Справа № 825/195/16
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року м. Чернігів Справа № 825/195/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря - Гайдука С.В.,

представника позивача - Приходька С.В.,

представника відповідача - Залоги О.В.,

прокурора - Костирка П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фермерського господарства «Наша Ясна» до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 22.01.2016 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області) та просить визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Держземагенства у Чернігівській області від 31.03.2015 № 25-2537/14-15-сг.

Свої вимоги мотивує тим, що між ОСОБА_3 (в подальшому ПП «Наша Ясна»), як орендарем, та Ріпкинською районною державною адміністрацією, як орендодавцем, було укладено договір оренди земельної ділянки та визначено орендну плату за її користування. 26.05.2015 відповідач листом повідомив про прийняття наказів про збільшення розміру орендної плати, зокрема, наказу № 25-2537/14-15-сг від 31.03.2015.

Позивач вважає даний наказ протиправним та таким, що має бути скасований, оскільки Положенням про ГУ Держземагенства у Чернігівській області відповідач не наділений правом збільшувати розмір орендної плати, встановлений договорами оренди, які були укладені з відповідними районними державними адміністраціями. Також зазначив, що відповідач не є стороною вищевказаного договору оренди, а тому не може своїми наказами вносити відповідні зміни в уже укладені договори оренди, до здійснення відповідної заміни. Крім того при винесенні оскаржуваного наказу відповідач посилався на лист Мінагрополітики України, однак дані щодо його реєстрації в Міністерстві юстиції України та оприлюднення відсутні, а тому він не може вважатися законною підставою для прийняття наказу, оскільки не є нормативно-правовим актом у розумінні чинного законодавства України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі та зазначив, що з оскаржуваним наказом був ознайомлений тільки 20.01.2016 під час розгляду Господарським судом Чернігівської області справи № 927/32/16, до якої його було долучено.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, надав письмові заперечення та пояснив, що ст. 122 Земельного кодексу України розмежовано повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування. Так відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України з 01.01.2013 центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Тобто починаючи з 01.01.2013 до Головного управління Держземагентства у Чернігівській області (в подальшому Держгеокадастру) перейшли права щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення для всіх потреб. Передача у власність, користування, оренду чи зміна розміру орендної плати це одна із складових поняття щодо розпорядження землею.

Листом Міністерства аграрної політики та продовольства України від З квітня 2013 року за №37-13-5-13/6651 обґрунтовано доцільність встановлення орендної плати сільськогосподарських угідь державної власності в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земель, так зокрема, оскільки вказаний розмір є цілком прийнятним для оренди сільськогосподарських угідь державної власності.

У зв'язку з тим, що пріоритетним для відповідача є наповнення Державного бюджету України, Головне управління, як розпорядник земель сільськогосподарського призначення державної власності та орендодавець відповідно до закону по договору оренди землі, прийняло рішення у формі наказу, яким встановило ФГ «Наша Ясна» річну орендну плату в розмірі 4 (чотири) % від нормативної грошової оцінки. При цьому Положенням про ГУ Держземагенства у Чернігівській області передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Однак видача оскаржуваного наказу не тягне негативних наслідків для позивача, оскільки є письмовою формою виявлення позиції Головного управління, в межах його повноважень та у відповідності до вимог законодавства.

09.02.2016 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати до участі в справі на стороні відповідача, за обґрунтованим клопотанням, залучено Прокуратуру Чернігівської області.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити ФГ «Наша Ясна» в задоволенні позовних вимог та підтримав заперечення ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області.

Заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову має бути відмовлено з таких підстав.

ФГ «Наша Ясна» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 (орендар) та Ріпкинською районною державною адміністрацією (орендодавець) 07.07.2012 укладено договір оренди землі (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1), відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Пушкарівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області (а.с. 7-11).

Об'єктом оренди, згідно даного договору, є землі запасу загальною площею 76,2424 га, в тому числі 76,2424 га ріллі (п. 2 Договору). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки - 1242424,75 грн. (п. 5 Договору). Орендна плата вноситься орендарем у розмірі 12 земельних податків, у грошовій формі - 14909,04 грн. на рік (п. 9 Договору).

Відповідно до розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, який є невід'ємною частиною договору, ставка земельного податку, встановлена Податковим кодексом України відсотків нормативної оцінки земельної ділянки становить 0,1 % (а.с. 10).

Пунктом 8 Договору передбачено, що він укладений на 10 років.

Відповідно до п. 12 Договору розмір орендної плати переглядається один раз на рік в обов'язковому порядку. Результати виробничої діяльності (обробіток земель) є підставою для зміни орендної плати. А також у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законодавчими актами України.

Згідно із відміткою на договорі оренди землі, останній зареєстрований у Відділі Держкомзему у Ріпкинському районі Чернігівської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.07.2012 за № 00984.

Факт передачі орендованої земельної ділянки від орендодавця до орендаря підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 07.07.2012 (а.с. 11 зворот).

В подальшому ОСОБА_3 зареєстрував ФГ «Наша Ясна», у зв'язку з чим в договорі оренди від 07.07.2012 були внесені відповідні зміни шляхом укладення додаткової угоди від 14.12.2012, яка була зареєстрована у відділі Держкомзему у Ріпкинському районі Чернігівській області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14.12.2012 за № 01897 (а.с. 12).

03.04.2013 Міністерством аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України) в листі за № 37-13-5-13/6651 було обґрунтовано доцільність встановлення орендної плати сільськогосподарських угідь державної власності в розмірі 4% від номінальної грошової оцінки земель (а.с. 61-62).

31.03.2015 ГУ Держземагенста у Чернігівській області, відповідно до вимог статей 15-1, 122 Земельного кодексу України, ст. 288 Податкового кодексу України, Закону України «Про оренду землі», статей 13, 18 Закону України «Про оцінку земель», наказу Держземагенства України від 28.02.2013 № 72, керуючись Положенням про Головне управління Держземагенства у Чернігівській області, затвердженого наказом Держземагенства України від 14.06.2013 № 267, листа Мінагрополітики України від 03.04.2013 № 37-13-5-13/6651, прийнято наказ «Про встановлення орендної плати за користування земельною ділянкою» від 31.03.2015 № 25-2537/14-15-сг (а.с. 63).

Вищевказаним наказом наказано встановити річну орендну плату ФГ «Наша Ясна» за користування земельною ділянкою площею 76,2424 га (кадастровий номер НОМЕР_1), розташованою на території Пушкарівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, в розмірі 4% від її нормативно-грошової оцінки.

Листом від 25.06.2015 за № 1956/2-15 Відділ Держземагенства у Ріпкинському районі Чернігівської області повідомив ФГ «Наша Ясна» про необхідність звернення останнього до Відділу для укладення, у зв'язку з прийняттям наказу від 31.03.2015 № 25-2537/14-15-сг, відповідних додаткових угод до договорів оренди землі (а.с. 15).

Вважаючи винесений ГУ Держземагенства у Чернігівській області наказ протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зазначає таке.

Так, спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 2 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно із ст. 4 Земельного кодексу України земельне законодавство включає цей Кодекс, інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин.

Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 06.10.1998 № 161-XIV «Про оренду землі» (далі - Закон № 161) (в редакції чинній на момент укладення договору оренди землі) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно із ст. 4 Закону № 161 орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є районні, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та Кабінет Міністрів України в межах повноважень, визначених законом.

Законом України від 06.09.2012 № 5245-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності з 01.01.2013, внесено зміни, зокрема, до ст. 4 Закону № 161 та встановлено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Вищевказана норма кореспондується із ст. 15-1 Земельного кодексу України (в редакції Закону України від 16.10.2012 № 5462-VI).

Статтею 122 Земельного кодексу України розмежовано повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Тобто, у зв'язку із внесенням змін у законодавство України, яке регулює земельні відносини, районні державні адміністрації, в тому числі і Ріпкинська районна державна адміністрація, втратили право розпорядження земельними ділянками державної форми власності сільськогосподарського призначення.

Відповідно до чинних на території України нормативно-правових актів та у відповідності до прийнятих змін Державне агентство земельних ресурсів України та його територіальні органи отримали право передачі у власність або у користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

На території Чернігівської області право розпорядження вищевказаними земельними ділянками отримало Головне управління Держземагенства у Чернігівській області.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» та наказу Держземагентства України від 29.04.2015 № 14 Головне у правління Держземагентства у Чернігівській області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області.

ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, іншими нормативно-правовими актами та Положенням про ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, затвердженим наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 № 12 (далі - Положення) (а.с. 53-60).

Підпунктом 13 п. 4 Положення визначено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, в тому числі, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Чернігівської області.

Відповідно до п. 9 Положення Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене суд зазначає, що ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області на законодавчому рівні наділено правом видавати накази в межах своїх повноважень, з метою врегулювання земельних відносин з орендарями земель сільськогосподарського призначення державної форми власності на території Чернігівської області.

При цьому суд звертає увагу, що даний наказ не носить зобов'язального характеру для позивача, оскільки фактично є формою виявлення позиції ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області щодо наданих в його розпорядження земель, зокрема, розміру орендної плати.

Враховуючи положення чинного законодавства, під актом (рішенням) державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму висновків цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер цих відносин.

Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень Кодексу адміністративного судочинства України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти - рішення, дію яких поширено на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо цього кола осіб

Правові акти індивідуальної дії - рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб, або які стосується конкретної ситуації, за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Усі рішення суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений законом.

Обов'язковою ознакою нормативно-правового акту чи правового акту індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі, прав, обов'язків їх зміни чи припинення.

Оскаржуваний наказ не є, в розумінні законодавства України, рішенням суб'єкта владних повноважень, оскільки не створює юридичних наслідків у формі, прав, обов'язків їх зміни чи припинення для позивача, так як по своїй суті є інформаційним. Наказом, зокрема, не встановлено обов'язок для ФГ «Наша Ясна» змінити розмір орендної плати за земельну ділянку до 4%, а лише наказано заступнику начальника відділу Держземагенства у Ріпкинському районі здійснити заходи щодо укладення відповідної додаткової угоди до договору оренди землі з позивачем.

При цьому, за ФГ «Наша Ясна» залишено право згоди/незгоди із запропонованою розпорядником орендної плати за землю в розмірі 4% та укладення/неукладення відповідної додаткової угоди. Крім того, суд звертає увагу, що п. 30 Договору передбачено, що зміна умов договору здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується в судовому порядку.

Тобто сам договір оренди землі виключає можливість односторонньої зміни його умов, в тому числі й орендної плати за землю.

Щодо посилань позивача на ту обставину, що ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області не є стороною укладеного ФГ «Наша Ясна» договору оренди землі, а тому, на його думку, Управління не може видавати накази, які вносять зміни у діючий договір, суд зазначає таке.

Відповідач при винесенні оскаржуваного наказу діяв як суб'єкт владних повноважень, на який з 01.01.2013, у зв'язку з внесенням змін до земельного законодавства України, покладено право розпоряджатися землями державної власності сільськогосподарського призначення, в тому числі переданих в оренду.

За наведених обставин, враховуючи, що сам оскаржуваний наказ безпосередньо не вносить зміни в укладений з Ріпкинською районною державною адміністрацією договір оренди землі, суд вважає, що відповідач мав право видати наказ розпорядчого характеру щодо земель, які перебувають у його підпорядкуванні.

Крім того, як вбачається з долучених до матеріалів справи листів ФГ «Наша Ясна» від 27.02.2015 № 05-02 та від 08.09.2015 № 01-09, листа Відділу Держземагенства у Ріпкинському районі Чернігівської області від 26.05.2014 № 1797 (а.с. 64-66) позивач не заперечує, що ГУ Держземагенства (Держгеокадастру) у Чернігівській області є юридичною особою, яка наділена правом розпоряджатися земельними ділянками, котрі ним орендуються.

ФГ «Наша Ясна» не погоджується з позицією ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області щодо необхідності укладення додаткової угоди до договору оренди землі, якою буде визначено, що орендна плата з землю має становити рекомендовані Мінагрополітики України 4% від нормативної грошової оцінки земель.

Однак, суд зазначає, що спори стосовно порушення договірних відносин, в тому числі щодо розміру орендної плати, вирішуються не в порядку адміністративного судочинства, а шляхом подачі позову до відповідного господарського суду.

Судом встановлено, що в провадженні Господарського суду Чернігівської області знаходиться справа № 927/32/16 за позовом заступника прокурора Чернігівської області в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області до ФГ «Наша Ясна» про внесення змін до договору оренди землі, а саме: заміна орендодавця з Ріпкинської районної державної адміністрації на ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та зміна розміру орендної плати за землю на 4% від її нормативної грошової оцінки. Зокрема, саме 20.01.2016 під час розгляду вищевказаної справи позивач ознайомився з оскаржуваним наказом ГУ Держземагентства у Чернігівській області від 31.03.2015 № 25-2537/14-15-сг, що сторонами в судовому засіданні не заперечувалось.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, аналізуючи норми чинного законодавства України та наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що ГУ Держземагенства (Держгеокадастру) у Чернігівській області при видачі наказу від 31.03.2015 № 25-2537/14-15-сг діяло у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому Фермерському господарству «Наша Ясна» в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Фермерському господарству «Наша Ясна» відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя С.В. Бородавкіна