реальності операцій, на підставі яких такі дані були сформовані, у Відповідача немає. Позивач відповідно до норм Податкового кодексу мав право на віднесення відповідних сум ПДВ до складу свого податкового кредиту і, відповідно, на заявления їх до бюджетного відшкодування.
Допущена Позивачем помилка при заповненні рядка 24 зазначених вище уточнюючих розрахунків, не призвела до неправомірного заниження його податкових зобов'язань з ПДВ і, відповідно, не призвела до будь-яких втрат Державного бюджету. При цьому Податковий кодекс України відповідальності за допущення формальних методологічних помилок не передбачає.
Сама по собі назва рядка 23.3 уточнюючих розрахунків (значення якого мало бути перенесене до рядка 24) звучить як «Зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду», вказує на те, що у такому рядку вказується сума, яку платник податку має право і повинен врахувати у наступному податковому періоді (у даному випадку - у декларації з ПДВ за квітень 2015 року).
Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України прямо передбачено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті (різниця між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту), така сума або враховується у зменшення суми податкового боргу за попередні звітні (податкові) періоди, або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника, або та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
В Акті перевірки (сторінки 13-17) Відповідач стверджує, що Позивач не мав права відносити до складу податкового кредиту суми ПДВ у загальному розмірі 10 271 431,66 гривень за операціями з постачання йому послуг нерезидентами, місцем постачання яких є митна територія України.
Відповідач посилається на те, що Позивач невірно заповнив у податкових накладних за відповідними операціями дату виникнення податкових зобов'язань та, відповідно, несвоєчасно зареєстрував такі накладні у Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно з положеннями статті 208 Податкового кодексу України, у випадках, коли платник податку-резидент отримує від нерезидентів послуги, місцем постачання яких є митна територія України, такий платник не лише формує податкове забов'язання з ПДВ за такими операціями, але і одночасно складає податкові накладні, суми ПДВ за якими відносить до складу податкового кредиту.
Відповідно до абзацу 2 пункту 201.12 статті 201 Податкового кодексу України, для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається податкова накладна, складена платником (резидентом) за такими операціями та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові зобов'язання за якою включені до податкової декларації відповідного звітного періоду.
При цьому абзацом 2 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу передбачено, що у разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними, платник податку несе відповідальність відповідно до Податкового кодексу.
У даному випадку Позивач у відповідності до вимог податкового законодавства України включив суми ПДВ за операціями з отримання послуг від нерезидентів до складу свого податкового зобов'язання (що сам Відповідач жодним чином не заперечує).
Позивач також склав за усіма такими операціями податкові накладні і зареєстрував їх у Єдиному реєстрі податкових накладних.
На момент подання Позивачем Декларації з ПДВ за квітень 2014 року (період, у якому Позивач включив суми ПДВ за операціями з нерезидентами до складу податкового кредиту), як і на момент проведення перевірки Відповідачем, відповідні податкові накладні були належним чином зареєстровані.
Реальність самих операцій з нерезидентами Відповідачем під сумнів не ставиться. Також в Акті перевірки відсутні будь-які претензії/зауваження щодо правильності формування Позивачем своїх податкових зобов'язань за такими операціями, суми таких податкових зобов'язань та правильності визначення суми податкового кредиту. Єдина претензія контролюючого органу стосується своєчасності реєстрації податкових накладних за відповідними операціями.
При цьому, Податковим кодексом передбачена окрема, спеціальна відповідальність за несвоєчасну реєстрацію накладних (штраф за статтею 120 Кодексу).
Отже, законодавець чітко визначив спеціальний, єдино можливий наслідок порушення термінів реєстрації накладної (штраф), а також надав платникам податку можливість адаптуватися до нових вимог Кодексу у цій частині (адже раніше вимоги щодо обов'язкової реєстрації усіх накладних за операціями з нерезидентами не було) і встановив період, протягом якого несвоєчасна реєстрація взагалі не мала негативних наслідків для платників.
Судом встановлено, що діяльність Позивача щодо отримання послуг від нерезидентів була цілком реальною, законною і оподатковувалася у відповідності до чинного законодавства. Позивач (по суті, замість своїх постачальників-нерезидентів) фактично сплатив до бюджету ПДВ за відповідними операціями. Позивач належним чином задекларував податкові зобов'язання з ПДВ за відповідними операціями, реальність усіх відповідних операцій визнається самим Відповідачем, сума податкового кредиту за такими операціями підтверджена усіма необхідними документами, що свідчить про правомірність формування Позивачем податкового кредиту.
Як зазначено в акті перевірки, відповідно до даних ДГП (ОДПІ, МДГІІ), інших регіонів інформаційних систем ДФС, податкової звітності, та інших джерел інформації, перевіркою встановлено проведення операції з контрагентами - постачальниками, які не виконують свої податкові зобов'язання, не мають правових зв'язків по операціях з реалізації (продажу) товарів (послуг), а саме: ТОВ «ТБ «Брянківська вугільна компанія» (код 39264809), ТОВ «Промліга» (код 32693427), ТОВ «Дорводгазбуд» (код 35460521), ТОВ «Терни-сервісмонтаж» (код 30734471), AT «Промарматура» (код 21871578), ВБО «Єдина компанія» (30734890), ТОВ «ЄСК» (код 24447421), ТОВ «Реммаркбуд» (код 31932903), ТОВ «МІК» (код 30105738), ТОВ «Тондо» (код 31736464), ТОВ «Стройбетон» (код 31735675).
За результатами проведеної перевірки встановлено, що дані операції спрямовані на отримання (надання податкової вигоди з метою штучного формування податкового кредиту.
При проведенні перевірки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» встановлено неналежне виконання умов укладених договорів між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та контрагентами-постачальниками.
Згідно матеріалів акту перевірки, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» по взаємовідносинам з зазначеними контрагентами-постачальниками до перевірки не надано:
ѕ належним чином оформлених сертифікатів якості (відповідності) ТМЦ, що унеможливлює встановлення фактичного виробника готової продукції, регіон, в якому вироблено готову продукцію. Відповідно до договорів купівлі-продажу, укладених між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та контрагентами-постачальниками, продукцію повинен супроводжувати документ, що підтверджує якість (сертифікат якості (відповідності) та/або паспорт виробу, та/або інструкція (керівництво) з технічної експлуатації та/або гарантійний талон, тощо);
ѕ журнал видачі довіреностей, для встановлення осіб, які приймали у часть безпосередньо при здійсненні господарської операції;
ѕ документальне підтвердження руху (транспортування) ТМЦ від постачальників-контрагентів, а саме - первинні документи (товаро-гранспортні накладні, залізничні накладні, заявки, подорожні листи тощо), що свідчить про здійснення господарських операцій, які не мають юридичного підґрунтя, так як не встановлено фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей від постачатьників до покупця (ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»);
ѕ документальне підтвердження щодо: надання дозволу замовника на виконання будівельно-монтажних робіт субпідрядними організаціями; присутності працівників Виконавця або субпідрядників на місцях проведення ремонтних робіт (перевіркою не встановлено фактичного виконавця ремонтних робіт); присутності (наявності) машин та механізмів підрядника (субпідрядника) на контрольно - пропускних пунктах, об'єктах будівництва, будівельних майданчиках.
Таким чином, відповідач зазначив, що на порушення п.п.14.1.18 п.14.1, ст.14, п.44.1, п.44.6, ст.44, п.185.1 ст.185, п. 198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200, п.201.1, п.201.2 ст.201 Податкового кодексу, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» завищено суму податкового кредиту та відповідно суму від'ємного значення податку на додану вартість і суму заявленого бюджетного відшкодування за квітень 2015 року у розмірі 5 999 764.79 грн. за рахунок відображення у податковому обліку операцій з ТОВ «ТБ «Брянківська вугільна компанія» (код 39264809), ТОВ «Промліга» (код 32693427), ТОВ «Дорводгазбуд» (код 35460521), ТОВ «Терни-сервісмонтаж» (код 30734471), AT «Промарматура» (код 21871578), ВБО «Єдина компанія» (30734890), ТОВ «ЄСК» (код 24447421). ТОВ «Реммаркбуд» (код 31932903), ТОВ «МІК.» (код 30105738), ТОВ «Тондо» (код 31736464), ТОВ «Стройбетон» (код 31735675) на підставі даних дефектних паперових носіїв, яки не можуть бути визнані в якості первинних документів, що підтверджують реальність настання правових наслідків по господарських операціях.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Водночас відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Таким чином, господарські операції для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
За відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або лише за умови сплати грошових коштів.
На виконання зазначеного договору у квітні 2015 року ТОВ «ТБ «БВК» поставило- Позивачеві вугільного концентрату на загальну суму 20 695 147,76 гривень (в тому числі ПДВ 3 449 191,29 гривень).
Факт поставки Позивачеві вугільного концентрату від ТОВ «ТБ «БВК» засвідчується наявними у Позивача і наданими до перевірки первинними документами.
Так, факт відвантаження концентрату ТОВ «ТБ «БВК» на користь Позивача підтверджується видатковими накладними (№50 від 16.04.2015 р., №51 від 16.04.2015 p., № 52 від 17.04.2015 p., № 53 від 17.04.2015 p., № 48 від 13.04.2015 p., №44 від 06.04.2015 р., №47 від 11.04.2015 р., №45 від 08.04.2015 р., №46 від 10.04.2015 p., № 49 від 14.04.2015 p., № 61 від 25.04.2015 p., № 60 від 25.04.2015 p., №57 від 22.04.2015 р., №56 від 22.04.2015 р., №55 від 20.04.2015 р., №54 від 18.04.2015 р.).
Факт транспортування відвантаженого концентрату до Позивача підтверджується залізничними накладними: 50826866, 50831551, 50831544, 50847946, 50848142, 50850312, 50850437, 50764968, 50764950, 50500511, 50730639, 50653880, 50653989, 50707132, 50786821, 50786813, 51037299, 51037307, 51037281, 51037257, 50962851, 50962844, 50914571, 50914423, 50921212, 50873488.
На кожну партію відвантаженого вугільного концентрату Позивачу було надано посвідчення якості: №209 від 16.04.2015 p., №210 від 16.04.2015 p., №214 від 17.04.2015 p., №215 від 17.04.2015 p., №203 від 13.04.2015 p., №194 від 06.04.2015 p., №202 від 11.04.2015 p., №195 від 08.04.2015 p., №201 від 10.04.2015 p., №205 від 14.04.2015 p., №229 від 25.04.2015 p., №228 від 25.04.2015 p., №221 від 22.04.2015 p., №220 від 22.04.2015 p., №217 від 20.04.2015 p., №216 від 18.04.2015 р.
Додатково сторонами підписувалися акти приймання-передачі вугільної продукції на кожну відповідну поставку.
На вартість поставленого концентрату Позивачеві були виставлені рахунки (№ 50 від 16.04.2015 р., №51 від 16.04.2015 р., №52 від 17.04.2015 р., №53 від 17.04.2015 p., № 48 від 13.04.2015 p., № 44 від 06.04.2015 p., № 47 від 11.04.2015 p., №45 від 08.04.2015 р., №46 від 10.04.2015 р., №49 від 14.04.2015 р., №61 від 25.04.2015 p., № 60 від 25.04.2015 p., № 57 від 22.04.2015 p., № 56 від 22.04.2015 p., № 55 від 20.04.2015 p., № 54 від 18.04.2015 p.).
Окрім цього, Позивачем відшкодовувались витрати залізничного тарифу:
-на суму 60 138,25 гривень (в тому числі ПДВ 10 023,04 гривень), факт надання послуг підтверджується актом № 44Т від 04.04.2015 р., за результатом виставлено рахунок на оплату № 44Т від 04.04.2015 p.;
-на суму 30 410,27 гривень (в тому числі ПДВ 5 068,38 гривень), факт надання послуг підтверджується актом № 45Т від 06.04.2015 р., за результатом виставлено рахунок на оплату № 45Т від 06.04.2015 р.
Посилання Відповідача на недостатність ресурсів у ТОВ «ТД «БВК» та компаній-контрагентів останнього (ТОВ «ДПТК» і ТОВ «БВК») суд вважає необґрунтованими, оскільки ТОВ «ТБ «БВК» та ТОВ «ДПТК» здійснювали посередницьку діяльність з постачання вугільної продукції. Виконання посередницьких операцій не вимагає наявності значних трудових ресурсів та основних фондів. Відповідно, немає підстав вважати, що тієї кількості працюючих та основних фондів, які має у своєму розпорядженні ТОВ «ТБ «БВК» та ТОВ «ДПТК» згідно з даними, наведеними в Акті перевірки, недостатньо для реального виконання операцій з продажу та організації перевезення вугільного концентрату.
При цьому, Відповідач в Акті перевірки факт фізичної наявності відповідного вугільного концентрату на підприємстві Позивача не заперечує та не спростовує.
В рамках виконання зазначених договорів у квітні 2015 року ТОВ «Терни- Сервісмонтаж» виконало для Позивача роботи загальною вартістю 2 113 032,11 гривень (в тому числі ПДВ 352 172,01 гривень).
Факт реального виконання для Позивача робіт ТОВ «Терни-Сервісмонтаж» засвідчується наявними у Позивача і наданими до перевірки первинними документами.
Так, за фактом виконання усіх робіт сторонами підписувалися акти приймання виконаних робіт: № Р-107ГД-4-04, № К-149ГД-10-04, № К-149ГД-9-04, № К- 149ГД-8-04, № 12, № 14, № 21, № 22, № 23, № 24, № 25, № 26, № 27, № 28, № 118, №119, №120, №121, №122, №124, №126, №127, №128. Додатково, при необхідності, сторони підписували акти на передачу основних і допоміжних матеріалів (у тих випадках, коли ТОВ «Терни-Сервісмонтаж» використовувало при виконанні тих чи інших робіт певні матеріали, надані Позивачем), акти на використані матеріали, акти на оприбуткування матеріалів тощо. Також сторонами, на підтвердження факту виконання робіт та їх ціни, складалися й підписувалися довідки про, вартість виконаних робіт.
На вартість усіх виконаних робіт Позивачеві були виставлені рахунки (№ 72 від 29.04.2015 p., № 70 від 28.04.2015 p., № 70 від 28.04.2015 p., № 69 від 28.04.2015, №68 від 28.04.2015 р., №53 від 20.04.2015 р., №52 від 20.04.2015 р., №51 від 20.04.2015 p., № 50 від 20.04.2015 p., № 49 від 20.04.2015 p., № 48 від 20.04.2015 p., №47 від 20.04.2015 р., №46 від 20.04.2015 р., №45 від 20.04.2015 р.).
Також, у відповідності до вимог пункту 187.1 статті 187 та пункту 201.4 статті 204 Податкового кодексу України, за фактом виконання робіт ТОВ «Терни- Сервісмонтаж» були складені і надані Позивачеві податкові накладні, які описані Відповідачем в Акті перевірки (сторінка 34 Акту перевірки).
Відповідач в Акті перевірки факт фізичної наявності на підприємстві Позивача результатів робіт, виконаних ТОВ «Терни-Сервісмонтаж», не заперечує та не спростовує.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у Позивача були усі передбачені Податковим кодексом України підстави та умови для включення сум ПДВ за такими операціями до податкового кредиту, оскільки реальність виконання зобовязань за договорами позивача з ТОВ «Терни-Сервісмонтаж» підтверджена належними та достатніми доказами.
В рамках виконання зазначених договорів у квітні 2015 року ТОВ «ВБО «Єдина Компанія» виконало для Позивача роботи загальною вартістю 1775946,77 гривень (в тому числі ПДВ 295991,13 гривень).
Факт реального виконання для Позивача робіт ТОВ «ВБО «Єдина компанія» засвідчується наявними у Позивача і наданими до перевірки первинними документами.
Так, за фактом виконання усіх робіт сторонами підписувалися акти приймання виконаних підрядних робіт: № К-ЗГД-04, № К-4.ГД-04, № К-5.ГД-04, № К-5ГД-04, № К-З.ГД-04, № К-4ГД-04, №071-02-04, № 15-ВЄП-УЖДТ-01-04, №071-01-04.
Додатково, при необхідності, сторони підписували акти про передачу основних та додаткових матеріалів (у тих випадках, коли ТОВ «ВБО «Єдина компанія» використовувало при виконанні тих чи інших робіт матеріали Позивача), акти на використані при ремонті матеріали, акти на оприбуткування матеріалів тощо. Також сторонами, на підтвердження факту виконання робіт та їх ціни, складалися й підписувалися довідки про вартість виконаних робіт.
На вартість усіх виконаних робіт Позивачеві були виставлені рахунки (№ЄФ- 0000013 від 24.04.2015р„ №ЄФ-0000014 від 24.04.2015 р., №ЄФ-0000015 від 24.04.2015 р., №ЄФ-0000016 від 24.04.2015 р„ №ЄФ-0000017 від 24.04.2015 р„ №ЄФ-0000018 від 24.04.2015 р., №ЄФ-0000019 від 24.04.2015 р., №ЄФ-0000020 від 24.04.2015 р„ №ЄФ-0000021 від 24.04.2015 p.).
Також, у відповідності до вимог пункту 187.1 статті 187 та пункту 201.4 статті 204 Податкового кодексу України, за фактом виконання робіт ТОВ «МК-МОНТАЖ» були складені і надані Позивачеві податкові накладні, які описані Відповідачем в Акті перевірки (сторінка 36 Акту перевірки). На момент складання таких податкових накладних, як і на момент безпосереднього виконання робіт для Позивача, ТОВ «ВБО «Єдина компанія» мало статус платника ПДВ, що Відповідач не заперечує.
Зазначені вище документи були досліджені Відповідачем під час проведення перевірки Позивача та описані в Акті перевірки. Посилань на їх недійсність чи недостовірність в Акті перевірки Відповідач не наводить.
В рамках виконання зазначеного договору у квітні 2015 року ТОВ «ЄСК» виконало для Позивача роботи загальною вартістю 1 290 329,40 гривень (в тому числі ПДВ 215 054,90 гривень).
Факт реального виконання для Позивача робіт ТОВ «ЄСК» засвідчується наявними у Позивача і наданими до перевірки первинними документами.
Так, за фактом виконання усіх робіт сторонами підписувалися акти приймання виконаних робіт: №01-04-15, №02-04-15, №03-04-15. Додатково, при необхідності сторони підписували акти про використання давальницьких матеріалів (у випадку, коли ТОВ «ЄСК» використовувало при виконанні тих чи інших робіт певні матеріали, надані Позивачем), відомості матеріалів поставки тощо. Також сторонами, на підтвердження факту виконання робіт та їх ціни, складалися й підписувалися довідки про вартість виконаних робіт.
На вартість усіх виконаних робіт Позивачеві були виставлені рахунки № СФ- 0000038 від 20.04.2015 р. та № СФ-0000039 від 20.04.2015 р.
Також, у відповідності до вимог пункту 187.1 статті 187 та пункту 201.4 статті 204 Податкового кодексу України, за фактом виконання робіт ТОВ «ЄСК» були складені і надані Позивачеві податкові накладні, які описані Відповідачем в Акті перевірки (сторінка 38 Акту перевірки). На момент складання таких податкових накладних, як і на момент безпосереднього виконання робіт для Позивача, ТОВ «ЄСК» мало статус платника ПДВ, що Відповідач не заперечує.
Зазначені вище документи були досліджені Відповідачем під час проведення перевірки Позивача та описані в Акті перевірки. Претензій стосовно оформлення таких документів, посилань на їх недійсність чи недостовірність в Акті перевірки Відповідач не наводить.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у Позивача були усі передбачені Податковим кодексом України підстави та умови для включення сум ПДВ за такими операціями до податкового кредиту, оскільки реальність виконання зобовязань за договором позивача з ТОВ «ЄСК» підтверджена належними та достатніми доказами.
В рамках виконання зазначених договорів у квітні 2015 року ТОВ «Реммаркбуд» виконало для Позивача роботи загальною вартістю 1 123 846,47 гривень (в тому числі ПДВ 187 307,91 гривень).
Факт реального виконання для Позивача робіт ТОВ «Реммаркбуд» засвідчується наявними у Позивача і наданими до перевірки первинними документами.
Так, за фактом виконання усіх робіт сторонами підписувалися акти приймання виконаних підрядних робіт: № 18 від 02.04.2015 p., № 1/04 від 10.04.2015 p., № 19 від 02.04.2015 p., №20 від 03.04.2015 p., №21 від 03.04.2015 p., №26 від 17.04.2015 p., №21 від 09.04.2015 p., № 22 від 10.04.2015 p., № 23 від 10.04.2015 р., №25 від 17.04.2015р., №27 від 24.04.2015р., №262 від 22.04.2015р., № 15-Т- 17Г/3, № 15-Т-17Г/1, № Т1ГД-02-04, №Т1ГД-01-04, №Т1ГД-05-04.
Додатково, при необхідності, сторони оформлювали акти на витрачені при ремонті матеріали (у тих випадках, коли ТОВ «Реммаркбуд» використовувало при виконанні тих чи інших робіт власні матеріали), а також відповідні відомості ресурсів, локальні кошториси, накладні-вимоги, акти приймання-здачі товару в ремонт та з ремонту, відомості дефектів тощо. Також сторонами, на підтвердження факту виконання робіт та їх ціни, складалися й підписувалися довідки про вартість виконаних робіт.
На вартість усіх виконаних робіт Позивачеві були виставлені рахунки (№ 466 від 02.04.2015 р., №467 від 02.04.2015 р., №472 від 03.04.2015 р., №473 від 03.04.2015 р., №490 від 09.04.2015 р., №495 від 10.04.2015 р., №496 від 10.04.2015 р..№ 497 від 10.04.2015 р., №498 від 10.04.2015 p., №499 від 10.04.2015 р., №517 від 17.04.2015 р., №518 від 17.04.2015 р., №524 від 23.04.2015 р.,.. №528 від 24.04.2015 р., № 532 від 28.04.2015 р., № 533 від 28.04.2015 р., № 534 від 28.04.2015 р.).
Також, у відповідності до вимог пункту 187.1 статті 187 та пункту 201.4 статті 204 Податкового кодексу України, за фактом виконання робіт ТОВ «Реммаркбуд» були складені і надані Позивачеві податкові накладні, які описані Відповідачем в Акті перевірки (сторінка 41).
На момент складання таких податкових накладних, як і на момент безпосереднього виконання робіт для Позивача, ТОВ «Реммаркбуд» мало статус платника ПДВ, що Відповідач не заперечує.
Зазначені вище документи були досліджені Відповідачем під час проведення перевірки Позивача та описані в Акті перевірки. Посилань на їх недійсність чи недостовірність в Акті перевірки Відповідач не наводить.
Таким чином, суд встановив, що у Позивача були усі передбачені Податковим кодексом України підстави та умови для включення сум ПДВ з операцій по придбанню робіт у ТОВ «Реммаркбуд» у квітні 2015 року до складу податкового кредиту з ПДВ, а також усі необхідні документальні підтвердження його розміру.
В рамках виконання зазначених договорів у березні 2015 року ТОВ «Дорводгазбуд» виконало для Позивача роботи/надало послуги загальною вартістю 934002,43 гривень (в тому числі ПДВ 155 667,07 гривень).
Факт виконання для Позивача робіт/надання послуг ТОВ «Дорводгазбуд» засвідчується наявними у Позивача і наданими до перевірки первинними документами.
Так, за фактом виконання усіх робіт/надання послуг сторонами були підписані акті виконаних робіт: №2411-01-04, № 15-ВГ-УЖДТ-02-04, № С-49-01-04, № 15- ТЗ-УЖДТ-02-04, № 15-ТЗ-УЖДТ-01-04, № 15-ВГ-УЖДТ-01-04. Додатково, у тих випадках, коли ТОВ «Дорводгазбуд» використовував при виконання тих чи інших робіт певні матеріали, надані Позивачем, сторони також підписували акти на передачу таких матеріалів ТОВ «Дорводгазбуд» як підряднику та акти на використані під час ремонту матеріали. Також сторонами, на підтвердження факту виконання робіт та їх ціни підписувалися довідки про вартість виконаних робіт.
На вартість усіх виконаних робіт/наданих послуг Позивачеві були виставлені рахунки (№32 від 24.04.2015 р„ №29 від 24.04.2015 р., №31 від 24.04.2015 р., №30 від 24.04.2015 р., №27 від 14.04.2015 р., №25 від 10.04.2015 р.).
Також, у відповідності до вимог пункту 187.1 статті 187 та пункту 201.4 статті 204 Податкового кодексу України, за фактом виконання робіт/надання послуг ТОВ «Дорводгазбуд» були складені і надані Позивачеві податкові накладні, які описані Відповідачем в Акті перевірки (сторінка 50).
На момент складання таких податкових накладних, як і на момент безпосереднього виконання робіт/надання послуг для Позивача, ТОВ «Дорводгазбуд» мало статус платника ПДВ, що сам Відповідач не заперечує.
Зазначені вище документи були досліджені Відповідачем під час проведення перевірки Позивача та описані в Акті перевірки. Посилань на їх недійсність чи недостовірність в Акті перевірки Відповідач не наводить.
Зокрема, на виконання зазначеного договору у квітні 2015 року ТОВ «Промліга» поставило Позивачеві рельсошпальні решітки на з/б шпалах, клеми розрізненого рельсового скріплення, накладки і підкладки, протиугін на загальну суму 3 729 577,22 гривень (в тому числі ПДВ 621 596,22 гривень).
Факт поставки Позивачеві продукції від ТОВ «Промліга» засвідчується наявними у Позивача і наданими до перевірки первинними документами.
Так, факт відвантаження відповідної продукції ТОВ «Промліга» на користь Позивача підтверджується видатковими накладними: №109 від 30.04.2015 p.. № 107 від 24.04.2015 p., № 85, 83, 81, 79, 77, 75, 86, 84, 82, 76, 78. 80. 90. 89. 88. Р87 від 01.04.2015 p.. № 99, 98, 97, 96, 95, 94, 93, 92, 91 від 02.04.2015 р.
Транспортування продукції до Позивача підтверджується наданими до перевірки товарно-транспортними накладними (№Р109 від 30.04.2015 р., №Р107 від 24.04.2015 p., № Р85, Р83, Р81, Р79. Р77, Р75. Р86, Р84, Р82, Р76, Р78. Р80, Р90, Р89, Р88. Р87 від 01.04.2015 р., № Р99, Р98, Р97, Р96, Р95, Р94, Р93, Р92, Р91 від 02.04.2015 p.), а фактичне її отримання та оприбуткування Позивачем - прибутковими ордерами.
На вартість поставленої продукції Позивачеві були виставлені рахунки (рахунки №36 від 30.04.2015 p., №34 від 24.04.2015 p., №27 від 01.04.2015 p., № 28 від 02.04.2015р.).
На усі зазначені вище поставки, у відповідності до вимог пункту 187.1 статті 187 та пункту 201.4 статті 204 Податкового кодексу України, ТОВ «Промліга» були складені і надані Позивачеві податкові накладні, описані Відповідачем в Акті перевірки (сторінка 54). На момент складання таких податкових накладних, як і на момент безпосереднього здійснення поставок на користь Позивача, ТОВ «Промліга» мало статус платника ПДВ, що Відповідач не заперечує.
Зазначені вище документи були досліджені Відповідачем під час проведення перевірки Позивача та описані в Акті перевірки. Посилань на їх недійсність чи недостовірність в Акті перевірки Відповідач не наводить.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у Позивача були усі передбачені Податковим кодексом України підстави та умови для включення сум ПДВ за такими операціями до податкового кредиту, оскільки реальність виконання зобовязань за договором позивача з ТОВ «Промліга» підтверджена належними та достатніми доказами.
Зокрема, на виконання зазначених договорів у квітні 2015 року AT «Промарматура» поставило Позивачеві клапани, фільтри, електроприводи,засувки, крани, вентилі, інші подібні товари на загальну суму 2 038 034,64 гривень (в тому числі ПДВ 339 672,44 гривень).
Факт поставки Позивачеві продукції від AT «Промарматура» засвідчується наявними у Позивача і наданими до перевірки первинними документами.
Так, факт відвантаження відповідної продукції AT «Промарматура» на користь Позивача підтверджується видатковими накладними: № 15/291 від 28.04.2015 р., № 15/277 від 23.04.2015 р.. № 15/252 від 14.04.2015 р., № 15/229, № 15/230, № 15/231 від 03.04.2015 р.
На усі зазначені вище поставки, у відповідності до вимог пункту 187.1 статті 187 та пункту 201.4 статті 204 Податкового кодексу України, AT «Промарматура» були складені і надані Позивачеві податкові накладні, які описані Відповідачем в Акті перевірки (сторінка 56). На момент складання таких податкових накладних, як і на момент безпосереднього здійснення поставок на користь Позивача, AT «Промарматура» мало статус платника ПДВ, що Відповідач не заперечує.
Зазначені вище документи були досліджені Відповідачем під час проведення перевірки Позивача та описані в Акті перевірки. Посилань на їх недійсність чи недостовірність в Акті перевірки Відповідач не наводить.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у Позивача були усі передбачені Податковим кодексом України підстави та умови для включення сум ПДВ за такими операціями до податкового кредиту, оскільки реальність виконання зобовязань за договором позивача з AT «Промарматура» підтверджена належними та достатніми доказами.
Зокрема, на виконання зазначеного договору у квітні 2015 року ТОВ «МІК» поставило Позивачеві халати для захисту від загальних забруднень, прорезинені костюми для захисту від води та вогню, плащі для захисту від кислот, чоботи та інший спецодяг на загальну суму 982 047,30 гривень (в тому числі ПДВ 163 674,55 гривень).
Факт поставки Позивачеві продукції від ТОВ «МІК» засвідчується наявними у Позивача і наданими до перевірки первинними документами.
Так, факт відвантаження відповідної продукції ТОВ «МІК» на користь Позивача підтверджується видатковими накладними: №РН-04/09/10 та №РН-04/09/11 від 09.04.2015 р. Транспортування продукції до Позивача підтверджується наданими до перевірки товарно-транспортними накладними (№04/09/10 та №04/09/11 від 09.04.2015 p.), а фактичне її отримання та оприбуткування Позивачем - прибутковим ордером №509666870 від 09.04.2015 р. На вартість поставленої продукції Позивачеві було виставлено рахунок № СФ-04/08/01 від 08.04.2015 р.
На усі зазначені вище поставки, у відповідності до вимог пункту 187.1 статті 187 та пункту 201.4 статті 204 Податкового кодексу України, ТОВ «МІК» були складені і надані Позивачеві податкові накладні, які описані Відповідачем в Акті перевірки (сторінка 57). На момент складання таких податкових накладних, як і на момент безпосереднього здійснення поставок на користь Позива ТОВ «МІК» мало статус платника ПДВ, що Відповідач не заперечує.
Зазначені вище документи були досліджені Відповідачем під час проведення перевірки Позивача та описані в Акті перевірки. Посилань на їх недійсність чи недостовірність в Акті перевірки Відповідач не наводить.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у Позивача були усі передбачені Податковим кодексом України підстави та умови для включення сум ПДВ за такими операціями до податкового кредиту, оскільки реальність виконання зобовязань за договором позивача з ТОВ «МІК» підтверджена належними та достатніми доказами.
В рамках виконання зазначених договорів у квітні 2015 року ТОВ «Тондо» виконало для Позивача роботи загальною вартістю 697 097,08 гривень (в тому числі ПДВ 116 182,85 гривень).
Факт виконання для Позивача робіт ТОВ «Тондо» засвідчується наявними у Позивача і наданими до перевірки первинними документами.
Так, за фактом виконання усіх робіт сторонами були підписані акти виконаних робіт: № 310-13-04, № 310-06-04, № 310-01-04, № 310-04-04, № 310-11-04, № 310- 12-04, № 310-08-04, № 310-07-04. Додатково, у тих випадках, коли ТОВ «Тондо» використовував при виконання тих чи інших робіт певні матеріали, надані Позивачем, сторони також підписували акти на передачу таких матеріалів ТОВ «Тондо» як підряднику та акти на використані під час ремонту матеріали.
Також сторонами, на підтвердження факту виконання робіт та їх ціни підписувалися довідки про вартість виконаних робіт.
На вартість усіх виконаних робіт Позивачеві були виставлені рахунки (№ 49 від 29.04.2015 p., № 50 від 29.04.2015 p., № 51 від 29.04.2015 p., № 65 від 30.04.2015 p., №66 від 30.04.2015 р., №67 від 30.04.2015 р.. №68 від 30.04.2015 р., №69 від 30.04.2015 p., № 70 від 30.04.2015 p., № 71 від 30.04.2015 p., № 73 від 30.04.2015 p., №74 від 30.04.2015 р., №75 від 30.04.2015 р.).
Також, у відповідності до вимог пункту 187.1 статті 187 та пункту 201.4 статті 204 Податкового кодексу України, за фактом виконання робіт ТОВ «Тондо» були складені і надані Позивачеві податкові накладні, які описані Відповідачем в Акті перевірки (сторінка 60). На момент складання таких податкових накладних, як і на момент безпосереднього виконання робіт для Позивача, ТОВ «Тондо» мало статус платника ПДВ, що Відповідач не заперечує.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у Позивача були усі передбачені Податковим кодексом України підстави та умови для включення сум ПДВ за такими операціями до податкового кредиту, оскільки реальність договору позивача з ТОВ «Тондо» підтверджена належним чином складеною первинною документацією.
Зокрема, на виконання зазначеного договору у квітні 2015 року ТОВ «СТРОЙБЕТОН» поставило Позивачеві ролики конвеєрні на загальну суму 875 348,40 гривень.
Факт поставки Позивачеві продукції від ТОВ «СТРОЙБЕТОН» засвідчується наявними у Позивача і наданими до перевірки первинними документами.
Так, факт відвантаження відповідної продукції ТОВ «СТРОЙБЕТОН» на користь Позивача підтверджується видатковими накладними: № 66 від 17.04.2015 p., № 52 від 06.04.2014 р. та № 74 від 23.04.2015 р.
На вартість поставленої продукції Позивачеві було виставлено рахунки (№ 53 від 23.04.2015 p., № 48 від 17.04.2015 p., № 37 від 06.04.2015 p.).
На усі зазначені вище поставки, у відповідності до вимог пункту 187.1 статті 187 та пункту 201.4 статті 204 Податкового кодексу України, ТОВ «СТРОЙБЕТОН» були складені і надані Позивачеві податкові накладні, які описані Відповідачем в Акті перевірки (сторінка 61). На момент складання таких податкових накладних, як і на момент безпосереднього здійснення поставок на користь Позивача, ТОВ «СТРОЙБЕТОН» мало статус платника ПДВ, що Відповідач не заперечує.
Зазначені вище документи були досліджені Відповідачем під час проведення перевірки Позивача та описані в Акті перевірки. Посилань на їх недійсність чи недостовірність в Акті перевірки Відповідач не наводить.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у Позивача були усі передбачені Податковим кодексом України підстави та умови для включення сум ПДВ за такими операціями до податкового кредиту, оскільки реальність виконання зобовязань за договором позивача з ТОВ «СТРОЙБЕТОН» підтверджена належними та достаніми доказами.
При цьому, сертифікат якості на товар не є первинним документом в розумінні Закону України від 16.07.99 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки не містить інформації про господарську операцію та не підтверджує її здійснення, і його наявність не передбачена правилами ведення бухгалтерського та/або податкового обліку на підприємстві.
Разом з тим, до перевірки та до суду були надані всі первинні документи, по взаємовідносинам позивача із контрагентами, які були складені належним чином та відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підтверджують укладання та виконання зазначених господарських договорів у повному обсязі.
Таким чином, під час судового розгляду справи позивачем підтверджено належними та достатніми доказами факт отримання товарів та послуг від ТОВ «ТБ «Брянківська вугільна компанія» (код 39264809), ТОВ «Промліга» (код 32693427), ТОВ «Дорводгазбуд» (код 35460521), ТОВ «Терни-сервісмонтаж» (код 30734471), AT «Промарматура» (код 21871578), ВБО «Єдина компанія» (30734890), ТОВ «ЄСК» (код 24447421), ТОВ «Реммаркбуд» (код 31932903), ТОВ «МІК» (код 30105738), ТОВ «Тондо» (код 31736464), ТОВ «Стройбетон» (код 31735675), а отже й правомірність формування податкового кредиту.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У зв'язку з викладеним вище, суд вважає за необхідне задовольнити адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" - задовольнити.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 29 січня 2016 року.

Суддя О.Б. Ляшко