Справа № 826/20451/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 березня 2016 року № 826/20451/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., суддів: Арсірія Р.О., Кузьменка В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства "Айленд"
до третя особа Державної фіскальної служби України Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м. Луганська Головного управління Міндоходів у Луганській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Айленд" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення № 1 від 14.07.15, зобов'язання вчинити дії.

У судовому засіданні 22.10.2015 суд ухвалив залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м. Луганська Головного управління Міндоходів у Луганській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно, посилаючись на відсутність договору про визнання електронних документів, 14.07.2015 відмовив підприємству у прийнятті податкової звітності, поданої засобами електронного зв'язку, оскільки станом на 27.05.2015 електронна податкова звітність приймалась, що підтверджується квитанцією № 1 від 27.05.2015 та свідчить про існування договору про визнання електронних документів. Крім того, позивач наголошує, що ПП "Айленд" не отримувало жодного рішення про розірвання договору про визнання електронних документів.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду судової справи були повідомлені належним чином, своєї позиції щодо позовних вимог суду не повідомили.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

19.06.2015 ПП "Айленд" направило засобами електронного зв'язку через Єдине вікно подання електронної звітності ДФС України податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2015 року разом із додатком 5, яка не були прийнята, що підтверджується квитанціями № 1 від 19.06.2015 (документ не прийнято. При необхідності виправте документ та відправте його знову. Виявлені помилки: порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДФС України від 10.04.2008 № 233, а саме: для платника , код ДПІ: 1234, не укладено договір про визнання електронної звітності.

20.07.2015 ПП "Айленд" подало до ДФС України запит щодо надання інформації стосовно договору про визнання електронних документів, який відповідачем був скерований до Головного управління ДФС у Луганській області для розгляду та надання відповіді згідно з вимогами чинного законодавства.

Головне управління ДФС у Луганській області листом від 25.08.2015 № 218/10/12-32-18-00 повідомила, що «податкова накладна №7 від 14.05.2015 року зареєстрована 27.05.2015 року за № відповідно до договору оформленого в паперовому вигляді згідно вимог Інструкції з підготовки подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженого наказом державної податкової адміністрації України 10.04.2008 № 233, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2008 p. за N320/15011. Нажаль, в теперішній час реквізити зазначеного договору не можливо надати у зв'язку з тим, що договір та журні обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (М.ЛУГАНСЬК, ЖОВТНЕВИЙ P-Н, KBAP. BOЛKOBA, БУД. 14 A). Отримання їх на даний час не можливо у зв'язку з загрозою життю та здоров'ю».

Приватне підприємство "Айленд", не погоджуючись з такою позицією контролюючого органу, звернулось з відповідним позовом до суду.

Згідно із частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

В пункті 49.3 статті 49 Податкового кодексу України зазначено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

В пункті 1 розділу ІІ Інструкції з підготовки подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом державної податкової адміністрації України 10.04.2008 № 233, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2008 p. за N320/15011 (Далі - Інструкція № 233), платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно із пунктом 48.1 статті 48 Податкового кодексу України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

В пункті 48.3 статті 48 Податкового кодексу України закріплені обов'язкові реквізити, що податкова декларація повинна містити.

Згідно із пунктом 7.7 розділу ІІІ Інструкції № 233, датою та часом надання податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС є дата та час, зафіксовані у першій квитанції.

Відповідно до пункту 49.15 статті 49 Податкового кодексу України, податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

Згідно із пунктом 7.6 розділу ІІІ Інструкції № 233, якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Відповідно до пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

Пунктом 48.7 статті 48 Податкового кодексу України встановлено, що податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

За вимогами пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

З аналізу наведених норм Податкового кодексу України, вбачається, що відмовити у прийнятті податкової декларації податковий орган може лише за умови, коли форма податкової декларацій не містить обов'язкових реквізитів, у такому випадку податковий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови або ж якщо відсутній договір, що визначає взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Як вбачається із квитанцій № 1 від 19.06.2015, причиною не прийняття податкової звітності ПП "Айленд" з податку на додану вартість за травень 2015 року є «для платника , код ДПІ: 1234, не укладено договір про визнання електронної звітності».

Водночас, даний факт про не укладення між позивачем та третьою особою договору про визнання електронних документів спростовується листом Головного управління ДФС у Луганській області від 25.08.2015 № 218/10/12-32-18-00, в якому зазначено, що «податкова накладна №7 від 14.05.2015 року зареєстрована 27.05.2015 року за № відповідно до договору оформленого в паперовому вигляді згідно вимог Інструкції з підготовки подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженого наказом державної податкової адміністрації України 10.04.2008 № 233, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2008 p. за N320/15011. Нажаль, в теперішній час реквізити зазначеного договору не можливо надати у зв'язку з тим, що договір та журні обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (М.ЛУГАНСЬК, ЖОВТНЕВИЙ P-Н, KBAP. BOЛKOBA, БУД. 14 A). Отримання їх на даний час не можливо у зв'язку з загрозою життю та здоров'ю».

Отже, в матеріалах справи наявний лист Головного управління ДФС у Луганській області від 25.08.2015 № 218/10/12-32-18-00 з якого вбачається, що між позивачем та третьою особою було укладено договір про визнання електронних документів.

Суд звертає увагу, що доказів про розірвання договору про визнання електронних документів, укладеного між ПП "Айленд" та Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Луганська Головного управління Міндоходів у Луганській області або доказів закінчення строку дії даного договору суду не надано.

Відтак, суд, вирішуючи справу на основі наявних доказів, дійшов висновку про безпідставність відмови у прийнятті податкової декларації з ПДВ за травень 2015 року у вигляді квитанцій №1 від 19.06.2015, оскільки доказів зворотнього відповідачем або третьою особою суду не надано.

Між тим, суд встановив, що позивач помилково зазначає в позовній заяві та позовних вимогах, що ПП "Айленд" було відмовлено у прийнятті податкової декларації з ПДВ за травень 2015 року рішенням у вигляді квитанції №1 від 14.07.2015, оскільки в матеріалах справи наявні квитанції № 1 від 19.06.2015 (т. 1, арк. 10).

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Державної фіскальної служби України про відмову у прийнятті податкової декларації з ПДВ за травень 2015 року у вигляді квитанції №1 від 19.06.2015 підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Отже, встановлення протиправності відмови відповідача щодо прийняття податкової декларації позивача з податку на додану вартість за травень 2015 року повертає сторін спірних правовідносин у первісний стан, який існував до прийняття такої протиправної відмови, а отже податкова декларація з податку на додану вартість позивача за травень 2015 року є такою, що прийнята як податкова декларація у день її фактичного отримання, відповідно до пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України, а тому позовні вимоги в частині щодо зобов'язання відповідача прийняти таку декларацію задоволенню не підлягають.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасування рішення Державної фіскальної служби України про відмову у прийнятті податкової декларації з ПДВ за травень 2015 року у вигляді квитанції №1 від 19.06.2015.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя О.П. Огурцов

Судді Р.О. Арсірій

В.А. Кузьменко