Справа № 810/3646/15
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 року (16:57 год.) м. Київ №810/3646/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Макаренко К.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РИБНИЙ СВІТ КОМПАНІ" до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 24.12.2015

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №60/9/10-13-10-25 від 08.09.2015

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "РИБНИЙ СВІТ КОМПАНІ" з позовом до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.01.2015 №.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що податковим законодавством не передбачено, що зміна значення рядків 23.1 податкової декларації з податку на додану вартість, які визначають напрям бюджетного відшкодування, є порушенням законодавства, а тому дії щодо перенесення суми, зазначеної у таких рядках, що практично призводять до зміни напряму бюджетного відшкодування «на рахунок платника у банку», не можуть розцінюватись як порушення законодавства України.

Крім того, позивач зазначає, що чинне законодавство не обмежує право платника уточнити показники раніше поданих декларацій, виключно у звязку з виявленням помилок при декларуванні податкових зобовязань та не містить жодних обмежень щодо зміни такою уточненою декларацією напрямку відшкодування, єдиним обмеженням для подання уточнюючого розрахунку є встановлення строків подання такого уточнення.

Відповідач позов не визнав з підстав, зазначених в письмових запереченнях проти позову, згідно яких, зокрема, зазначає, що платники ПДВ не мають права на складання уточнюючих розрахунків з метою зміни напряму бюджетного відшкодування, оскільки зміна напряму відшкодування не може розцінюватись як виправлення помилки, при цьому платником в кожному звітному періоді може застосовуватись тільки один з шляхів бюджетного відшкодування, а зміна задекларованого напрямку відшкодування сум податку на додану вартість законодавством не передбачена.

Відповідач стверджує, що єдиним та виключним способом визначення платником податку напрямку бюджетного відшкодування є внесення у відповідний рядок податкової декларації та до заяви про відшкодування обраного напрямку такого повернення, як гарантоване державою право на отримання платником бюджетного відшкодування, проте як вбачається з фактичних обставин справи, позивач шляхом подання ряду уточнюючих розрахунків всупереч податкового законодавства змінив вже визначений у декларації та заяві про відшкодування напрямок повернення податку на додану вартість.

В судовому засіданні по справі 24.12.2015 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні по справі 24.12.2015 представник відповідача проти позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рибний світ компані» (ідентифікаційний код 35001610, місцезнаходження 08131, Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Чорновола, будинок 46А) зареєстровано в якості юридичної особи 03.04.2007, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 11.03.2015 (т.1, а.с.133).

19.02.2014 ТОВ «Рибний світ компані» засобами телекомунікаційного звязку подано податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2014 року, в якій задекларовано бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 470276,00 грн. в рахунок зменшення податкових зобовязань з ПДВ наступних звітних (податкових) періодів (рядок 23.2 декларації) (т.1, а.с.11-14).

Вказана податкова декларація була подана в пакеті разом з додатком №1 «Розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість» (т.1, а.с.16-25), додатком №2 «довідка про залишок суми відємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоду, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» (т.1, а.с.27), додатком №3 «розрахунок бюджетного відшкодування» (т.1, а.с.29) та додатком №5 «розшифровка податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (т.1 а.с.31-34).

Отримання вказаних документів відповідачем підтверджується квитанціями № 2 про отримання документів (т.1, а.с.15, 26, 28, 30, 35).

17.11.2014 позивачем засобами телекомунікаційного звязку подано уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за січень 2014 року № (т.1, а.с.26-42) разом з додатком №2 «довідка про залишок суми відємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та не підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового звітного періоду» (від 17.11.2014 №) (т.1, а.с.44); додатком №3 «Розрахунок сум бюджетного відшкодування» від 17.11.2014 № (т.1 а.с.46) та додатком №4 «Заява про повернення суми бюджетного відшкодування» від 17.11.2014 № (т.1, а.с.48).

Отримання вказаних документів відповідачем підтверджується квитанціями № 2 про отримання документів (т.1, а.с.43, 45, 47, 49).

Судом встановлено, що в поданій заяві про повернення суми бюджетного відшкодування позивач просить відшкодувати суму податку на додану вартість у розмірі 470276,00 грн., визначену у податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2014 року на рахунок позивача у банку, у той час як в поданій основній декларації за січень 2014 року напрямок повернення суми бюджетного відшкодування визначений позивачем у зменшення податкових зобовязань з податку на додану вартість наступних звітних періодів.

16.12.2014 відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за січень 2014 року щодо уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за січень 2014 року ТОВ «Рибний світ компані», за результатами якої складено акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість щодо виявлених помилок (порушень) №362/15-2/35001610 від 16.12.2014 (т.1, а.с.50-53).

В акті перевірки зазначено, що ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області проведено перевірку з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобовязань з податку на додану вартість наступних звітних періодів за серпень-грудень 2013 року та складено довідку перевірки про результати документальної позапланової виїзної перевірки №140/15-2/35001610 від 01.04.2014.

В акті перевірки зазначено, що підприємство за лютий 2014 року декларувало позитивне значення ПДВ у розмірі 14542617, з них згорнулось залишком відємного значення за січень 2014 року на 1261021,00 грн., згорнулось переплатою на КОР в розмірі 13281596,00 грн., сформованої за період, що був перевірений та підтверджений довідкою про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Рибний світ компані» з питань перевірки достовірності нарахування бюджетного відшкодування ПДВ у зменшення податкових зобовязань з ПДВ за серпень-грудень 2013 року та достовірності декларування відємного значення з ПДВ за грудень 2013 року №140/15-2/35001610 від 01.04.2014.

Отже, підприємство скористалось правом, визначеним п. 200.6 ст. 200 Податкового кодексу, а саме зменшило сплату податкових зобовязань з ПДВ на суму 14452617,00 грн.

У висновках акту перевірки зазначено, що в порушення п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3, п. 200.4, п. 200.6 ст. 200 Податкового кодексу виявлено завищення рядка 23.1 уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за січень 2014 року на суму 470276,00 грн.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки позивачем подано заперечення на акт перевірки №05/4 від 05.01.2015 (т.1, а.с.54-58).

За наслідками розгляду заперечень, листом №543/10/15-2 від 16.01.2015 ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області висновки акту перевірки залишила без змін (т.1, а.с.59-60).

На підставі акту перевірки від 16.12.2014 №362/15-2/35001610 прийнято податкове повідомлення-рішення № від 20.01.2015, яким зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобовязань наступних періодів) з податку на додану вартість за січень 2014 року на суму 470276,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 117569,00 грн. (т.1, а.с.9);

Скориставшись правом адміністративного оскарження позивач звернувся зі скаргою до Головного управління ДФС у Київській області №02/4 від 02.02.2015 (т.1, а.с.61-65).

Рішенням Головного управління ДФС у Київській області №117 від 15.04.2015 податкове повідомлення-рішення № від 20.01.2015 залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення (т.1, а.с.67-72)

Позивачем також подано скаргу до Державної фіскальної служби України №21/4 від 21.04.2015 (т.1, а.с.73-79), яку рішенням ДФС України №13000/6/99-99-10-01-04-25 від 22.06.2015 залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № від 20.01.2015 - без змін (т.1, а.с.80-83).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням № від 20.01.2015 позивач звернувся з даним позовом до суду.

Законодавчим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI.

Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано статтею 200 ПК України (в редакції, чинній як на момент подання декларації за січень 2014р. 19.02.2014р., так і на момент подання уточнюючого розрахунку за січень 2014р.)

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п.200.2 ст.200 ПКУ).

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.3 ст.200 ПКУ).

Відповідно до пункту 200.4 статті 204 ПК України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. Платник податку зберігає право на отримання бюджетного відшкодування коштами у майбутніх звітних (податкових) періодах (п. 200.6 ст. 200 ПК України).

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації

Відповідно до п. 200.8 ст.200 ПК України до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій.

Згідно з п. 200.10 ст. 200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Відповідно до п. 200.11 ст.200 ПК України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Перелік достатніх підстав, які надають право контролюючим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 200.12. ст.200 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до п.200.14. ст.200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету (абз.2 п. 200.15 ст. 200 ПК України).

Згідно з п. 200.17 ст. 200 ПК України джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи Державного бюджету України. Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем подано уточнюючий розрахунок, яким було виправлено помилки в раніше подані податковій декларації за січень 2014 року, а саме змінено значення рядків 23 і 25 даної податкової декларації, також позивачем подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, в якій позивач просить відшкодувати суму податку на додану вартість у розмірі 470276,00 грн., визначену у податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2014 року на рахунок позивача у банку.

Отже, обставини справи свідчать, що єдиною підставою для виправлення самостійно виявлених помилок була зміна напрямку повернення суми бюджетного відшкодування за січень 2014 року, а саме зменшення податкових зобовязань з податку на додану вартість наступних звітних періодів змінено на відшкодування на рахунок платника у банку.

Суд зазначає, що відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення на підставі висновку про те, що чинним законодавством не передбачено можливості змінювати напрямок бюджетного відшкодування платниками податку шляхом подання уточнюючого розрахунку у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, з приводу чого суд зазначає таке.

Згідно з п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобовязаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 46.1 статті 46 ПК України встановлено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Положенням п. 48.1 ст. 48 ПК України ПК України форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Форму та порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість визначено затверджено наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.10.2014 за №1267/26044 (в редакції, чинній на момент подання уточнюючого розрахунку) (далі Порядок №966).

Відповідно до пункту 5 розділу V Порядку №966, якщо за результатами поточного звітного (податкового) періоду платником податку визначено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту (заповнено рядок 19 декларації), така сума у декларації 0110 враховується у зменшення суми податкового боргу за попередні звітні (податкові) періоди з податку на додану вартість, у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу (відображається у рядку 20.1 декларації), а решта зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 20.2 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду);

Якщо в наступному звітному податковому періоді різниця між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту з урахуванням залишку такого від'ємного значення минулого звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, має від'ємне значення (рядок 22 декларації), до декларації 0110 подається (Д2) (додаток 2).

Платники, які заповнили рядок 22 декларації 0110 та відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та подають до декларації 0110 (Д3) (додаток 3).

Значення рядка 3 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 23 декларації 0110 за поточний звітний (податковий) період. Залежно від обраного платником напряму повернення суми бюджетного відшкодування (на рахунок цього платника у банку або у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів) така сума вказується або у рядку 23.1, або у рядку 23.2, або частково розподіляється у рядках 23.1 та 23.2 податкової декларації 0110.

При цьому платники податку, які мають право на отримання бюджетного відшкодування та прийняли рішення про повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок у банку (заповнено рядок 23.1 декларації 0110), подають до декларації 0110 (Д4) (додаток 4).

У разі якщо платником податку відповідно до пункту 200.6 статті 200 Кодексу приймається рішення про отримання на рахунок у банку бюджетного відшкодування сум податку, задекларованих у рядку 23.2 декларацій попередніх звітних (податкових) періодів, то таке рішення приймається платником податку за умови наявності в картках особових рахунків на момент прийняття такого рішення залишку невикористаної суми податку, що була задекларована до бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобовязань наступних звітних (податкових) періодів. Платником податку за такий відповідний звітний (податковий) період подається уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок. У такому уточнюючому розрахунку сума такого залишку бюджетного відшкодування (або сума його залишку) зазначається у рядку 23.2 із знаком "-", а у рядку 23.1 - зі знаком "+" До такого уточнюючого розрахунку подаються (Д2) (додаток 2), (Д3) (додаток 3), (Д4) (додаток 4).

Аналізуючи наведені вище положення суд приходить до висновку про те, що платники податку на додану вартість, які задекларували бюджетне відшкодування за напрямком повернення суми «у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів», у майбутніх звітних (податкових) періодах мають право змінити такий напрямок на напрямок «на рахунок платника у банку» та отримати таке відшкодування коштами за умови, що воно не було використано платником податку в рахунок зменшення податкових зобов'язань чи зменшене за результатами проведених перевірок.

При цьому, зміна напрямку повернення суми бюджетного відшкодування має здійснюватися шляхом внесення відповідних змін до рядка 23.1 податкової декларації з податку на додану вартість.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Тобто єдиним обмеженням для подання уточнюючого розрахунку є встановлення строків подання такого уточнення, в загальному випадку такий строк визначено не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Більш того суд зазначає, що положення статті 50 ПК України не встановлюють застережень щодо того, які саме помилки в поданій декларації можуть бути виправлені поданням уточнюючого розрахунку, визначені в даній статті, а тому подання уточнюючого розрахунку у зв'язку з виправленням помилок означає можливість змінювати не лише фінансові показники, але й будь-які інші дані, відображені в декларації.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до змісту Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України», поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві. У зв'язку з цим Суд зауважує, що в даній справі спір стосується не конкретної суми відшкодування ПДВ або компенсації за затримку у його виплаті, а загального права заявника відповідно до Закону України «Про податок на додану вартість». Суд зауважує, що ознайомившись із критеріями та вимогами, встановленими національним законодавством, заявник мав достатньо підстав сподіватись на відшкодування ПДВ, який він сплатив під час здійснення своєї господарської діяльності, так само як і на компенсацію за затримку його виплати. Навіть якщо окрема вимога щодо відшкодування ПДВ може бути предметом перевірки та оскарження компетентними державними органами, відповідні положення Закону України «Про податок на додану вартість» не вимагають попереднього судового розгляду цієї вимоги з метою підтвердження права компанії на відшкодування.

Враховуючи, що у законодавстві не передбачено, що зміна значення рядків 23.1 і 23.2 податкової декларації з податку на додану вартість, які визначають напрями повернення суми бюджетного відшкодування, є порушенням законодавства, а тому дії щодо перенесення суми, зазначеної у рядку 23.2 Податкової декларації з ПДВ, у рядок 23.1, що фактично призвело до зміни напряму повернення суми бюджетного відшкодування «на рахунок платника у банку» не можуть розцінюватися як порушення законодавства України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24.04.2014 по справі №К/800/29600/13 (реєстраційний номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 38820462).

Таким чином, суд приходить до висновку, що право на відшкодування податку на додану вартість є правом платника податку на майно, а відповідно, як власник, він самостійно вирішує питання щодо способу реалізації свого права, більш того жодним законом або іншим нормативно-правовим актом не передбачено позбавлення підприємства права на документально підтверджене бюджетне відшкодування податку на додану вартість шляхом подання уточнюючого розрахунку у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок у раніше поданій податковій декларації.

Крім того, відповідач в акті перевірки зазначає, що позивач вже скористався своїм правом, визначеним п. 200.6 ст. 200 ПК України, а саме задеклароване за січень 2014 року бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 470276,00 грн. було використано в рахунок зменшення податкових зобовязань з ПДВ в наступних звітних (податкових) періодах, з приводу чого суд зазначає таке.

Як встановлено вище, обовязковою умовою для зміни платником податків напрямку повернення суми бюджетного відшкодування «на рахунок платника у банку» замість попередньо задекларованого «у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів» є те, що таке бюджетне відшкодування не було зараховано в рахунок зменшення податкових зобов'язань, тобто не було використано платником податку в рахунок зменшення податкових зобов'язань, чи зменшене за результатами проведених перевірок.

Як вже встановлено судом позивачем в податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2014 року задекларовано бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 470276,00 грн. в рахунок зменшення податкових зобовязань з ПДВ наступних звітних (податкових) періодів.

Позивачем на підтвердження факту того, що вказане бюджетне відшкодування не було зараховано в рахунок зменшення податкових зобов'язань в наступних податкових періодів до моменту подання уточнюючого розрахунку за січень 2014 року надано до суду податкові декларації за період з лютого 2014 року по листопад 2014 року (т.2, а.с.62-191), з яких вбачається, що заявлене до бюджетного відшкодування ПДВ за січень 2014 року у розмірі 470276,00 грн. не було використано в рахунок погашення податкових зобовязань з ПДВ за період лютий-листопад 2014 року, а тому вказана суму бюджетного відшкодування в період з січня 2014 року по листопад 2014 року (по день подання уточнюючого розрахунку позивачем) обліковувалась на картці особового рахунку з ПДВ позивача як переплата, що підтверджується карткою особового рахунку позивача з ПДВ за 2014 рік (т.2, а.с. 193-196).

Крім того, позивачем надано до суду акт ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області №306/1-13-22-2-21/35001610 від 18.09.2015 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Рибний світ компані» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014», в пункті 3.2 якого зазначено:

- перевіркою повноти визначення податкових зобовязань за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 не встановлено їх заниження;

- перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 не встановлено його завищення та/або заниження;

- перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 не встановлено його заниження та/або завищення;

- за даними перевірки сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 23 декларації) за січень 2014 року складає 470276,00 грн. (т.1, а.с.173-210).

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що задекларована позивачем сума бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 470276,00 грн. згідно податкової декларації за січень 2014 року не була використана в рахунок зменшення (погашення) податкових зобовязань за період лютий-листопад 2014 року, більш того за результатами вказаної перевірки не встановлено порушення позивачем порядку визначення, нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2013 по 31.12.2014.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, доказів, які б спростовували доводи позивача, не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 487,20 грн. згідно платіжного доручення № 1063 від 14.08.2015 (т.1, а.с.2).

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 487,20 грн. підлягають стягненню з ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області, відповідно до положень статті 94 КАС України.

Судом 24.12.2015 проголошені вступна та резолютивна частина постанови, а 30.12.2015 постанова складена у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 20.01.2015 №.

3. Стягнути судовий збір у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят дві грн. 20 коп.) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибний світ компані" (ідентифікаційний код 35001610, місцезнаходження 08131, Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Чорновола, будинок 46А) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 39471029,місцезнаходження 08132, м. Вишневе, вул. Ломоносова, 34).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.