Справа № 815/2199/15
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/2199/15

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Сівєлькіної С.Є.,

представників апелянта - Одеської міської ради Дорогіна К.Ю. та Ходаковської О.Ю., прокурора Тодорова А.І., представника відповідача - Одеського міського управління юстиції Кисельова Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської міської ради на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Одеського міського управління юстиції, Державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Рубан Майї Олександрівни, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_7 про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкту до експлуатації, про скасування реєстрації права власності на об'єкт нерухомості,-

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2015 року Заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Одеського міського управління юстиції, Державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Рубан Майї Олександрівни, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_7, в якому просив визнати протиправною та скасувати реєстрацію, проведену департаментом Державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області 16.01.2015 року за №ОД 31 декларації про готовність об'єкта до експлуатації щодо реконструкції нежитлового приміщення бару-кафе без зміни геометричних розмірів, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 подану громадянином ОСОБА_7; визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 09.02.2015 року, індексний номер 19200064 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_7 на 93/100 часток об'єкту нерухомості нежитлового приміщення кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», за адресою: АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво про право власності номер 33356318 від 09.02.2015 року, яке видане державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_6.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Одеська міська рада подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представників апелянта - Одеської міської ради Дорогіна К.Ю. та Ходаковської О.Ю., прокурора Тодорова А.І., представника відповідача - Одеського міського управління юстиції Кисельова Д.Д., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 16.01.2015 року за №ОД31 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області зареєстровано Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, реконструкції частини бару-кафе без зміни геометричних розмірів за адресою: АДРЕСА_1, замовник ОСОБА_7

11.02.2015 року Одеською обласною прокуратурою зареєстрований лист Департаменту Муніципальної безпеки Одеської міської ради від 10.02.2015 року №01.1-16/107, згідно якого прокуратуру повідомлено, що 03.02.2015 року до Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради із Управління архітектури та містобудування надійшов лист щодо встановлення факту надання недостовірних даних в Декларації про готовність об'єкта до експлуатації за адресою: АДРЕСА_1.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_7 подав до Департаменту ДАБІ в Одеській області недостовірні відомості щодо готовності об'єкта до експлуатації за адресою: АДРЕСА_1, а саме інформацію про технічний нагляд, якій нібито здійснив інженер ОСОБА_8, інформацію щодо генерального проектувальника архітектора ОСОБА_9, а також інформацію про наявність дозволу про початок будівельних робіт, виданий інспекцією ДАБК м. Одесі №640/06 від 12.09.2006 року.

На підставі цієї недостовірної інформації Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області зареєстрував Декларацію серії ОД №31 від 16.01.2015 року про готовність об'єкта до експлуатації за адресою: АДРЕСА_1.

Встановлено, що ДАБК м. Одеси дозволу на виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 не надавала, вказане приміщення самовільно збудовано та його розміщення в пляжній зоні на підставі п. 4 ст. 90 Водного кодексу України - заборонено.

Враховуючи викладене, Департамент муніципальної безпеки Одеської міської ради просив прийняти міри прокурорського реагування за вищевказаними фактами (Т. 1 а.с. 15).

18.02.2015 року за вих. №05/1-570вих. 15, прокуратурою Одеської області надісланий лист до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, за результатом якого, прокуратура просила у строк до 20.02.2015 року вжити відповідних заходів реагування, у тому числі, щодо скасування реєстрації зазначеної декларації (Т. 1 а.с. 21).

Листом Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 03.03.2015 року №05/1-2258, прокуратуру Одеської області повідомлено, що власник будівництва уникає від проведення відповідної перевірки, Департаментом неможливо притягнути його до адміністративної відповідальності. Враховуючи відсутність під час здійснення Департаментом перевірки, власника об'єкту, Департамент листом від 27.02.2015 року №01/12-2144 звернувся до відповідних органів виконавчої влади та внутрішніх справ за сприянням у здійсненні сумісно з їх представниками перевірки дотримання вимог діючого законодавства містобудівного законодавства. Після отримання інформації та проведення сумісної перевірки, у разі виявлення порушника, Департаментом будуть вжиті заходи відповідно до вимог чинного законодавства (Т. 1 а.с. 26).

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області в частині визнання протиправною та скасування реєстрації Декларації, суд першої інстанції виходив з передчасності звернення позивача до суду із вказаною вимогою, оскільки не встановлено, про яку саме перевірку йшлося у листі Департаменту муніципальної безпеки Одеської міськради від 10.02.2015 року, який суб'єкт владних повноважень проводив зазначену перевірку. До суду не представлені матеріали зазначеної перевірки та відомості про її результати.

Проте, колегія суддів з рішенням суду першої інстанції в цій частині погодитися не може з огляду на таке.

Так, відповідно до положень ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно положень п. 5 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23 травня 2011 року, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Згідно пункту 7 вищезазначеного Порядку, позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням чи письмової заяви про проведення перевірки щодо дотримання суб'єктом господарювання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів інспекцій; перевірка виконання суб'єктом господарювання вимог інспекції щодо усунення порушень ліцензіатом ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Згідно із положеннями п. 17, п. 18, п. 19, п. 20, п. 21, п. 22 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23 травня 2011 року, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки складається протокол та припис про усунення порушень.

З урахуванням викладеного, колегія суддів наголошує на тому, що Департамент ДАБІ в Одеській області, після отримання листа Прокуратури Одеської області повинен був провести позапланову перевірку третьої особи в порядку та з урахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», з метою всебічного з'ясування всіх обставин справи та недопущення порушень прав та законних інтересів позивача, як суб'єкта містобудування.

Однак, судам обох інстанцій не представлено жодних доказів проведення такої перевірки. Навпаки, орган контролю у сфері містобудівної діяльності листом від 03.03.2015 року повідомив, що такий контрольний захід лише планується.

Підстави самостійного скасування Інспекцією ДАБК реєстрації декларації, передбачені ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

У разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами для представництва інтересів громадянина або держави.

Повноваження прокурора щодо представництва інтересів держави у суді визначено статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», частиною 3 якої (у редакції, чинній на момент звернення заступника прокурора Одеської області до суду з даним адміністративним позовом) визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Системний аналіз зазначених правових норм дозволяє дійти висновку про наявність у заступника прокурора Одеської області на момент звернення до суду процесуальної можливості звернутись не тільки у випадку порушення інтересів держави, а навіть у випадку існування такої загрози, що прямо спростовує висновки суду першої інстанції стосовно передчасності його звернення до суду з адміністративним позовом.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ані на час звернення заступника прокурора Одеської області до суду, ані на час прийняття судами 1-ї та 2-ї інстанцій рішень, Департаментом ДАБІ не сповіщено позивача про здійснення будь-яких дій з перевірки дотримання вимог містобудівного законодавства при будівництві (перебудові) спірного об'єкта нерухомості та про скасування реєстрації спірної Декларації, чим фактично підтверджено протиправну бездіяльність Департаменту ДАБІ з порушеного перед ним питання та доцільність звернення до суду з таким адміністративним позовом.

Крім того, суд першої інстанції не надав правової оцінки доказам, наявним в матеріалах справи.

Так, пунктом 1 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що замовник має право виконувати будівельні роботи лише після отримання дозвільної документації на виконання будівельних робіт. У спірних правовідносинах такою документацією є дозвіл на виконання будівельних робіт.

У розділі 10 Декларації (інформація про дозвільні документи) ОСОБА_7 зазначено, що будівельні роботи з реконструкції будівлі кафе-бару здійснено на підставі дозволу про початок виконання будівельних робіт №640/06, виданого Інспекцією ДАБК м. Одеси 12 вересня 2006 року.

Однак, зазначену інформацію спростовано листом управління архітектури та містобудування Одеської міської ради (надалі - Управління архітектури) від 20 жовтня 2015 року №01-11/3885, яким повідомлено, що згідно з журналом реєстрації за вищевказаними реквізитами зареєстровано дозвіл, виданий ОСОБА_10 на будівництво житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до пункту 18 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (надалі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461, та частини 1 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Пунктом 19 Порядку та частиною 6 вказаного Закону визначено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про готовність об'єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Крім того, пунктом 17 Порядку встановлено норму, відповідно до якої реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Преамбулою зазначеного Закону встановлено, що цей Закон визначає правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності і встановлює порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та державних адміністраторів.

Основні вимоги до порядку видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання документів дозвільного характеру регламентовано статтею 4-1 зазначеного Закону.

Відповідно до частини 5 вказаної статті однією з правових підстав для відмови у видачі документа дозвільного характеру є виявлення в документах, поданих суб'єктом господарювання, недостовірних відомостей.

Зважаючи на вказану правову норму, за наявності у суб'єкта владних повноважень права видачі дозвільного документу та наявності права здійснити відмову за певних умов, останній наділений обов'язком проводити перевірку достовірності наведених у декларації даних. Перевірка повноти даних, зазначених у декларації про готовність об'єкта до експлуатації полягає не тільки у з'ясуванні питання її належного оформлення та порядку подання, а й у перевірці достовірності зазначених в ній відомостей.

Тобто, з наявності у Департаменту ДАБІ повноважень стосовно повернення декларацій у випадку їх оформлення з порушення вимог чинного законодавства вбачається існування у відповідача обов'язку стосовно перевірки достовірності внесених даних.

Крім іншого, це випливає із загального характеру вищевказаних правових норм, які не містять уточнень або виключень із повноважень щодо перевірки правильності оформлення декларацій.

Таким чином, зважаючи на вказані правові норми, колегія суддів дійшла висновку про протиправність реєстрації Департаментом ДАБІ спірної Декларації. При цьому, у департаменту ДАБІ були достатні правові підстави для її скасування.

Так, приписами статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» регламентовано процедуру внесення змін до повідомлення або декларації, скасування реєстрації повідомлення або декларації.

Відповідно до частини 2 вказаної статті у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Як зазначено вище, листом прокуратури Одеської області від 18 лютого 2015 року №05/1-570вих Департамент ДАБІ повідомлено про внесення ОСОБА_7 до Декларації недостовірних відомостей стосовно дозволу на початок виконання будівельних робіт на спірному об'єкті нерухомості.

Тобто, у Департаменту ДАБІ на момент отримання листа прокуратури Одеської області були наявні правові підстави для скасування реєстрації Декларації та час, необхідний для підтвердження зазначеної у листі інформації.

Однак, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, Департаментом ДАБІ попри наявність правових підстав та необхідної інформації щодо внесення ОСОБА_7 до Декларації недостовірних відомостей, які є підставою для скасування її реєстрації, не здійснено жодних дій, направлених на скасування спірної Декларації.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що адміністративний позов прокурора в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що 09.02.2015 року, державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_6 прийнято рішення про державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, розмір частки: 93/100 на нежитлове приміщення кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований: АДРЕСА_1, за суб'єктом: ОСОБА_7, НОМЕР_1, з відкриттям відповідного розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об'єкт нерухомого майна.

09.02.2015 року, за індексним номером: 33356318 на ім'я ОСОБА_7 видано Свідоцтво про право власності на 93/100 частини нежитлового приміщення кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову в частині визнання протиправним рішення державного реєстратора та свідоцтва про права власності, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про їх правомірність.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству та поданим документам.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 8 Закону України від 01.07.2004 року №1952-IV, орган державної реєстрації прав: 1) проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; 2) забезпечує ведення Державного реєстру прав; 3) надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; 4) забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; 5) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України №1952-IV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України, від 17.10.2013, №868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» (Порядок №868).

Згідно положень п. 49 Порядку №868, у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси. Документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на такий об'єкт нерухомого майна, заявник не подає. Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об'єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; письмову згоду співвласників багатоквартирного будинку (в разі добудови аттикових і мансардних поверхів та приєднання місць загального користування), справжність підпису яких засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат»; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (в разі коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна змінилася його адреса). Документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на об'єкт нерухомого майна до проведення його реконструкції, заявникові не повертаються.

Судом першої інстанції згідно матеріалів реєстраційної справи №01 встановлено, що з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_7 було подано квитанції про сплату державного мита та вартості наданої адміністративної послуги; копію паспорта громадянина України, копію ІПН, довідку про розрахунок часток, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН», рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.06.2005 року по справі №2-4472/2005, декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 16.01.2015 року №ОД31, довідку з адресного реєстру міста Одеси Одеської міської ради від 10.11.2014 року №57811/1, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.09.2013 року по справі №523/12147/13-ц, технічний паспорт на нежитлове приміщення від 15.05.2013 року.

Відомостей (повідомлень) щодо скасування декларації про готовність об'єкту, про скасування рішень судів по вищезазначеним цивільним справам, матеріали реєстраційної справи - не містять.

Апелянт та позивач наполягають на тому, що при проведенні реєстраційних дій державним реєстратором було порушено вимоги п. 49 Порядку №868, згідно яких, у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на об'єкт нерухомого майна, який до проведення реконструкції перебував у спільній власності, заявник, крім документів, що зазначені в цьому пункті, подає письмову згоду всіх співвласників об'єкта нерухомого майна на проведення його реконструкції. Якщо у зв'язку з проведенням реконструкції об'єкта нерухомого майна змінився розмір часток у праві спільної власності, заявник, крім документів, що зазначені в цьому пункті, подає письмову заяву співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна.

Однак, судом першої інстанції вірно встановлено, що дійсно за результатом проведеної реконструкції частки співвласників змінилися, але визначення часток співвласників відбувалось в судовому порядку, підтвердженням зазначеного було представлене державному реєстратору рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.09.2013 року, про визнання за ОСОБА_7 права власності на 93/100 частини бара-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», за Територіальною громадою м. Одеси, в особі Одеської міської ради на 7/100 частин.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що виникнення права власності у Одеської міської ради на зазначений об'єкт відбулося при розмежуванні відповідно до Рішення Одеської обласної Ради №266-ХХІ від 25 листопада 1991 року форм державної власності між власністю обласної Ради, міст обласного підпорядкування і районів області. Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №104 від 06.04.1992 року «Про приймання в комунальну власність міста державного майна житлово-комунального господарства, охорони здоров'я, народної освіти і культури» до Суворовського району м. Одеси був віднесений парк ім. Котовського (на теперішній час пляжно-паркова зона «Лузанівка»), а відповідно розпорядженню Суворовської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.05.2000 року №402/1р «Про передачу об'єктів комунальної власності, розташованих у пляжно-парковій зоні «Лузанівка», комунальному підприємству «Гідропарк «Лузанівка», у тому числі переданий в підпорядкування павільйон «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Згідно матеріалів реєстраційної справи №01, територіальна громада м. Одеси, в особі Одеської міської ради в особі уповноваженої на підставі довіреності особи - представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, ОСОБА_11, 19.02.2015 року, також, звернулася до Реєстраційної служби з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на 7/100 частки нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 (кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1»).

Державним реєстратором прав на нерухоме майно, ОСОБА_12, 19.02.2015 року прийнято рішення індексний номер: 19482236 від про державну реєстрацію права власності, форма власності:комунальна, на розмір частки 7/100 нежитлового приміщення, що розташоване: АДРЕСА_1 (приміщення 101), за суб'єктом: Територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.09.2013 року.

На підставі викладеного є підстави для висновку, що відбулася реєстрація власниками права власності на їх частки у добровільному порядку на підставі рішення суду.

Крім зазначеного, пункт 49 Порядку №868 не передбачає переваг у власників різних форм власності при зверненні по вчиненню реєстраційних дій, та не вимагає згоду для співвласника, який реєструє право власності вдруге.

До того ж, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що прокурор не довів, яким чином відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів саме держави від дій та рішень державного реєстратора, якщо предмет спору стосується об'єкту нерухомості, який перебуває у приватній власності третьої особи ОСОБА_7, та у комунальної власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради та ця обставина була встановлена рішенням суду у цивільній справі, яке набрало законної сили.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову Заступника прокурора Одеської області в цій частині.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд першої інстанції не повністю встановив обставини справи та допустив порушення норм матеріального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи частково спростовують правильність висновків суду.

Відтак, апеляційна скарга Одеської міської ради підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради задовольнити частково, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року - скасувати та прийняти нову постанову суду, якою адміністративний позов Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати реєстрацію, проведену департаментом Державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області 16.01.2015 року за №ОД 31 декларації про готовність об'єкта до експлуатації щодо реконструкції нежитлового приміщення бару-кафе без зміни геометричних розмірів, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 подану громадянином ОСОБА_7

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення рішення апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов