Справа № 813/667/16
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року 15 год. 37 хв. Справа № 813/667/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сакалош В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Бігуна Н.Т.,

представника позивача - Демчик О.І.,

представника відповідача - Юрченка Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ПП «ОККО - Нафтопродукт» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального ГУ ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, -

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду надійшло позовна заява ПП «ОККО - Нафтопродукт» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального ГУ ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 21 грудня 2015 року № /6571.

24 лютого 2016 року провадження у справі відкрито, хід його розгляду відображено в ухвалах суду, в судовому засіданні 17 березня 2016 року проголошено вступну і резолютивну частини постанови, згідно ч. 3, ст. 160 КАС України.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що на переконання позивача, оскаржуване податкове повідомлення - рішення винесено податковим органом за відсутністю правових підстав, з порушенням норм чинного законодавства, а відтак підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у певному обсязі.

Відповідач надав заперечення від 10.03.2016 року. Зазначив, що ГУ ДФС у Харківській області здійснена фактична перевірка магазину ПП «ОККО - Нафтопродукт», за результатами якої складено акт від 07.12.2015 року № 1256/20/40/22/36670361, встановленні порушення п.13, ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в наслідок чого і було винесене оскаржуване податкове повідомлення - рішення. Свою перевірочну діяльність і за результатами такої прийняте рішення вважає правомірними, та такими, що відповідають вимогам чинного податкового законодавства України.

Представник відповідача заперечення підтримав у повному обсязі, просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, врахувавши заперечення відповідача на позов, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

30.11.2015р. працівниками Головного управління ДФС у Харківській області проведено фактичну перевірку щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) господарської одиниці АЗС, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців,12А, суб'єкта господарської діяльності ПП «ОККО-Нафтопродукт», за результатами якої складено акт № 001231 від 04.12.2015р. (далі акт перевірки). В акті перевірки зроблено висновок про встановлення незабезпечення відповідності на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів, сумі коштів, зазначеній у денному звіті на суму 74 494,73 грн., чим порушено п.13 статті 3 Закону України від 06.07.1995р. № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями).

Підставою для такого висновку стало те, що на місці проведення розрахунків сума готівкових коштів з урахуванням покупки становить 2 550,50 грн., сума готівкових коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій становить 77 045,23 грн., невідповідність сум готівкових коштів 74 494,73 грн.

На підставі вищевказаного акта перевірки Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Львові МГУ ДФС винесено податкове повідомлення-рішення № /6571 від 21.12.2015р., яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 74 494,43 грн.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995р., дія якого поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно п. 13 ст. 3 згаданого Закону суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

В силу положень пункту 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: вчинене вперше - 1 гривня; вчинене вдруге - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг); за кожне наступне вчинене порушення - у п'ятикратному розмірі вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

Місцем проведення розрахунків, у відповідності до положень ст.2 згаданого, вважається місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Згідно з абзацом десятим пункту 1.2 глави 1 Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. №637, яке розроблено відповідно до статті 33 Закону України «Про Національний банк України» та визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою, каса - приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівкових коштів, інших цінностей, касових документів.

В свою чергу, пунктом 23 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006р. № 833, який визначає загальні умови провадження торговельної діяльності суб'єктами оптової торгівлі, роздрібної торгівлі, закладами ресторанного господарства, основні вимоги до торговельної мережі, мережі закладів ресторанного господарства і торговельного обслуговування споживачів (покупців), які придбавають товари у підприємств, установ та організацій незалежно від організаційно-правової форми і форми власності, фізичних осіб - підприємців та іноземних юридичних осіб, що провадять підприємницьку діяльність на території України забороняється зберігання на місці проведення розрахунку (в касі, грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що не належить суб'єкту господарювання, а також особистих речей касира чи інших працівників.

Тобто, місце проведення розрахунків у розумінні наведених законодавчих норм не обмежується виключно касовим апаратом, а включає касу, грошовий ящик, сейф тощо.

Листом ДПА України від 06.07.2009р., № 14083/7/23-7017/572 «Про направлення оглядового листа (щодо організації та проведення контролю за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій, норм обігу готівки, застосування штрафних санкцій) роз'яснено, що у випадку якщо підприємство не має можливості зберігати всю суму готівкових коштів у ящику реєстратора, частину готівки можна зберігати в сейфі за умови його знаходження на місці проведення розрахунків. При цьому сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків (у ящику РРО та сейфі) має відповідати сумі коштів, зазначеній у денному звіті реєстратора. З метою уникнення непорозумінь з контролюючими органами слід обумовити таку ситуацію у внутрішньому наказі по підприємству, в якому зазначити, що в сейфі, розміщеному на місці проведення розрахунків, має зберігатися лише виручка від реалізації з використанням РРО.

Судом встановлено, що наказом директора ПП «ОККО-Нафтопродукт» №15 від 10.04.2012р. «Щодо визначення місця проведення розрахунків та «депозитного» реєстратора розрахункових операцій» визначено місце проведення розрахунків, яким є окремий реєстратор розрахункових операцій з депозитним сейфом, що розміщено поруч, у випадку коли кількість депозитних сейфів відповідає кількості реєстраторів розрахункових операцій на АЗС/АЗК; депозитний реєстратор розрахункових операцій з депозитним сейфом, у випадку наявності на АЗС одного депозитного сейфу на декілька реєстраторів розрахункових операцій; окремий реєстратор розрахункових операцій, у випадку наявності на АЗС одного депозитного сейфу на декілька реєстраторів розрахункових операцій. Сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків (або у скриньці РРО, або у скриньці РРО та депозитному сейфі), згідно вказаного наказу, має відповідати обліковим даним відповідно до звіту даного РРО.

Надане в наказі визначення місця проведення розрахунків не суперечить законодавчому визначенню такого місця.

Використання депозитного сейфу на АЗС, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців,12А, у порядку визначеному керівництвом позивача, підтверджується наявними в матеріалах справи витягом від 15.02.2016р. з наказу «Щодо порядку проведення інкасації готівкових коштів на АЗС/АЗК» від 09.07.2014 р. за №76/53 (далі Наказ №76/53), договором оренди за №2013/06-26 від 01.06.2013 р., додатковою угодою до даного договору від 30.09.2015 р.. Актом перевірки, складеним 04.12.2015р., зазначене не спростовано.

Пунктом 1.4 Наказу 76/53 визначено, що готівка із скриньки РРО по мірі наповнення повинна бути перенесена у депозитний сейф. При перенесенні готівки із скриньки РРО у депозитний сейф службове вилучення готівкових коштів з каси не проводиться (п.1.4.2 Наказу 76/53).

Наявними в матеріалах справи копією Z-звіту за 30.11.2015р., копіями фіскальних чеків про перенесення готівки в сейф (останнє внесення 30.11.2015р., 12:07:40 год.) підтверджено знаходження на час початку перевірки (30.11.2015р. 12:21 год.) АЗС, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців,12А, суб'єкта господарської діяльності ПП «ОККО-Нафтопродукт», в місці проведення розрахунків (депозитному сейфі) готівки в сумі 74 500,00 грн.. При цьому, вказана сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків (депозитному сейфі) відповідає обліковим даним відповідно до звіту РРО.

У відповідності до п.4.5 «Порядку реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги)» затвердженого Наказом ДПА №614 від 01.12.2000 року унесення чи видача готівки з місця проведення розрахунків повинні реєструватись через РРО з використанням операцій «службове внесення» та «службова видача», якщо таке внесення чи видача не пов'язані з проведенням розрахункових операцій. Крім того, операція «службове внесення» використовується для реєстрації суми готівки, яка зберігається на місці проведення розрахунків на момент реєстрації першої розрахункової операції, що проводиться після виконання Z-звіту.

Факт реєстрації видачі готівки в сумі 74 500,00 грн. з місця проведення розрахунків (сейфу) через РРО з використанням операції «службова видача» підтверджено наявною в матеріалах справи копією Z-звіту за 30.11.2015р. та копією відповідного фіскального чеку. Подальша інкасація вказаної суми підтверджена наявною в матеріалах справи копією супровідної відомості до сумки з готівкою від 30.11.2015р.

Відтак, наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності вказують на те, що позивачем було забезпечено відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, в ході проведення перевірки про зберігання готівкових коштів в депозитному сейфі своєчасно, 30.11.2015 під час перерахунку готівки із скриньки РРО, було повідомлено ревізорів з вимогою перевірити вказані відомості. Однак, ревізорами було відмовлено в перерахунку грошових коштів на місці проведення розрахунків, про що працівниками АЗС складено відповідний акт, що міститься в матеріалах справи. Вказаний акт є додатком до акта перевірки, про що зазначено в п.п. 4.1. «Зауваження до акту перевірки». Із змісту акту, складеного працівниками АЗС, вбачається, що перерахунок коштів із скриньки РРО ревізорами було розпочато о 12:21:39 год., а ключ від депозитного сейфу було доставлено вже о 13:00 год. Вказані обставини відповідачем не спростовано.

Відповідно до п.п. 17.1.8. ПК України платник податків має право вимагати від контролюючих органів проведення перевірки відомостей та фактів, що можуть свідчити на користь платника податків.

У відповідності до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтею 21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов'язані, зокрема, дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

Відповідно до п.61.1 та 61.2 ст.61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 20.1.9 п.20.1 ст.20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки. У разі відмови платника податків (його посадових осіб або осіб, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню, патентуванню та/або сертифікації) від проведення такої інвентаризації або ненадання для перевірки документів, їх копій (за умови наявності таких документів) застосовуються заходи, передбачені статтею 94 цього Кодексу. Разом з тим, за наявності вимог суб'єкта податкового контролю щодо перевірки відомостей та фактів, що можуть свідчити на користь платника податків, контролюючий орган, передбаченим зазначеною вище нормою права не скористався.

Акт перевірки не містить відомостей щодо вчинення суб'єктом перевірки будь-яких дій, що перешкоджають контролюючому органу здійснювати функції податкового контролю при проведенні фактичної перевірки чи відмови платника податків від виконання законних вимог контролюючого органу.

Наведені обставини вказують не те, що контролюючим органом в ході проведення перевірки та при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення не було дотримано принципу обґрунтованості, тобто урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (п.3 ч.3 ст.2 КАС України), добросовісності діяльності суб'єктів владних повноважень (п. 5 ч. 3 ст. 2 КАС України), зокрема не було перераховано усі готівкові кошти, які знаходились на місці проведення розрахункових операцій.

Відповідно до положень ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до частини першої ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами доводів позивача та встановлених в ході судового розгляду фактичних обставин, відтак, не доведено правомірності винесення податкового повідомлення-рішення № /6571 від 21.12.2015р..

У свою чергу, в матеріалах справи наявні докази які вказують на те, що у діях позивача відсутність склад правопорушення, за який його притягнуто до відповідальності.

Відтак, спірне податкове повідомлення-рішення за викладених вище обставин не може вважатись правомірним і підлягає скасуванню.

огляду на наведене, з врахуванням змісту ст. 162 КАС України, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати, прийняте Спеціалізованою Державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м.Львові Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби, податкове повідомлення-рішення від 21.12.2015 року № /6571.

3.Стягнути у межах бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Львові Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби на користь на користь Приватного підприємства «ОККО-Нафтопродукт» (, м.Львів, вул.Пластова,1) 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гревень) сплаченого судового збору.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 22.03.2016 року.

Суддя Сакалош В.М.