Справа № 810/850/16
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2016-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2016 року Справа № 810/850/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Волкова А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними та скасування вимог,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки), а саме:

від 22.05.2013 № Ф-479 щодо сплати боргу з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 1194,03 грн.;

від 29.07.2013 № Ф-1093-у щодо сплати боргу з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 1365,11 грн.;

від 08.08.2013 № Ф-2207-у щодо сплати боргу з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 1194,03 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування, а також пенсіонеркою за віком, яка отримує пенсію відповідно до закону. Позивач стверджувала, що в силу положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" вона звільнена від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, тому вимоги податкового органу про сплату недоїмки за єдиним внеском є незаконними та підлягають скасуванню.

Відповідач позову не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що правомірно вимагав від позивача сплати недоїмки за єдиним внеском, оскільки на позивача положення закону щодо звільнення від сплати єдиного внеску не поширюються.

Обидві сторони звернулися до суду з клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), у зв'язку з чим суд, на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою від 23.03.2016 постановив про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (посвідчення від 18.05.1994 серії НОМЕР_2, категорія 4).

З січня 2009 року ОСОБА_1, є пенсіонеркою (пенсійне посвідчення від 06.05.2009 серії НОМЕР_1), як особа, яка працювала або проживала на територіях радіоактивного забруднення, отримала право на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрована 30.07.2004 Виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області, є платником податків, який обрав спрощену систему оподаткування шляхом сплати єдиного податку (дата (період) обрання спрощеної системи оподаткування - з 30.07.2004).

У лютому 2016 року позивач звернулась до Фастівського об'єднаного УПФУ Київської області у порядку звернення громадян із запитом щодо стану сплати нею єдиного соціального внеску.

З відповіді Фастівського об'єднаного УПФУ Київської області від 15.02.2016 № 44/С-01 ОСОБА_1 дізналась, що згідно з обліковими даними відповідача вона має заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску, яку визначено на підставі трьох вимог про сплату боргу (недоїмки), а саме: від 22.05.2013 № Ф-479 на суму 1194,03 грн.; від 29.07.2013 № Ф-1093-у на суму 1365,11 грн.; від 08.08.2013 № Ф-2207-у на суму 1194,03 грн.

Щодо періоду, за який територіальний орган Пенсійного фонду визначив позивачу суму грошових зобов'язань зі сплати єдиного соціального внеску суд на підставі повідомлень-розрахунків, які є додатком до вимог, встановив, наступне:

грошове зобов'язання на суму 1194,03 грн., що визначене на підставі вимоги від 22.05.2013 № Ф-479, стосується сплати мінімального страхового внеску за січень, лютий та березень 2013 року (по 398,01 грн. за кожний місяць);

грошове зобов'язання на суму 1365,11 грн., що визначене на підставі вимоги від 29.07.2013 № Ф-1093-у, стосується сплати мінімального страхового внеску за вересень, жовтень, листопад і грудень 2011 року (333,12 грн. - за вересень 2011 року; 341,80 грн. - за жовтень 2011 року; 341,80 грн. - за листопад 2011 року; 348,39 грн. - за грудень 2011 року);

грошове зобов'язання на суму 1194,03 грн., що визначене на підставі вимоги від 08.08.2013 № Ф-2207-у, стосується сплати мінімального страхового внеску за квітень, травень і червень 2013 року (по 398,01 грн. за кожний місяць).

Не погоджуючись з правомірністю винесення вказаних вимог, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, вважаються роботодавцями і є платниками єдиного внеску.

Однак, в силу положень частини четвертої статті 4 вказаного Закону фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Статтею 12 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" встановлено загальні умови призначення пенсій за віком, відповідно до яких право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років, а відповідно до положень статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

В силу положень статті 15 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення", статті 55 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - 10 років; які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - 8 років; які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році - 5 років.

Норми усіх перелічених законодавчих актів є чинними і сукупно утворюють правове регулювання відносин з приводу набуття особами права на пенсію за віком в Україні.

Системний аналіз статей 2, 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення", статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" дозволяє дійти висновку, що особи, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення та отримали право на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", належать до кола осіб, які отримали право на пенсію за віком як різновиду трудової пенсії.

Жодних обмежень для осіб, які набували права на пенсію за віком або визнані в установленому порядку інвалідами у минулому і на підставі різних законодавчих актів, положення частини четвертої статті 4 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" не встановлюють.

Таким чином, особи, яким призначено пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", є пенсіонерами за віком і це відповідає положенням Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Якщо вказані пенсіонери є фізичними особами - підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування, це означає, що вони звільняються від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі положень частини четвертої статті 4 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", проте не позбавлені права сплачувати цей внесок на добровільній основі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом Україні у постанові від 15.04.2014 в адміністративній справі № 21-25а14 і в силу положень статті 2422 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

В даній справі судом встановлено, що позивач є фізичною особою - підприємцем, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, і належить до кола осіб, які отримують на пенсію за віком.

Це означає, позивач є звільненим від сплати за себе єдиного соціального внеску, таким чином, вимога органу доходів і зборів щодо сплати недоїмки за єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є незаконною і підлягає скасуванню.

За наведених обставин позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір, доказів понесення інших судових витрат суду не надав. Таким чином, судові витрати по сплаті судового збору підлягають присудженню з державного бюджету на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.05.2013 № Ф-479, сформовану Управлінням Пенсійного фонду України у м. Фастові та Фастівському районі Київської області, щодо зобов'язання ОСОБА_1 сплатити борг з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за січень, лютий та березень 2013 року у загальній сумі 1194 (одна тисяча сто дев'яносто чотири) гривень 03 коп.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29.07.2013 № Ф-1093-у, сформовану Управлінням Пенсійного фонду України у м. Фастові та Фастівському районі Київської області, щодо зобов'язання ОСОБА_1 сплатити борг з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за вересень, жовтень, листопад і грудень 2011 року у загальній сумі 1365 (одна тисяча триста шістдесят п'ять) гривень 11 коп.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.08.2013 № Ф-2207-у, сформовану Управлінням Пенсійного фонду України у м. Фастові та Фастівському районі Київської області, щодо зобов'язання ОСОБА_1 сплатити борг з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за квітень, травень і червень 2013 року у загальній сумі 1194 (одна тисяча сто дев'яносто чотири) гривень 03 коп.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривень 21 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.