Справа № 820/11335/15
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 березня 2016 р. № 820/11335/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Ділбарян А.О.,

за участю: представника позивача - Колобова Л.В.,

представника відповідача - Шамілової Л.Ш.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Акцент -13" до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Акцент -13", звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд скасувати повністю податкове повідомлення - рішення Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 30.01.2015 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки акту перевірки від 19.12.2014 року № 4500/20-33-22-05-07/38877383, на підставі яких винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є необґрунтованими та помилковими, оскільки судження податкового органу про порушення вимог податкового законодавства ТОВ "Акцент -13" виходять виключно з мотивів наявності у відношенні його контрагентів - ПП "Віарт" та ТОВ "Надра Газ" інформації інших контролюючих органів про неможливість проведення зустрічних звірок. Вважав, що висновки Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова про фіктивність укладених правочинів, що були предметом перевірки та, як наслідок - неправомірності формування податкового кредиту, спростовується наявністю первинної документації щодо господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - Шамілової Л.Ш. до суду надійшли письмові заперечення, в яких представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що під час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки встановлено, що не можливо підтвердити реальність вчинених правочинів між позивачем та його контрагентами, що призвело до зайвого включення позивачем сум до податкового кредиту за перевіряємий період.

Представник позивача Колобов Л.В., у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Шамілова Л.Ш., у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, наведені у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ТОВ "Акцент -13" пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації, набуло статусу юридичної особи з ідентифікаційним кодом 38877383, перебуває на обліку в Західній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, з 01.11.2013 року є платником податку на додану вартість ( а.с. 149,154).

Фахівцем Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області ( правонаступник - Західна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області) була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ "Акцент -13" ( ) з питання дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово - господарських операцій з придбання товарів ( робіт, послуг), у ТОВ "Надра Газ"( , ПП "Віарт" ( ) за липень 2014 року та їх подальшої реалізації або використання у господарській діяльності підприємства.

За результатами перевірки складений акт від 19.12.2014 року № 4500/20-33-22-05-07/38877383 ( а.с.170-173), яким встановлено порушення п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.4 ст. 201 ПК України, в результаті чого платником занижено суму ПДВ за липень 2014 року у розмірі 14955,38 грн. за рахунок безпідставного завищення підприємством податкового кредиту по операціях з ТОВ "Надра Газ" на суму 8183,88 грн. та по операціях з ПП "Віарт" на суму 6771,50 грн.

За результатами висновків, викладених в акті перевірки, Західною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення від 30.01.2015 року №, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 18694,23 грн. у т.ч. за основним платежем - 14955,38 грн., за штрафними ( фінансовими) санкціями ( штрафами) - 3738,85 грн. ( а.с. 28).

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що підприємством було оскаржено податкове повідомлення-рішення від 30.01.2015 року № в адміністративному порядку, проте рішеннями контролюючих органів вищого рівня дане податкове повідомлення - рішення залишено без змін.

Підставою для встановлення в акті перевірки порушень позивачем податкового законодавства та, як наслідок, прийняття контролюючим органом спірного податкового повідомлення - рішення, стала наявність акту Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 08.09.2014 року № 2739/26-55-22-02/38488471 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Надра Газ" ( ) щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період 01.07.2014 року - 31.07.2014 року та листа Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 29.09.2014 року № 3013/7/26-54-22-03/33204854 про неможливість проведення зустрічної звірки ПП "Віарт" ( ) за червень-липень 2014 року та складення окремих первинних документів з порушеннями законодавства ( а.с. 133-144).

Таким чином, відповідач дійшов висновку, що правочини, укладені ТОВ "Акцент -13" з ТОВ "Надра Газ" та ПП "Віарт" мають ознаки нереальності здійснення.

Щодо господарської діяльності позивача та його взаємовідносин з контрагентами ТОВ "Надра Газ" та ПП "Віарт" суд зазначає наступне.

Між ТОВ "Надра Газ" ( постачальник) та ТОВ "Акцент -13" ( покупець) 02.06.2014 року укладено договір постачання № 02.06-14 ( а.с.45), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов'язується поставляти і передавати у власність покупцю товар ( господарчі товари, побутова хімія, запчпстини), відповідно до рахунків-фактур та видаткових накладних, які є невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити оплату відповідно до умов договору.

Пунктом 1.3 договору визначено, що кількість та асортимент товару передбачаються у рахунках - фактурах та видаткових накладних, які є невід'ємною частиною договору.

Згідно договору від 02.06.2014 року № 02.06-14 ТОВ "Акцент -13" його контрагентом ТОВ "Надра Газ" виписано податкові накладні № 224 від 02.07.2014 року на суму 7537,20 грн., у т.ч. ПДВ 1256,20 грн., № 1121 від 11.07.2014 року на суму 18521,76 грн., у т.ч. ПДВ 3086,96 грн., № 2417 від 24.07.2014 року на суму 5476,32 грн. у т.ч. ПДВ 912,72 грн., № 2917 від 29.07.2014 року на суму 17568,00 грн. у т.ч. ПДВ 2928,00 грн., видаткові накладні № 224 від 02.07.2014 року, № 1121 від 11.07.2014 року, № 2417 від 24.07.2014 року, № 2917 від 29.07.2014 року, рахунки - фактури № 224 від 02.07.2014 року, № 1121 від 11.07.2014 року, № 2417 від 24.07.2014 року, № 2917 від 29.07.2014 року ( а.с.47-49, 51, 53-55, 57-59, 61-62).

Транспортування відбулось автомобільним транспортом ТОВ "Н-Кан-Сервіс Плюс" згідно договору перевезення, укладеного 01.11.2013 року між ТОВ "Н-Кан-Сервіс Плюс" та ТОВ "Акцент -13" ( а.с.39-40) згідно товарно - транспортних накладних № 0224 від 02.07.2014 року, № 01121 від 11.07.2014 року, № 02417 від 24.07.2014 року, № 02917 від 29.07.2014 року ( а.с.50, 52, 56, 60).

ТМЦ було отримано від контрагента директором ТОВ "Акцент -13" згідно генеральної довіреності ( а.с.46) та оприбутковано на складі позивача, що не заперечується сторонами по справі.

Станом на час перевірки, сплата за договором постачання № 02.06-14 відбулась частково, платіжними дорученнями № 155 від 14.07.2014 року та № 168 від 22.07.2014 року усього на суму 27500,00 грн. ( а.с.63-64).

З цього приводу представник позивача пояснив, що дана сума була передплатою та, в подальшому підприємство розрахувалось за поставлений товар у повному обсязі. Дана обставина підтверджується випискою банку по рахунку ( а.с.109-114).

З матеріалів справи вбачається, що товар, отриманий ТОВ "Акцент -13"від ТОВ "Надра Газ", в подальшому був реалізований ТОВ"Білогір"я молокопродукт", ТОВ "Лозівський молочний завод", ТОВ "Гадячсир", ПАТ "Харківська ТЕЦ-5", ДП "Харківський завод Шампанських вин", ТОВ "Техмолпром", які сплатили суму отриманого товару від ТОВ "Акцент -13", що вбачається з договорів поставки, укладених ТОВ "Акцент -13" з даними підприємствами, видаткових та податкових накладних, специфікацій, ТТН, довіреностей на отримання ТМЦ ( а.с. 69-98, 109-127).

Рух товару, отриманого ТОВ "Акцент -13"від ТОВ "Надра Газ" у бухгалтерському обліку відображено у картці рахунку 631 за липень 2014 року ( а.с.157-159).

Крім того, позивачем надано до матеріалів справи сертифікати та декларації відповідності, висновок державної санітарно - епідеміологічної експертизи на ТМЦ, як реально існуючий товар, придбаний у ТОВ "Надра Газ" ( а.с.99, 128-130).

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що оскільки на підприємстві позивача, згідно штатного розкладу, працює 4 особи, а саме: директор, головний бухгалтер, бухгалтер, менеджер по збуту, а на балансі підприємства відсутні транспортні засоби, що підтверджував довідками від 21.03.2016 року № 21/03-1 та № № 21/03-2 ( а.с.168-169), за таких обставин, з метою супроводу товару, який ТОВ "Акцент -13" отримує від контрагентів, в процесі здійснення господарської діяльності, було укладено відповідний договір з ПП "Віарт".

Так між ПП "Віарт" ( експедитор) та ТОВ "Акцент -13"( клієнт), 01.07.2014 року було укладено договір транспортного експедирування № 01/07-1 екс.тр.п. ( а.с.41), п. 1.1. якого передбачено, що експедитор зобов'язується від свого імені та за свій рахунок здійснювати комплекс робіт зі супроводження вантажу при перевезенні.

Пунктом 1.4 договору визначено, що клієнт пред'являє, а експедитор приймає до перевезення вантаж на підставі заявки, яка здійснюється в телефонному режимі. Виконання робіт підтверджується актом про надання послуг.

ПП "Віарт" було виконано комплекс робіт по супроводженню вантажу на виконання договору від 01.07.2014 року № 01/07-1 екс.тр.п., що вбачається з акту про надання послуг № ОУ-07143 від 31.07.2014 року( а.с.43).

Згідно договору від 01.07.2014 року № 01/07-1 екс.тр.п. ТОВ "Акцент -13" його контрагентом ПП "Віарт" було виписано податкову накладну № 143 від 31.07.2014 року на суму 40629,00 грн., у т.ч. ПДВ 6771,50 грн. та рахунок - фактуру № 143 від 31.07.2014 року ( а.с.42,44).

Станом на час перевірки, сплата за договором від 01.07.2014 року № 01/07-1 екс.тр.п. не відбулась. З цього приводу представник позивача пояснив, що ТОВ "Акцент -13" розрахувалось з ПП "Віарт" вже після проведеної контролюючим органом перевірки, отримавши від контрагента належні документи.

Господарська операція ТОВ "Акцент -13" з ПП "Віарт" у бухгалтерському обліку відображена у картці рахунку 631 за липень 2014 року ( а.с.157-159).

Податковий кредит з податку на додану вартість за липень 2014 р. згідно зареєстрованих і отриманих податкових накладних від ТОВ "Надра Газ" та ПП "Віарт" становив 14955,38 грн.

Розглядом справи встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що до складу податкового кредиту були включені податкові накладні отримані від ТОВ "Надра Газ" та ПП "Віарт", які відображені у реєстрі отриманих податкових накладних ( а.с. 65-68).

Тобто, проведення господарських операцій підприємства підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік.

Частинами першою та другою ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо -безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" , або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, наявності недоліків (дефектів форми, змісту або походження), які б згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення) спричиняли втрату означеними накладними юридичного статусу первинних документів судом не виявлено.

Суд зауважує, що в акті перевірки відповідач зокрема посилався на недоліки документів, наданих до перевірки.

По-перше, податкова накладна № 1121 від 11.07.2014 року на суму 18521,76 грн., у т.ч. ПДВ 3086,96 грн., виписана позивачу ТОВ "Надра Газ", не підписана особою, яка її склала.

З наявної в матеріалах справи засвідченої копії даної накладеної вбачається, що така містить підпис директора ТОВ "Надра Газ" ОСОБА_3 ( а.с.54). Як з'ясовано у судовому засіданні, відповідач оригінал накладної № 1121 від 11.07.2014 року у ТОВ "Акцент-13"не витребовував. До матеріалів справи представником відповідача, копії податкових накладних без підпису контрагента позивача не надано.

По-друге, надані до перевірки, на підтвердження доказів транспортування товару, отриманого від ТОВ "Надра Газ" , товаро - транспорті накладні, складені з порушенням законодавства, оскільки не містять точної адреси відвантаження товару та не містять зазначення довіреностей на отримання товару.

З цього проводу суд зазначає, що правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства, транспорту України № 363 від 14.10.1997 р, якими визначено такий документ як товарно-транспортна накладна, не встановлюють правил податкового обліку витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Крім того дані товарно-транспортні накладні складені перевізником, що, в свою чергу не обтяжує позивача обов'язком контролювати такого, на предмет повноти відображення ним даних в накладних.

Відсутність у товарно-транспортних накладних даних щодо точної адреси відвантаження товару та довіреностей на отримання товару, та взагалі - відсутність товарно - транспортних накладних, не є підставою для беззаперечного висновку про завищення позивачем суми податкового кредиту з ПДВ, оскільки зазначені документи є обов'язковими при оподаткуванні операцій за договорами перевезення, а не договором поставки, який було укладено позивачем з його контрагентом ТОВ "Надра- Газ"

Така позиція суду узгоджується з висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними в ухвалі від 26.06.2012 року у справі К-27230/10 та постанові від 15.01.2015 року у справі К/9991/56051/11 .

Також контролюючий орган посилався на той факт, що позивачем не було надано до перевірки звіти виконавця робіт з зазначенням маршрутів та асортименту вантажів, які експедирувались ПП "Віарт", що не дало змогу встановлення зв'язку одержання послуг від ПП "Віарт" з фінансово - господарською діяльністю ТОВ "Акцент -13".

З цього приводу суд зазначає, що жодним нормативно - правовим актом не передбачено подання даного виду документів на підтвердження реальності вчинених правочинів.

Крім того, в акті перевірки позивача по операціях з ТОВ "Надра Газ" та ПП "Віарт" відповідач зробив висновок про неможливість підтвердження їх реальності здійснення, враховуючи акт Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 08.09.2014 року № 2739/26-55-22-02/38488471 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Надра Газ" ( ) щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період 01.07.2014 року - 31.07.2014 року та лист Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 29.09.2014 року № 3013/7/26-54-22-03/33204854 про неможливість проведення зустрічної звірки ПП "Віарт" ( ) за червень-липень 2014 року.

З цього приводу суд зазначає, що Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. Якщо контрагенти не виконали свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи, в силу приписів ст. 61 Конституції України. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Наявні у справі докази не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

Крім того, факт наявності у позивача - матеріально - технічних ресурсів, персоналу, свідчить про наявність умов необхідних для здійснення торгівельної діяльності, що не заперечується відповідачем. Оскільки штатним розкладом передбачено наявність на підприємстві посад директора, головного бухгалтера, бухгалтера, менеджера по збуту, а на балансі підприємства відсутні транспортні засоби , тому, з метою здійснення торгівельної діяльності, підприємство змушено користуватись послугами з експедиторського обслуговування.

У судовому засіданні представник відповідача також наголошував, що під час перевірки позивачем не надано доказів подальшої реалізації товару, отриманого від ТОВ "Надра Газ".

З цього приводу суд зазначає, що жодних посилань на цю обставину акт перевірки ТОВ "Акценнт-13" не містить, а крім того, зазначені докази було надано суду під час розгляду справи.

Згідно з п.п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Правила обрахування розміру податкового кредиту з податку на додану вартість у регламентовані п.198.1. ст. 198 Податкового кодексу України, яким передбачено право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України ( в редакції, чинній на момент формування податкового кредиту) Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Приписами п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України ( в редакції, чинній на момент формування податкового кредиту) встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Норми п. 201.1, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України ( в редакції, чинній на момент складення податкових накладних) встановлюють, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим. Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Як вбачається з матеріалів справи, всі перелічені суми податкового кредиту підтверджені відповідними податковими накладними. В свою чергу, ці податкові накладні складені на підставі договорів та відповідають вимогам п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти правильності оформлення однієї з податкових накладних, які виписувалися контрагентами позивача та на підставі яких позивач скористався правом на формування податкового кредиту ( податкова накладна № 1121 від 11.07.2014 року на суму 18521,76 грн., у т.ч. ПДВ 3086,96 грн., виписана позивачу ТОВ "Надра Газ"), проте розглядом справи доведено протилежне.

В ході перевірки відповідачем не встановлено у позивача наміру отримати за договором поставки, укладеним з ТОВ "Надра Газ" іншого результату, ніж отримання товару. В свою чергу, з метою реалізації всіх дій, вчинених в рамках зокрема даного правочину, позивачем було укладено договір з ПП "Віарт".

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення 30.01.2015 року № винесене Західною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області необґрунтовано, не у відповідності до чинного законодавства, через що позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Акцент -13" до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати повністю податкове повідомлення - рішення Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндходів у Харківській області від 30.01.2015 року №.

Стягнути з Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області ( , 61052, м.Харків, вул. К.Маркса,30) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Акцент -13" ( , 61052, м.Харків, вул. Котлова, буд.67) судові витрати у розмірі 1218,00 грн. ( одна тисяча двісті вісімнадцять гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 24 березня 2016 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.