Справа № 2-а-3694/10/1670
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2016-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2016 р.Справа № 2-а-3694/10/1670
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2010р. по справі № 2-а-3694/10/1670

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації в Полтавській області , Державної судової адміністрації України третя особа Хорольський районний суд Полтавської області

про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, третя особа - Хорольський районний суд Полтавської області, в якому просив визнати незаконною бездіяльність відповідачів щодо невиконання вимог ст. 44 Закону України "Про статус суддів" (чинного на час виникнення правовідносин; далі - Закон № 2862-ХІІ), постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (далі - постанова № 865), рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. при нарахуванні йому заробітної плати, обчислення посадового окладу судді та щомісячної надбавки за вислугу років. Просив зобов'язати відповідачів провести перерахунок та виплатити йому, починаючи з 03.12.2007р. заробітну плату згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 2862-ХІІ з посадового окладу згідно додатку 6 до постанови № 865 в розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених законодавством на момент нарахування, без обмежень, встановлених пунктом 4-1 вказаної постанови № 865, провести перерахунок та виплатити, починаючи з 21.02.2006р. по 01.01.2008р. та з 22.05.2008р. по дату ухвалення судового рішення, щомісячну надбавку за вислугу років у розмірі, встановленому ч. 4 ст. 44 Закону № 2862-ХІІ, виходячи із загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2010р. позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ТУ ДСА в Полтавській області щодо ненарахування позивачу заробітної плати з 03.12.2007р. по 15.09.2010р. згідно вимог ч. 1 ст. 44 Закону № 2862-ХІІ, щомісячної надбавки за вислугу років з 21.02.2006р. по 31.12.2007р. та 22.05.2008р. по 15.09.2010р. відповідно до частини 4 ст. 44 Закону № 2862-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.08.2008р. Зобов'язано ТУ ДСА в Полтавській області здійснити перерахунок з 03.12.2007р. по 15.09.2010р. та виплатити позивачу заробітну плату згідно ч. 1 ст. 44 Закону № 2862-ХІІ, виходячи з посадового окладу відповідно додатку 6 до постанови № 865 в розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, без обмежень, встановлених пунктом 4-1 постанови № 865 та здійснити перерахунок і виплату надбавки за вислугу років у розмірі, встановленому ч. 4 ст. 44 Закону № 2862-ХІІ, виходячи із загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, за період з 21.02.2006р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 15.09.2010р. В решті позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011р. постанову суду першої інстанції скасовано в частині задоволених позовних вимог та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.02.2016р. постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011р. скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов'язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної надбавки за вислугу років у розмірі, встановленому частиною 4 статті 44 Закону України "Про статус суддів", виходячи із загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011р. залишено без змін.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача перевіривши матеріали справи у їх сукупності, постанову суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач є суддею Хорольського районного суду Полтавської області, призначений на посаду судді згідно Указу Президента України від 31.01.2006р. № 79/2006.

Згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в Полтавській області від 02.02.2010р. № 02-24/143 складовими заробітної плати позивача є посадовий оклад 2490 грн., доплата за кваліфікаційний клас судді (з 26.05.2006р. по 01.07.2009р. - 4 кваліфікаційний клас, з 02.07.2009р. по 31.12.2009р. - 3 кваліфікаційний клас), надбавка за вислугу років: з 21.02.2006р. по 25.08.2006р. 15 %, з 25.08.2006р. по 31.05.2010р. 20 %.

Позивач не згоден із розмірами нарахованої та виплаченої йому заробітної плати з 03.12.2007р., яка нараховувалась та виплачувалась йому не з розміру 7,5 мінімальних заробітних плат. Крім того, позивач не згоден з розміром надбавки за вислугу років за період з 21.02.2006р. по 01.01.2008р. та з 22.05.2008р., оскільки розмір надбавки за вислугу років відповідач обчислював не від загальної суми щомісячного заробітку, як це передбачено ч. 4 ст. 44 Закону № 2862-XII, а лише виходячи з розміру посадового окладу та доплати за кваліфікаційний клас.

Задовольняючи позовні вимоги щодо нарахування та виплати заробітної плати позивачу за період з 03.12.2007р. по 15.09.2010р. з розрахунку посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених в Законі № 2862-XII із урахуванням постанови № 865, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2007р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2007р., визнано протиправним та скасовано пункт 4-1 постанови № 865 в зв'язку з чим, з 03.12.2007р. розмір посадового окладу судді повинен був визначатися із розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про державний бюджет" на відповідний рік, а не з розміру 332 грн.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні вказаних позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважав помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем при нарахуванні з 03.12.2007р. та виплати заробітної плати порушено право позивача на отримання заробітної плати у розмірі, встановленому чинним законодавство.

Повертаючи справу на новий розгляд , суд касаційної інстанції в ухвалі від 11.02.2016р. вказав на не те, що з 01.01.2006р. по 31.12.2006р. (під час дії ст. 113 Закону № 3235-IV) та з 01.01.2008р. до 22.05.2008р. (з дати набрання чинності Законом № 107-VI до винесення Конституційним Судом України Рішення № 10-рп/2008) надбавка за вислугу років суддям мала виплачуватися у відсотках від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 01.01.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 15.09.2010р. - у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 227 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Згідно зі статтею 44 Закону № 2862-XII заробітна плата судді, як складова його матеріального і соціально-побутового забезпечення, є елементом статусу судді. Вона складалась з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. У свою чергу посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

У такий спосіб законодавець диференційовано вирішив питання про оплату праці суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів, які виконують ще й обов'язки на адміністративних посадах, з тим, щоб досягти справедливого співвідношення в оплаті праці в залежності від обсягу виконуваної роботи.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України "Про оплату праці" умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з державного бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаного Закону 30.06.2005р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 514, згідно з абзацом 2 пункту 1 якої посадовий оклад Голови Верховного Суду України з 01.06.2005р. становив 15 розмірів мінімальної заробітної плати, та постанову № 865, якою затверджена Схема посадових окладів голови та заступника голови судової палати, голови Військової судової колегії, секретаря Пленуму та суддів Верховного Суду України, керівників та суддів вищих спеціалізованих судів, апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6, які розраховано, виходячи з кратності до мінімальної заробітної плати. Постанова № 865 повинна була набрати чинності з 01.01.2006р.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005р. № 1243 "Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів" було зафіксовано розрахункову величину для обчислення посадових окладів працівників певних установ, що фінансуються з бюджету, у тому числі й суддів, у розмірі встановленої мінімальної заробітної плати - 332,0 грн.

Іншою постановою від 31.12.2005р. № 1310 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865" внесені зміни до постанови № 865, зокрема, постанову доповнено пунктом 4-1, згідно з яким також встановлено, що розміри посадових окладів, передбачені постановою № 865, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. і у подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться.

Такі зміни були внесені до постанови № 865 до набрання нею чинності.

При обчисленні посадового окладу в якості сталої (розрахункової) величини Кабінет Міністрів України використав встановлений з 01.09.2005р.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" розмір мінімальної заробітної плати 332,0 грн., що виключало можливість її збільшення у випадку підвищення розміру мінімальної заробітної плати.

Враховуючи, що встановлення сталої (розрахункової) величини для обчислення розмірів посадових окладів суддів та внесення відповідних доповнень до постанови Кабінету Міністрів України № 865 відбулося до моменту набрання нею чинності, ця постанова у редакції до внесення доповнень згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.2005р. № 1310 не була введена в дію, зазначені нормативні акти не суперечать вимогам Закону № 2862-XII.

Крім того, постановою Вищого адміністративного суду України від 13.04.2011р. постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.2008р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2009р. скасовано, у задоволенні позову про визнання незаконними та скасування зазначених постанов Кабінету Міністрів України відмовлено. При цьому касаційним судом зазначено, що оскаржувані постанови не звужують існуючі гарантії незалежності суддів, а постанови Кабінету Міністрів України, що є предметом оскарження, не суперечать Закону У№ 2862-XII, прийняті в межах повноважень Кабінету Міністрів України.

Таким чином, судом касаційної інстанції у справі щодо оскарження нормативно-правового акту органу виконавчої влади висловлено правову позицію щодо законності пункту 4-1 постанови №865.

При цьому, колегія суддів вважає правомірним висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про перерахунок та виплату щомісячної надбавки за вислугу років за періоди з 21.02.2006р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 15.09.2010р., виходячи з наступного.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя статті 22 Конституції України).

Відповідно до частини четвертої статті 44 Закону № 2862-ХІІ (у редакції, що діяла до 1 січня 2006 року) суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Статтею 113 Закону України від 20.12.2005р. № 3235-IV "Про Державний бюджет України на 2006 рік" (далі - Закон № 3235-IV) установлено, що у 2006 році суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах, передбачених частиною четвертою статті 44 Закону № 2862-ХІІ, від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Неконституційним Закон № 3235-IV в частині виплати суддям щомісячної надбавки за вислугу років не визнавався, а тому у 2006 році щомісячна надбавка за вислугу років суддям мала виплачуватися у відсотках від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

З 01.01.2007р. вищезгадана надбавка мала нараховуватися відповідно до ч. 4 ст. 44 Закону № 2862-ХІІ.

Підпунктом "б" пп. 2 п. 61 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007р. № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 107-VI) були внесені відповідні зміни до Закону № 2862-ХІІ. Зокрема, в абзаці другому частини четвертої слова "загальної суми щомісячного заробітку" замінено словами "посадового окладу".

Рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (далі - Рішення № 10-рп/2008) Конституційний Суд України визнав неконституційними низку положень Закону № 107-VI, у тому числі й п. 61 розділу II Закону № 107-VI щодо внесення зазначених вище змін.

Тобто, з 01.01.2008р. до 22.05.2008р. (дати винесення Рішення № 10-рп/2008) надбавка за вислугу років суддям мала виплачуватися у відсотках тільки від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2008р. № 19 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865" (яка набрала чинності з 01.03.2008р.) останню доповнено пунктом 2-2, яким передбачено, що суддям щомісяця виплачується надбавка за вислугу років у відсотках від посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас в таких розмірах: при стажі роботи понад три роки - 10 відсотків, понад п'ять років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Таким чином, після 22.05.2008р. - дати винесення Конституційним Судом України Рішення № 10-рп/2008 - Закон № 2862-ХІІ і постанова № 865 по-різному врегульовували питання виплати суддям надбавки за вислугу років.

Виходячи із визначених в частині четвертій статті 9 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами слід зазначити, що при визначенні бази обчислення суддям набавки за вислугу років після 22.05.2008р. - дати винесення Конституційним Судом України Рішення № 10-рп/2008 - слід застосовувати положення Закону № 2862-ХІІ, який має вищу юридичну силу, а не підзаконний нормативний акт - постанову № 865.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що з 01.01.2006р. по 31.12.2006р. (під час дії ст. 113 Закону № 3235-IV) та з 01.01.2008р. до 22.05.2008р. (з дати набрання чинності Законом № 107-VI до винесення Конституційним Судом України Рішення № 10-рп/2008) надбавка за вислугу років суддям мала виплачуватися у відсотках від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 01.01.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 15.09.2010р. - у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Тобто, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позовних вимог в цій частині позовних вимог.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки дублюють заперечення на позов, які подавались суду першої інстанції, були враховані ним при вирішення справи по суті, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується повністю із висновком суду першої інстанції, так як обставини справи встановлені правильно, докази досліджені вірно, відповідно рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, тому судове рішення не підлягає скасуванню, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації в Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2010р. по справі № 2-а-3694/10/1670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 21.03.2016 р.