Справа № 809/79/14
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 р. Справа № 876/7461/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Носа С.П., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.04.2014 року у адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Тисменицької об'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

В січні місяці 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Тисменицької об'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення № від 20.11.2013 року за яким застосувано штрафні (фінансові) санкції в сумі 676,50 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.04.2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом І інстанції не прийнято до уваги копії квитанцій та Черніївською сільською радою Тисменецького району не було оприлюднено в засобах масової інформації про зміну ставок збору.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що є ОСОБА_1 суб'єктом підприємницької діяльності, відповідно до поданої нею 15.12.2010 року до податкового органу заяви придбала торговий патент для провадження підприємницької діяльності - роздрібна торгівля

18.11.2013 року працівниками Тисменицької ОДПІ проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати сум збору за здійснення деяких видів підприємницької діяльності, за результатами якої в цей день складено акт за № 000068/09-13-17, в якому зроблено висновок про порушення фізичною особою-підприємцем пп.267.5.2 п.267.5 ст.267 Податкового кодексу України внаслідок несвоєчасної сплати збору за провадження торговельної діяльності (роздрібна торгівля).

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.11.2013 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 676,50 грн, не погоджуючись з яким, позивач звернувся із позовом до суду.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи (п.36.2, п.36.5 ст.36 ПК України).

Відповідно до п.п.267.3.1 п.267.3 ст.267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ставка збору за провадження торговельної діяльності та діяльності з надання платних послуг встановлюється сільськими, селищними та міськими радами (далі у цьому пункті - органами місцевого самоврядування) з розрахунку на календарний місяць у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати, установленої законом на 1 січня календарного року (далі - мінімальна заробітна плата), визначеному цим пунктом, з урахуванням місцезнаходження пункту продажу товарів та асортименту товарів, пункту з надання платних послуг та виду платних послуг.

За провадження торговельної діяльності (крім торговельної діяльності з придбанням короткотермінового торгового патенту), діяльності з надання платних послуг, здійснення торгівлі валютними цінностями збір сплачується щомісяця не пізніше 15 числа, який передує звітному місяцю (п.п. «б» п.п.267.5.2 п.267.5 ст.267 ПК України).

Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності передбачена ст. 125-1 Податкового кодексу України, яка тягне за собою накладення штрафу у розмірі 50% ставок збору, встановлених статтею 267 Податкового кодексу України.

Так, ставки збору за провадження торговельної діяльності з надання платних послуг було встановлено рішенням Черніївської сільської ради від 27.05.2011 року №71-4/2011 «Про ставки збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності» з розрахунку на календарний місяць у межах від 0,1 до 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, установленої законом на 1 січня календарного року, з урахуванням місцезнаходження пункту продажу товарів. Додатку до рішення сільради №1.

Пунктом четвертим даного рішення встановлено, що рішення вступає в дію з 01.01.2012 року та є чинним у наступних календарних роках з врахуванням розміру мінімальної заробітної плати, установленої законом на 01 січня календарного року.

На зазначений період законодавцем встановлено наступний розмір мінімальної зарплати: 2012 року - 1073 грн, 2013 року - 1147 грн.

Згідно п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі не пізніше наступного робочого дня.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 18.07.2005 року №276 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.08.2005 року за №843/1112 затверджено Інструкцію «Про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яки здійснюється органами державної податкової служби України».

Пунктом 2 цієї Інструкції передбачено, що органи державної податкової служби для веденні оперативного обліку платежів, що надходять до бюджету, одержують відповідні документи від органів Державного казначейства України та інших установ згідно чинним порядком передачі інформації, а саме виписки з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів. Пунктом 5.3 передбачено, що дані про надходження платежів до бюджету відображаються органом державної податкової служби в особових рахунках платників і в реєстрі надходжень та повернень у день отримання від органів Державного казначейства України відомостей про зарахування та повернення надміру сплачених платежів у вигляді електронного реєстр розрахункових документів.

Відображення надходжень коштів в рахунок сплати податкових зобов'язань платників проводиться в інформаційній системі податкових органів датою зарахування зазначених коштів на бюджетні рахунки відкриті в органах Державного казначейства, у день отримання від таких органів відомостей про зарахування та повернення коштів з відповідних рахунків у порядку, встановленому наказом Державного казначейства України та ДПА України від 25.04.2002 року №74/194 «Про затвердження Порядку взаємодії між органами Державного казначейства України і органами державної податкової служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями».

В судовому засіданні встановлено, що позивач повинна була сплачувати регулярно і помісячно 15 числа кожного місяця відповідну суму збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності за період з 15.01.2011 року по 15.10.2013 року.

За дослідженими витягами з особової картки ОСОБА_1 підтверджено порушення термінів сплати (перерахування) збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності за 2011, 2012 , 2013 роки мало місце.

Враховуючи викладене, суд погоджується із застосуванням до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 676,50 грн відповідно до податкового повідомлення-рішення від 20.11.2013 року №.

При цьому, суд першої інстанції визнав безпідставними посилання позивача на не оприлюднення рішення Черніївської сільської ради про затвердження ставок збору в друкованих засобах масового інформації, а також не прийняв до уваги власно-розрахуні суми збору.

Окрім цього, на думку суду, необґрунтованим є посилання апелянта на копії квитанцій, оскільки такі не можуть бути взяті до уваги через неналежну їх оформленість та не є належним доказом у справі. Окрім цього дані квитанції можуть підтверджувати тільки періоди за 15.02.2011 року, 15.05.2011 року, 15.06.2013 року, 15.07.2013 року та 15.10.2013 року. Належних доказів щодо інших дат сплати суду не представлено. Витребувана із ініціативи суду інформація банку не містить даних щодо операційного часу.

Щодо посилань позивача на відсутність у нього заборгованості зі сплати збору за провадження торговельної діяльності суд зазначає, що штрафні (фінансові) санкції були до нього застосовані не за наявність боргів із вказаного платежу, а за несвоєчасне перерахування належних до сплати сум.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач під час складання та надсилання позивачу спірного податкового повідомлення-рішення діяв на підставі та у спосіб, що передбачені ПК України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, до яких належать органи державної податкової служби та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, колегія суддів прийшла до переконання, що суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 не було сплачено судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 88 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Ухвалою суду від 20.10.2015 року враховуючи майновий стан апелянта відстрочено сплату судового збору в сумі 913,50 грн до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч.1 ст. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною першою ст. 98 КАС України визначено, що суд вирішує питання судових витрат у постанові суду або ухвалою.

За наведених обставин колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. 160, 195, 197, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.04.2014 року у адміністративній справі №809/79/14 - без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 913 (дев'ятсот тринадцять) грн 50 коп за подання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді І.М. Обрізко

С.П. Нос