Справа № 822/863/15
Суддя: Коротких О.А.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаКоротких О.А.,
суддів:Самсіна І.Л., Маринченка В.Л. -
розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Вікотек» (далі - Товариство) про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 3 грудня 2015 року у справі за позовом Товариства до Реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції в особі державного реєстратора Ткачука Володимира Михайловича, державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Нілової Ангеліни Олександрівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - публічне акціонерне товариство «Банк «Форвард» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 3 грудня 2015 року касаційну скаргу Товариства залишив без задоволення, постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2015 року - без змін.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, Товариство звернулося до Верховного Суду України із заявою про її перегляд з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 КАС.

У заяві Товариство посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статей 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» та статті 84 Закону України «Про нотаріат».

На обґрунтування заяви додано копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 лютого 2015 року (справа № К/800/40245/15), яка, на думку Товариства, підтверджує неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, суд касаційної інстанції погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що у спірних правовідносинах державний реєстратор діяв у відповідності до вимог чинного на той час законодавства, в межах наданої йому компетенції, не порушуючи при цьому законні права та інтереси позивача. Банком було надано всі передбачені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень документи для здійснення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25 лютого 2015 року, яка надана на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції задовольняючи касаційну скаргу Товариства, погодився з висновками суду першої інстанції про те, що вчиняючи дії щодо здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. Острозького, будинок 35 за суб'єктом: Публічне акціонерне товариство "Банк "Форвард", а також приймаючи рішення "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" яким проведено державну реєстрацію права приватної власності на вказану земельну ділянку, відповідач діяв передчасно та в порушення вимог статей 15 , 16 , 17 , 22 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV та пунктів 36, 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 17 жовтня 2013 року № 868, чим порушив права ТОВ "Вікотек".

Відповідачем не доведено правомірності дій щодо здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, та прийняття рішення «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».

Отже, аналіз зазначених судових рішень не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом норм матеріального права, оскільки прийняття різних за змістом судових рішень зумовлено різними фактичними обставинами, які були встановлені під час розгляду цих справ, перевірка правильності встановлення яких не входить до компетенції Верховного Суду України.

Відповідно до статті 235 КАС Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин колегія суддів не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд справи.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікотек» до Реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції в особі державного реєстратора Ткачука Володимира Михайловича, державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Нілової Ангеліни Олександрівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - публічне акціонерне товариство «Банк «Форвард» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії за заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 3 грудня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.А. Коротких

Судді: І.Л. Самсін

В.Л. Маринченко