Справа № 815/621/16
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/621/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бутенко А.В.,

за участю секретаря - Філімоненко А.О.,

сторін:

представник позивача - Мельник М.В. (по довіреності),

представник позивача - Конкіна О.О. (по довіреності),

представник відповідача - Солтовська Р.О. (по довіреності).

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Іллічівський олійножировий комбінат» до Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 04.02.2016 року,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулось ПАТ «Іллічівський олійножировий комбінат» до Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 04.02.2016 року.

У судовому засіданні 16.03.2016 року представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених у адміністративному позові (а.с. 4-14 т .1). Також зазначили, що висновки акту перевірки, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення є необґрунтованими, крім того податкове повідомлення - рішення № від 04.02.2016 року підлягає скасуванню, як таке, що не відповідає чинному законодавству, оскільки винесено незаконно.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, пояснивши, що перевірка була проведена відповідно до вимог діючого законодавства та зазначене податкове повідомлення-рішення прийнято в межах повноважень і на підставі діючого законодавства, а тому є правомірним з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов (а.с. 41-50 т. 14).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд встановив наступне.

Відповідач є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування, стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, а тому справи за позовами щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17, ст. 50 КАС України віднесені до юрисдикції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на IV квартал 2015 року, проведена планова документальна виїзна перевірка ПАТ «Іллічівський олійножировий комбінат», з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 року.

16.01.2016 року ДПІ у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області було складено акт №017-03-22-01-0301/31541451 «Про результати планової документальної виїзної перевірки публічного акціонерного товариства «Іллічівський олійножировий комбінат», код за , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.01.2013 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014» (а.с. 15-71 т. 1).

Не погоджуючись із висновками Акту, Позивач подав заперечення на Акт від 28.01.2016 року (а.с. 82-87 т. 1), в яких пояснив необґрунтованість висновків Акту перевірки, та просив визнати безпідставними висновку Акту. За результатами розгляду заперечення надано відповідь від 03.02.2016 року та доповнення до відповіді від 04.02.2016 року (а.с. 88-92 т.1), в яких відмовлено Позивачу в задоволенні заперечень та за результатами перевірки прийнято податкове повідомлення - рішення № від 04.02.2016 року (а.с. 81 т. 1).

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, ПАТ «Іллічівський олійножировий комбінат», оскаржило його у судовому порядку.

Оцінюючи оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України та доходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 01.06.2012р. між ПАТ «Іллічівський олійножировий комбінат» (далі - ПАТ «ІОЖК») та Державним підприємством «Іллічівський морський торговий порт» (далі - «ДП «ІМТП») було укладено Договір №216/д/108-к про використання причалу та території порту (а.с. 93-99 т. 1).

Відповідно до п. 1.1. договору порт надає послуги по використанню ПАТ «ІОЖК» (вантажовласник за Договором) причалу №21 та території порту при виконанні навантажувально-розвантажувальних робіт власними силами та засобами, а саме: розвантаження імпортної та транзитної олії тропічної і навантаження експортної олії соняшникової, а також надавати Вантажовласнику інші послуги, а Вантажовласник зобов'язується перевантажити через територію та причал №21 порту 375000 тон вантажів і сплатити надані портом послуги відповідно до умов цього договору та «Збірника тарифів», затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 31.10.1995 р. №392 зі змінами і доповненнями.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 4 березня 2013 р. № 133-р «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту», а також згідно з наказом Міністерства інфраструктури № 163 від 19.03. 2013 р. «Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту, і створення державного підприємства «Адміністрація морських портів України», внаслідок реорганізації державних підприємств морського транспорту, зокрема і Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» та створення Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», шляхом виділу, стратегічні об'єкти портової інфраструктури «ДП «ІМТП», в тому числі і причал 21, були передані Державному підприємству «Адміністрація морських портів України».

В результаті зазначених змін, Угодою між ПАТ «ІОЖК» та ДП «ІМТП» від 15.07.2013р. було розірвано Договір №216/д/108-к про використання причалу та території порту (а.с. 100 т. 1) та з метою продовження здійснення господарської діяльності Позивачем 15.07.2013 р. між ПАТ «ІОЖК» та вже із Державним підприємством «Адміністрація морських портів Україні» (далі - «ДП «АМПУ») було укладено Договір №51/д/а про надання послуг, що пов'язані зі створенням умов для виконання навантажувально-розвантажувальних робіт, а також договору про продовження терміну дії договору (а.с. 101-106, 108-112 т. 1).

Згідно п. 1.1. зазначеного договору, порт надає Вантажовласнику послуги з використання Вантажовласником території Порту при перевантаженні наливних вантажів, а саме: імпортної і транзитної олії тропічної та експорт олії соняшникової, що переробляються на причалі №21 силами і засобами Вантажовласника, а Вантажовласник планує до перевантаження орієнтовно 600000 тонн вантажів і повинен сплатити надані Портом послуги відповідно до умов цього Договору і обґрунтування та розрахунку розподілу плати за використання клієнтурою причалів і території порту при перевантаженні наливних вантажів між Адміністрацією Іллічівського морського порту Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» та Державним підприємством «Іллічівський морський торговельний порт» (причали №10, №11, №15, №16, №21 затвердженого директором ДП «УкрНДІМФ» Савінковим С.Б. у 2013 році.

Таким чином, Позивач в період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р. користувався послугами ДП «ІМТП» та «ДП «АМПУ», зокрема, послугами з використання причалу №21 та території порту при виконанні ним навантажувально-розвантажувальних робіт власними силами та засобами (розвантаження імпортної та транзитної олії тропічної і навантаження експортної олії соняшникової) та іншими послугами, що пов'язані зі створенням умов для виконання такого роду робіт.

Всього за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 р. по Договору №216/д/108-к від 01.06.2012р., Договору №51/д/а від 15.07.2013 р. та Договору №453/д/1 від 01.10.2013р. ДП «ІМТП» та ДП «АМПУ» було надано ПАТ «ІОЖК» послуг всього на загальну суму у 16 013 745 грн.

У зв'язку з декларуванням Позивачем сум сплачених по Договорах №216/д/108-к від 01.06.2012 р., №51/д/а від 15.07.2013 р., №453/д/1 від 01.10.2013 р. у складі від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, Відповідачем було встановлено порушення Позивачем п.п.14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті якого, на думку контролюючого органу, Позивачем за період 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р. було завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування з податку на прибуток на загальну суму у розмірі 16 013 745 грн.

У зв'язку з віднесенням Позивачем до складу податкового кредиту з податку на додану вартість, сум ПДВ сплачених Позивачем за послуги отримані на підставі Договорів №216/д/108-к від 01.06.2012 р., №51/д/а від 15.07.2013 р. та №453/д/1 від 01.10.2013р., відповідачем було встановлено порушення ПАТ «ІОЖК» п. 198.1., п. 198.3., п. 198.6., ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті якого, на думку контролюючого органу, Позивачем за період 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р. було занижено податок на додану вартість на загальну суму у розмірі 3 090 644 грн., та на підставі чого Відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення від 04.02.2016 р. № (форми «Р»), яким Позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 3 090 644 грн.та застосовано штрафні санкції 772661, всього 3 863 305,00 грн.

Висновки Контролюючого органу, щодо заниження податку на додану вартість на загальну суму у розмірі 3 090 644,00 грн., на підставі яких Відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення від 04.02.2016 р. № (форми «Р») зазначені Відповідачем у п. 3.2.2. Акту перевірки «Податковий кредит» (а.с. 41-53 т. 1), проте оскільки суми ПДВ були задекларовані Позивачем на підставі отриманих послуг по Договорам №216/д/108-к від 01.06.2012 р., №51/д/а від 15.07.2013 р. та №453/д/1 від 01.10.2013 р. за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р., та оскільки отримання Позивачем послуг по вказаних договорах є предметом встановлених Відповідачем «порушень» як по податку на прибуток так і по податку на додану вартість, то у п. 3.2.2. Акту перевірки «Податковий кредит» Відповідач здійснює відсилання на «порушення» викладені ним у п. 3.1.2. Акту перевірки «Витрати» (а.с. 20-38 т. 1).

Щодо твердження Відповідача про неможливість віднесення Позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по Договорам №216/д/108-к від 01.06.2012 р., №51/д/а від 15.07.2013 р. та №453/0/1 від 01.10.2013 р. за період 01.01.2013р. по 31.12.2014 р., в силу невідповідності номенклатури зазначеної в ряді актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг): «навантажувально-розвантажувальні роботи» замість номенклатури «використання клієнтурою причалів і території портів при виконанні навантажувально-розвантажувальних робіт» (а.с. 32-33, 51-52 т. 1).

Судом встановлено, що Позивачем в більшості актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг) в графі «послуга», насправді, було зазначено замість формулювання: «використання клієнтурою причалів і території портів при виконанні навантажувально-розвантажувальних робіт», у скороченій формі було використано формулювання: «навантажувально-розвантажувальні роботи», проте, суд зазначає, що таке формулювання не може свідчити про неможливість фактичного отримання Позивачем послуг та використання їх у господарській діяльності, як про це стверджує Відповідач в Акті перевірки, та не може позбавляти Позивача права на віднесення сум по зазначених актах здачі - прийняття робіт (наданих послуг) чи податкових накладних до податкового кредиту.

Крім того, в підтвердження того, що Позивачем насправді були допущені описки, та фактично від ДП «ІМТП» та ДП «АМПУ» отримувались послуги саме з використання причалів і території портів при виконанні робіт, а не з навантажувально-розвантажувальних робіт, є те, що: по-перше, формулювання передбачене п. 1.1. Договору №216/д/108-к від 01.06.2012 р. та Договору №453/д/1 від 01.10.2013р., згідно з яким предметом договору є надання портом послуг по використанню ПАТ «ІОЖК» (Вантажовласник за Договором) причалу №21 та території порту при виконанні навантажувально-розвантажувальних робіт власними силами та засобами (тобто силами та засобами ПАТ «ЮЖК»), по-друге, плата за використання ПАТ «ЮЖК» причалів та території порту при виконанні навантажувально-розвантажувальних робіт справлялася Позивачем у відповідності до Наказу Міністерства транспорту України від 31.10.1995 р. №392 «Про затвердження збірника тарифів на комплекс робіт, пов'язаних з обробленням вантажів у портах України» визначена як плата «з усіх вантажів, що переробляються на загальних причалах портів силами та засобами клієнтури».

Таким чином, незважаючи на те, що в актах виконаних робіт вказана номенклатура «навантажувально- розвантажувальні роботи», вартість таких робіт розрахована по ставці, передбаченій для номенклатури робіт «використання клієнтурою причалів і території портів при виконанні навантажувально-розвантажувальних робіт», що підтверджується наданою Відповідачу під час перевірки первинною документацією.

Крім того, до актів здачі - прийняття робіт (наданих послуг) були складені та надавалися до перевірки довідки - рахунки із детальною розшифровкою номерів коносаментів, їх дат, складу, відправника вантажу, найменування вантажу, його ваги (обсягу), розміру ставок та вартості.

Як пояснив представник Позивача, в силу функціональних та технологічних факторів, ПАТ «ІОЖК» територіально розташований біля Іллічівського морського торговельного порту і технологічно пов'язаний з причалом № 21, оскільки функціонально транспортування олії наливом, у разі навантаження або розвантаження, відбувається автоматизовано за допомогою продуктопроводу, що прокладений по спеціальній естакаді до причалу № 21, де за допомогою мобільного стендеру продуктопровід ПАТ «ІОЖК» з'єднується з корабельними вантажними системами, внаслідок чого навантажувально-розвантажувальні роботи здійснюються автоматизовано, силами та засобами Позивача.

Суд зазначає, що Відповідач не заперечує та не ставить під сумнів факт того, що господарські відносини між Позивачем та ДП «ІМТП» та ДП АМПУ» були реальними, а зазначені Контрагенти надали Позивачу послуги.

Одним із основних принципів бухгалтерського обліку є принцип превалювання сутності над формою, передбачений ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» згідно до якого - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми, що підтверджує позицію Позивача.

Така ж позиція зазначена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28 січня 2016 р. у справі за № К/9991/74380/12 (а.с. 118-122 т. 1), в якій зазначається, що: «...наявність певних недоліків чи неточностей у їх оформленні (актів виконаних робіт), не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися). Крім того, необхідно зазначити, що не зазначення певної інформації при заповненні актів виконаних робіт (послуг) носять оціночний характер та не є безумовною підставою для висновку про позбавлення їх юридичної сили та доказовості...».

Згідно з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в Ухвалі 15.09.2015р. у справі №К/800/20587/14, відхилення посилання податкового органу на окремі недоліки в актах виконаних робіт є правомірним при наявності інших документів, які підтверджують факт здійснення господарських операцій, оскільки такі не є підставою для позбавлення платника податків права на формування валових витрат та податкового кредиту за результатами фактично здійснених господарських операцій»(а.с. 123- 130 т. 1).

В Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11.11.2015 р. у справі № К/800/50521/14, також зазначено, що певні недоліки первинних документів, складених за результатами проведеної господарської операції, не тягнуть за собою втрату ними статусу належних первинних документів. Первинні документи є належними та підтверджують право покупця на формування даних податкового обліку і в тому разі, якщо вони заповнені з окремими недоліками, що зумовлені, зокрема, результатом описок чи механічних помилок, проте при цьому дають змогу ідентифікувати продавця, містять достатні дані про зміст та обсяг господарської операції, підтверджують фактичність здійснення такої операції (а.с. 131-136 т. 1).

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що твердження Відповідача про неможливість віднесення Позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по Договорам №216/д/108-к від 01.06.2012 р., №51/д/а від 15.07.2013 р. та №453/д/1 від 01.10.2013р. за період 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р., в силу невідповідності номенклатури зазначеної в ряді актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг): «навантажувально - розвантажувальні роботи» замість номенклатури «використання клієнтурою причалів і території портів при виконанні навантажувально-розвантажувальних робіт» є протиправними та такими, що порушують права Позивача як платника податків.

Щодо твердження Відповідача про неможливість віднесення Позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по Договорам №216/д/108-к від 01.06.2012 р., №51/д/а від 15.07.2013 р. та №453/д/1 від 01.10.2013 р. за період 01.01.2013 р р. по 31.12.2014р., у зв'язку з не укладенням між Позивачем та ДП «ІМТП» та ДП АМПУ» у відповідності із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» договорів щодо використання причалів та території Іллічівського морського торговельного порту (а.с. 34-36,51-52 т. 1), суд зазначає наступне.

На думку Відповідача, оскільки ПАТ «ІОЖК» та ДП «ІМТП» та ДП АМПУ» не укладали договори щодо використання причалів та території Іллічівського морського торговельного порту у відповідності із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то відповідно ПАТ «ІОЖК» не набуло права фактичного використання причалів та території порту, а також можливість використовувати дані послуги у власній господарській діяльності.

Суд не погоджується з такими висновками Відповідача, оскільки вищезазначені твердження про порушення Позивачем норм Податкового кодексу України та позбавлення його права на віднесення до складу податкового кредиту сум з ПДВ через недотримання вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є безпідставними, так як послуги щодо використання причалів та території Іллічівського морського торговельного порту, являли собою послуги з надання доступу ДП «ІМТП» та ДП АМПУ» до причалу №21 та фактично були надані зазначеними державними підприємствами, що підтверджується наданою Позивачем під час проведення перевірки належно оформленою первинною документацією та не заперечується Відповідачем, а відповідно до норм Податкового кодексу України, саме факт надання послуг є визначальним для висновків про правомірність формування Позивачем податкового кредиту.

Відповідно до п. 15 ст. 15 Закону України «Про морські порти України» Адміністрація морських портів України утворюється з метою забезпечення створення рівних і конкурентних умов ведення господарської діяльності та отримання послуг у морському порту. Згідно п. 1 ст. 16 зазначеного закону фінансування діяльності адміністрації морських портів України здійснюється за рахунок портових зборів, що справляються нею відповідно до цього Закону, плати за надання послуг та орендної плати, інших незаборонених законодавством джерел.

Відповідно до пп. 14.1.185 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) постачанням послуг є - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об'єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об'єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Відповідно до пп. «б» п. 185.1. ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього кодексу.

Згідно з підпунктом «а» пункту 198.1 ст. 198 цього Кодексу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 цієї статті встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд зазначає, що між Позивачем та ДП «ІМТП» та ДП АМПУ» укладалися та виконувалися договори саме про надання послуг, оскільки Позивач в період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014р. користувався послугами ДП «ІМТП» та «ДП «АМПУ», зокрема, з доступу до використання причалу №21 та території порту при виконанні ним навантажувально-розвантажувальних робіт власними силами та засобами та іншими послугами, що пов'язані зі створенням умов для виконання такого роду робіт, а відтак доступ до причалу, забезпеченого ДП АМПУ» здійснювався як послуга, а згідно приписів цивільного та господарського законодавства України договори про надання послуг не підлягають обов'язковій реєстрації у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Враховуючи зазначене, суд вважає неправомірним твердження Відповідача про неможливість віднесення Позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по Договорам №216/д/108-к від 01.06.2012 р., №51/д/а від 15.07.2013р. та №453/д/1 від 01.10.2013 р. за період 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р., у зв'язку з не укладенням між Позивачем та ДП «ІМТП» та ДП АМПУ» у відповідності із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» договорів щодо використання причалів та території Іллічівського морського торговельного порту.

Згідно із положеннями ст. 138, ст. 139 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку таких витрат. До складу витрат не включаються витрати, які не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні документи, тобто податкові, видаткові накладні, рахунки, довіреності, акти виконаних робіт, акти прийому - передачі товарів, робіт, послуг повинні бути оформлені на паперових носіях та при наявності таких обов'язкових реквізитів: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильності її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В матеріалах справи містяться: договори, додаткові угоди, податкові накладні, податкові декларації, акти виконаних робіт, рахунки, довідки-рахунки щодо взаємовідносин Позивача з ДП «ІМТП» та ДП АМПУ» (а.с. 169 т. 1 - 32 т. 14).

Суд вважає за необхідне зазначити, що надані до суду первинні документи складені у відповідності до вимог Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року, тобто відповідають вимогам чинного законодавства щодо надання документу юридичної сили і доказовості.

Актом перевірки не встановлено жодного фактичного порушення вимог норм законодавства, яке б позбавляло ПАТ «Іллічівський олійножировий комбінат» права на формування податкового кредиту та валових витрат, а також податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

Враховуючи наведене, встановлені в акті перевірки № 017-03-22-01-0301/31541451 від 16.01.2016 року порушення не є доведеними, отже позовна вимога скасування податкового повідомлення-рішення № від 04.02.2016 року є обґрунтованою, тому її належить задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

ДПІ у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області не доведено правомірність та обґрунтованість висновків, викладених в акті перевірки № 017-03-22-01-0301/31541451 від 16.01.2016 року, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про скасування податкового повідомлення-рішення № від 04.02.2016 року.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовна вимога обґрунтована, документально підтверджена, відповідає чинному законодавству, отже підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Іллічівський олійножировий комбінат» до Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № від 04.02.2016 року.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства «Іллічівський олійножировий комбінат» (, адреса: 68001, Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 45) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області судовий збір у розмірі 57949 (п'ятдесят сім тисяч дев'ятсот сорок дев'ять) гривень 58 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 21.03.2016 року.

Суддя Бутенко А.В.

.