Справа № 804/5843/15
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року м. Київ К/800/54685/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Цвіркун Ю.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Спільного українсько-литовсько-британського товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Скарб»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2015 р.

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 р.

у справі № 804/5843/15

за позовом Спільного українсько-литовсько-британського товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Скарб»

до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В :

Спільне українсько-литовсько-британське товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Скарб» (далі - позивач, ТОВ «НВП «Скарб») звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - відповідач, Дніпропетровська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2015 р. у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 р. постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2015 р. залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «НВП «Скарб», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2015 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 р. і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

Дніпропетровською ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з платниками податків ТОВ «Енкі Констракт» та ТОВ «Барристан» за листопад та грудень 2014 року, за результатами якої складено акт №50/22-04/24236144 від 02.02.2015 р.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту по ТОВ «Енкі Констракт» та ТОВ «Барристан» за листопад та грудень 2014 року на суму 105 362,75 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.02.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 158 044,50 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали обґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

За змістом частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно умов договору № 18/11-14 від 18.11.2014 р. ТОВ «Барристан» (продавець) зобов'язується передати у власність ТОВ «НВП «Скарб» товар вказаний в п. 1.2 дійсного договору, а покупець зобовя'зується прийняти товар та сплатити за нього на умовах дійсного договору.

Згідно умов договору №11/09-14 від 11.09.2014 року ТОВ «Енкі Констракт» (продавець) зобов'язується передати у власність покупця (позивача) товар вказаний у п. 1.2. дійсного договору, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього.

Крім того, як встановлено судами, транспортування товару здійснювали ТОВ «Актив Трейд Плюс» та ТОВ «Ісан Груп Трейд» на одному й тому ж автомобілі, а саме Diamler-Chrysler 903 АЕ29-89CX.

Водночас, як вбачається з інформації, отриманої з АІС Автомобіль ДАІ МВС України, автомобіль Diamler-Chrysler не належить ТОВ «Актив Трейд Плюс» та ТОВ «Ісан Груп Трейд», а знаходиться у власності ТОВ Атма-Преса. За підприємствами - ТОВ «Актив Трейд Плюс» та ТОВ «Ісан Груп Трейд» не зареєстровано жодного автотранспорту.

Крім того, судами встановлено, що сертифікати ТОВ «Барристан» та ТОВ «Енкі Констракт» видані позивачу контрагентами, які не є виробниками продукції та не мають права видавати сертифікати якості від свого імені.

Також, як встановлено судами, у позивача відсутні первинні документи, які б підтверджували рух коштів за результатами виконання господарських договорів.

При цьому господарські операції між позивачем та контрагентами фактично не мали реального характеру, отримання товарів не підтверджено належним чином складеними первинними документи, не доведено їх подальше використання в своїй господарській діяльності.

Отже, не вбачається підстав вважати, що між позивачем та ТОВ «Барристан», ТОВ «Енкі Констракт» реально здійснені та фактично виконані господарські операції, які підтверджені належним чином складеними первинними документами.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що позивачем не виконані всі умови, передбачені податковим законодавством, які надають йому правові підстави для формування податкового кредиту.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга позивача підлягає відхиленню, а постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2015 р. та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Спільного українсько-литовсько-британського товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Скарб» відхилити.

2.Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2015 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

Ю.І. Цвіркун