Справа № 462/5401/15-а
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року Справа № 876/1489/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Гулида Р.М.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1;

від відповідача - ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 26.01.2016р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до Залізничного відділу соціального захисту населення Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання дій протиправними та спонукання до вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

03.08.2015р. позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулися до суду з адміністративним позовом, в якому, із урахуванням поданої під час розгляду справи заяви про збільшення позовних вимог, просили визнати незаконними дії відповідача Залізничного відділу соціального захисту населення Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо зарахування при призначенні державної субсидії у місячний дохід ОСОБА_1 - 1218 грн.; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок призначеної державної субсидії із урахуванням нульових доходів ОСОБА_1 та здійснити перерахунок недоотриманих коштів; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок недоотриманої державної субсидії за квітень 2015 року за адресою: АДРЕСА_1, та доплатити недоотримані кошти субсидії за квітень у подальшому (а.с.1-2, 29).

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 26.01.2016р. у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.83-90).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1, який покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким заявлений позов задоволити (а.с.73-75).

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що під час нарахування державної субсидії позивачам незаконно врахували у дохід ОСОБА_1 1218 грн., через що призначена державна субсидія є заниженою.

Також судом невірно застосовані норми Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, затв. постановою КМ України № 848 від 21.10.1995р., оскільки апелянт не отримує жодного доходу протягом кількох років; не відповідає дійсності твердження суду про перерахунок субсидії за квітень 2015 року.

Окрім цього, судом не дотримані розумні строки розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача на підтримання поданої скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції, на підставі заяви ОСОБА_3 від 08.04.2015р. позивачам, які проживають на АДРЕСА_1, в травні 2015 року призначено відповідачем субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на період з 01.04.2015р. по 30.09.2015р., що підтверджується витягом з протоколу № 13 від 18.05.2015р. та повідомленням № 7000061 про призначення державної субсидії (а.с.20-24).

Позивачі не погоджуються з тим, що відповідач для розрахунку субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг включив до розрахунку не фактичний середньомісячний дохід позивача ОСОБА_1 в розмірі, що дорівнює нулю, а виходив з розміру прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб в розмірі 1218 грн.

Вирішуючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що Залізничний відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є відсутніми підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

Спірні правовідносини регламентовані приписами постанови КМ України № 848 від 21.10.1995р. «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» (в редакції, чинній на момент виникнення згаданих відносин).

Цією постановою затверджено Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (далі - Положення), яке визначає умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Згідно п.3 цього Положення призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у мм.Києві та Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - органи праці та соціального захисту населення).

Відповідно до п.12 вказаного Положення субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного (за останні шість місяців або два квартали, що передують місяцю звернення за призначенням субсидії) сукупного доходу осіб, зазначених у пункті 7 цього Положення, а для придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива - на основі річного за попередній календарний рік.

Якщо серед зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб є працездатні особи, які декларують та/або подають до органів праці та соціального захисту населення довідки про відсутність доходів за будь-який місяць протягом періоду, за який визначається сукупний дохід, або місячний дохід яких менший від прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на час призначення субсидії, в розрахунок субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива за кожний такий місяць включається місячний дохід на рівні прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на час призначення субсидії.

Згідно довідки Львівського міського центру зайнятості від 07.05.2015р. позивач ОСОБА_1 зареєстрований як безробітний з 07.08.2013р. та за період з 07.08.2013р. по 30.04.2015р. в нього відсутній дохід (а.с.4), що також підтверджується відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України (а.с.63, 64).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2015 році встановлений в розмірі 1218 грн.

Оскільки позивач є працездатною особою і у нього є відсутній дохід протягом періоду, за який визначається сукупний дохід, у розрахунок субсидії за кожен місяць зазначеного періоду включається місячний дохід на рівні прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб у відповідному періоді, тобто 1218 грн.

Таким чином, відповідачем вірно визначено сукупний дохід сім'ї позивачів за шість місяців перед зверненням в розмірі 14471 грн. 17 коп. (а.с.39), що на підставі п.12 вищевказаного Положення включає дохід ОСОБА_1 на рівні прожиткового мінімуму.

Щодо покликання позивачів на те, що субсидію їм призначено лише з травня 2015 року, а за квітень 2015 року така не нарахована, то наведена обставина не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

Зокрема, згідно наданої позивачами копії повідомлення про оплату комунальних послуг за квітень 2015 року (зворот а.с.30) є відсутніми дані про субсидію.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем субсидію призначено на шість місяців - на період з 01.04.2015р. по 30.09.2015р., проте враховуючи, що рішення про це було прийнято в травні 2015 року, тому в повідомленні позивачам за квітень 2015 року субсидія не значиться.

Також у травні 2015 року позивачам було надано субсидію в розмірі 537 грн. 31 коп. для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за квітень 2015 року, що підтверджується роздруківкою, в якій така субсидія значиться як «запізніла за 04.2015 року» (а.с.46).

Наведене також підтверджується листом Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради № 2605/08-8423 від 30.10.2015р.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що Залізничний відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є відсутніми правові підстави для задоволення позовних вимог.

Також вказаними висновками повністю спростовуються твердження апелянта, які торкаються невірного обчислення розміру субсидії та нарахуванням субсидії за квітень 2015 року.

Стосовно порушення судом строків розгляду справи колегія суддів зазначає, що розгляд справи неодноразово відкладався, у тому числі через клопотання позивача ОСОБА_1 (а.с.8, 9, 11) та відповідача про відкладення розгляду справи (а.с.31-32), а також через задоволення клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів від Головного управління ДФС у Львівській обл. (а.с.47, 51, 56-57).

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови суду не впливають та висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення за безпідставністю та необґрунтованістю, а тому у задоволенні заявленого позову належить відмовити.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 26.01.2016р. в адміністративній справі № 462/5401/15-а залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: М.В.Костів

Р.М.Гулид