Справа № 826/13822/15
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Аліменка В.О., секретаря судового засідання Самсонової М.М., за участі представника позивача Черешнюк В.М., представника відповідача Крижевської Я.В., розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні інженерні мережі" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2015 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні інженерні мережі" до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

13.07.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Сучасні інженерні мережі" (надалі ТОВ "Сучасні інженерні мережі") звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.03.2015р. № .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що необґрунтованими та безпідставними є висновки податкового органу, що правовідносини позивача з деякими контрагентами не мали реального характеру, оскільки такі висновки спростовуються первинними документами, які були надані позивачем.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.10.2015 р. у задоволені позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що податкове повідомлення-рішення не підлягає скасуванню, оскільки позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.10.2015 р., як таку, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Крім того, апелянт додатково зазначив, що по заувагою суду першої інстанції залишився той факт, що в акті перевірки податковий орган аналізує взаємовідносини по шести контрагентам, проте, зобов'язання позивачу нараховане по тринадцяти контрагентам. Крім того, апелянт зазначив, що розрахунок податкового зобов'язання, який був наданий відповідачем містить суперечливі данні, неточності, оскільки сума зобов'язання згідно податкового повідомлення-рішення 106153грн., а сума зобов'язання згідно розрахунку 1004152,53грн. Крім того, сума ПДВ донарахована за період який взагалі не перевірявся.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Сучасні інженерні мережі» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з товариством з обмеженою відповідальністю «Астра трей лайн», товариством з обмеженою відповідальністю «Союз-лед НВП», товариством з обмеженою відповідальністю «Біржовий університет», товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестмент кепітал Україна», товариством з обмеженою відповідальністю «Теслабуд», приватним підприємством «Торг-Солюшнс», товариством з обмеженою відповідальністю «Даммара», приватним підприємством «Сіті-м торг», приватним підприємством «ТК Асторія», приватним підприємством «Пандора - 2013» за період з 01.09.2014 по 30.09.2014; товариством з обмеженою відповідальністю «Біржовий університет», приватним підприємством «Сіті-м торг», товариством з обмеженою відповідальністю «Бабани-трейд», приватним підприємством «Ексида» за період з 01.08.2014 по 31.08.2014 та приватним підприємством «Стрікс» за період з 01.07.2014 по 31.07.2014., за результатми якої складено акт від 05.02.2015 №62/26-57-22-02 на 16 аркушах (т.1 а.с.16).

В акті перевірки зазначено, що податковим органом проведено аналіз даних, що містяться в АІС «Податковий блок», АІС «Єдиний реєстр податкових накладних» та інших джерел інформації по вищенаведеним постачальникам та встановлено: відсутність інформації щодо наявності у постачальників необхідних умов для здійснення господарських операцій; не підтверджені поставки товарів (послуг) постачальниками на адресу ТОВ «Сучасні інженерні мережі» за результатами наданих до перевірки документів; неможливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням реального часу та оперативності здійснення операцій, об'ємів задекларованих операцій, різноплановості проданих товарів, тощо.

Як наслідок податковим органом в акті перевірки зроблено висновок: «що перевіркою ТОВ «Сучасні інженерні мережі» по взаємовідносинам з ТОВ "Астра трей лайн" (код за ), ТОВ "Союз-лед НВП (код за ), ТОВ 'Біржовий університет" (код за ), ТОВ "Інвестмент кепітал Україна" (код за ), ТОВ 'Теслабуд" (код за ), ПП "Торг-солюшнс" (код за ), ТОВ "Даммара" (код за ), ПП "Сіті-м торг" (код за ), ПП "ТК Асторія" (код за ), ПП "Пандора-2013" (код за ) за період з 01.09.2014 по 30.09.2014; ТОВ "Біржовий університет" (код за ), ПП "Сіті-м торг" (код за ), ТОВ "Бабани-трейд" (код за ), ПП "Ексида" (код за ) за період з 01.08.2014 по 31.08.2014 та ПП "Стрікс" (код за ) за період з 01.07.2014 по 31.07.2014 року та порушено вимоги п.198.1, п. 198.3, п. 198.4, п.198.6, ст.198. п.200.1, п.200.2. п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено суму ПДВ, що підлягає сплаті в бюджет у розмірі 1006153 гри. в т.ч. по періодам липень 2014 року на суму 59850 грн., серпень 2014 на суму 340071 грн., вересень 2014 року на суму 606232 грн. (т.1 а.с.31).

На підставі вказаного акту відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.03.2015 №, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 1257691,00 грн., у тому числі: 1006153,00 грн. - основний платіж, 251538,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції (т. 1 а.с.32).

Отже, відповідач донарахував податкові зобов'язання виходячи з висновку про відсутність реального характеру господарських операцій між позивачем та вище переліченими контрагентами.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що органам державної податкової служби надане право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом. Порядок проведення перевірок визначений статтями 75-86 Податкового кодексу України.

Стаття 198 Податкового кодексу України визначає підстави виникнення податкового кредиту (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 198.1. цієї статті передбачалося, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2. цієї статті датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно п.198.3. цієї статті податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.5. цієї ж статті платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу);

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Платник податку може включити на підставі бухгалтерської довідки до податкового кредиту виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, суми податку, сплачені (нараховані) у вартості товарів/послуг, необоротних активів, що не були включені до складу податкового кредиту при придбанні або виготовленні таких товарів/послуг, необоротних активів, та/або з яких були визначені податкові зобов'язання відповідно до цього пункту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів.

З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання і податковий кредит визначаються на дату початку фактичного використання товарів/послуг, необоротних активів, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Відповідно до п. 198.6. ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні» від 16 липня 1999 року N 996-XIV (надалі за текстом Закон № 996) метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Частина 2 даної статті передбачає, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 1 Закону № 996 документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинним документом.

Згідно частини 1 статті 9 Закону № 996 первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій є підставою для бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог.

Проте, колегія суддів з вказаним висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на надані позивачем первинні документи, що знаходилися в матеріалах справи, та які були витребувані, отримані і прийняті судом апеляційної інстанції в ході слухання справи. Отже, оцінивши надані документи та висновки податкового органу, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Сучасні інженерні мережі» зареєстровано за адресою м.Київ, бул.Кольцова, 1-А (т.2 а.с.161).

ТОВ «Сучасні інженерні мережі» отримало Ліцензію Державної архітектурно-будівельної інспекції України на виконання робіт провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, зокрема: будівельні та монтажні роботи (код 4.00.00), виконання пусконалагоджувальних робіт (4.17.00), монтаж інженерних мереж (5.00.00), монтаж внутрішніх інженерних мереж, систем приладів і засобів вимірювання (5.01.00), монтаж зовнішніх інженерних мереж, систем, споруд, приладів і засобів вимірювання (5.02.00) (т.3 а.с.28).

01.03.2014р. ТОВ «Сучасні інженерні мережі» уклало з ТОВ "Астра трей лайн" договір підряду № 121/12 (т.1 а.с.217).

23.04.2014р. сторони уклали додаткову угоду № 1 до вищевказаного Договору підряду, визначено специфікацію матеріалів та робіт, зокрема, підрядник зобов'язався поставити матеріали та виконати комплекс робіт: а саме, комплекс робіт по виконанню системи електропостачання серверного приміщення Н1 (монтажні роботи), та визначено перелік матеріалів, які поставляються (щити, кабель, кронштейни, тощо) (т.1 а.с.220).

Крім того, встановлено, що ТОВ «Сучасні інженерні мережі» та ТОВ "Астра трей лайн" уклали 12.09.2014р. договір купівлі-продажу № 10312 (т.1 а.с.223).

Згідно додатку № 1 до вказаного договору найменування товару - комплекс матеріалів до шинопроводу 5000А, загальна вартість товару з ПДВ 226178,40 грн. (т.1 а.с.225), згідно додатку № 2 вартість наступної парті 176112грн. (т.1 а.с.226).

На підтвердження виконання умов договору позивач надав документи: податкові накладні (т.1 а.с.237246), видаткові накладні (т.1 а.с.249-256), акти наданих послуг (т.1 а.с.247-248).

Не прийняття судом першої інстанції вищезазначених документів, як первинну документацію на підтвердження реальності здійснення господарської операції між позивачем та даним контрагентом, є помилковим, оскільки, само по собі відсутність посилання у вказаних документах на номер договору не може бути наслідком неможливості відображення господарської операції. З аналізу наданих документів вбачається, що ними чітко визначено перелік матеріалів та робіт, а сума з актів та податкових накладних чітко співпадає із сумою у додатку.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно змісту акту перевірки, податковий орган взагалі не здійснював аналіз первинної документації по вказаному контрагенту, і висновків, що первинна документація складена з порушенням вимог чинного законодавства, відповідач не робив.

Крім того, апелянт додатково надав суду апеляційної інстанції докази щодо відсутності в нього деяких документів, які витребував в нього суд першої інстанції на підтвердження доводів позовної заяви, зокрема, протокол слідчого СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві про тимчасовий доступ до речей і документів від 22.06.2015р. та додаток до протоколу - опис речей і документів, які були вилучені слідчим від 22.06.2015р. та реєстр наданих документів щодо виконання позивачем ухвали від 10.06.2015р. в досудовому розслідуванні (т.4 а.с.197-202).

Відповідно до вказаних документів у позивача вилучено первинні фінансово-господарські документи ТОВ «Сучасні інженерні мережі» по взаємовідносинах з ТОВ "Астра трей лайн" зокрема: договір, додаток до договору, рахунки на оплату, податкові накладні, акти наданих послуг (т.4 а.с.201).

Щодо взаємовідносин ТОВ «Сучасні інженерні мережі» та ТОВ "Союз-лед НВП судом встановлено, що у акті перевірки податковий орган під час перевірки взагалі не аналізує ні інформацію АІС, ні первинну документацію по господарським операціям позивача з вказаним контрагентом.

Проте, в матеріалах справи міститься договір купівлі-продажу № 130-СМ від 01.09.2014р. товару на суму 418425грн. (т.2 а.с.111).

Згідно умов договору невід'ємною частиною договору є додаток № 1 перелік товару - плата контролеру 75 штук, загальна вартість з ПДВ 418425грн. (т.2 а.с.113).

На підтвердження здійснення господарської операції позивач надав наступні документи: видаткові накладні від 12.09.2014р., 15.09.2014р., 16.09.2014р., 17.09.2014., 18.09.2014р. на той же товар, що у договорі купівлі-продажу № 130-СМ від 01.09.2014р. (т.2 а.с.114-118), податкові накладні (т.2 а.с.119-123).

Також позивачем надано лист ТОВ "Союз-лед НВП (т.3 а.с.206) відповідно до якого контрагент підтверджує здійснення господарської операції між ТОВ «Сучасні інженерні мережі» та ним.

Висновки суду першої інстанції, що відсутність доказів маркування та фасування вантажу, чи сертифікатів якості є доказом нездійснення господарської операції на думку колегії суддів є помилковим.

Крім того, відповідно до додатково наданих документів (які вже зазначалися вище), зокрема, протоколу слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів, додатку до протоколу - опис речей і документів, які були вилучені, та реєстру вилучених документів, вбачається, що у позивача слідчим були вилучені первинні фінансово-господарські документи ТОВ «Сучасні інженерні мережі» по взаємовідносинах з ТОВ "Союч-лед НВП, зокрема: договір, податкові та видаткові накладні (т.4 а.с.198).

Щодо взаємовідносин ТОВ «Сучасні інженерні мережі» та ТОВ 'Біржовий університет" вбачається, що податковий орган під час перевірки також не аналізує, ні інформацію АІС, ні первинну документацію по господарським операціям позивача з вказаним контрагентом. Вказане підтверджено актом перевірки.

Проте, позивач надав до суду і у наявності в матеріалах справи наступні документи, договір підряду № 139-КП від 01.08.2014р., укладений між ТОВ «Сучасні інженерні мережі» (замовник) та ТОВ «Біржовий університет" (підрядник) (т.1 а.с.65). Відповідно до умов договору підрядник зобов'язується надати послуги та виконати роботи з інсталяції та установки систем фрикулинга.

Крім того, ТОВ «Сучасні інженерні мережі» (замовник) та ТОВ «Біржовий університет» (виконавець) уклали 13.08.2014р. договір про надання послуг № 205-РК. Відповідно до вказаного договору виконавець повинен надати інформаційно-консультативні послуги в галузі інформації, маркетингові послуги в обсязі відповідно до додатку (т.1 а.с.73).

Позивач на підтвердження виконання умов вищенаведених договорів надав наступні документи: перелік послуг до договору № 205-РК, акти наданих послуг до договору № 205-РК від 13.08.2014р., 17.08.2014р., 30.08.2014р., до договору № 139-КП від 26.09.2014р., 23.09.2014р., 22.09.2014, 15.09.2014р., 14.09.2014р., 09.09.2014р., 08.09.2014р., 16.08.2014р., 14.08.2014р., 28.08.2014р., податкові накладні до вказаних договорів, платіжні доручення щодо оплати згідно договорів № 205-РК та № 139-КП (т.1 а.с.76-105).

Крім того, позивач в суді апеляційної інстанції на підтвердження виконання умов вищенаведених договорів надав додаткові документи, які суд першої інстанції порахував як необхідними щодо реальності здійснення господарської операції, зокрема макет рекламних листівок (буклетів), акти наданих послуг до договорів № 205-РК та № 139-КП (т.4 а.с.191-193, 241-250).

Крім того, відповідно до додатково наданих документів (які вже зазначалися вище), зокрема, протоколу слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів, додатку до протоколу - опис речей і документів, які були вилучені та реєстру вилучених документів, вбачається, що у позивача слідчим були вилучені первинні фінансово-господарські документи ТОВ «Сучасні інженерні мережі» по взаємовідносинах з ТОВ «Біржовий університет", зокрема: акти наданих послуг, податкові накладні, платіжні доручення (т.4 а.с.199).

Також, судом апеляційної інстанції прийнято до уваги наступні додаткові документи, подані позивачем в ході слухання справи в суді: акти передачі об'єктів в монтаж від 03.08.2014р., укладені між позивачем та ТОВ «Біржовий університет", який був складений на виконання договору № 139-КП від 01.08.2014р. (т.4 а.с.203)

Щодо взаємовідносин ТОВ «Сучасні інженерні мережі» та ТОВ "Інвестмент кепітал Україна" встановлено, що податковий орган під час перевірки аналізував податкові накладні та інформацію АІС, іншу первинну документацію по господарським операціям позивача з вказаним контрагентом відповідач не досліджував. Вказане підтверджено актом перевірки.

Проте, позивач надав до суду наступні документи: договір № 201-УВ про надання послуг від 01.09.2014р. відповідно до якого ТОВ "Інвестмент кепітал Україна" зобов'язується виконати на замовлення ТОВ «Сучасні інженерні мережі» послуги з утилізації сміття, пов'язані з транспортуванням та утилізацією сміття (т.2 а.с.124) та договір підряду № 07/09-ИБ від 01.09.2014р. відповідно до якого ТОВ "Інвестмент кепітал Україна" зобов'язується виконати роботи: поставка обладнання та матеріали, монтаж обладнання, електромонтажні роботи.

Позивач на підтвердження виконання умов вищенаведених договорів надав наступні документи: додаткова угода № 1 та додаткова угода № 2 до договору підряду № 07/09 від 01.09.2014р. щодо поставки матеріалів за специфікацією - модуль трансформатора, шинопровід спец.довжини та виконання пуско-налагоджувальних робіт, акти надання послуг щодо транспортно-експедиторських послуг відповідно до договору № 07/09 ИБ від 01.09.2014р., видаткові накладні від 30.09.2014р. щодо придбання товару модуль трансформатора та шинопроводу спец.довжини, акти надання послуг щодо пуско-налагоджувальних робіт (т.2 а.с.134-145).

Суд першої інстанції не прийняв до уваги видаткові накладні, оскільки в них відсутні посилання на номери договорів, проте, з вказаних документів вбачається, що вказані накладні видано на виконання умов саме договору 07/09-Иб від 01.09.2014р. щодо поставки матеріалів модуль трансформатора, шинопровід спец.довжини та виконання пуско-налагоджувальних робіт.

На виконання умов договору № 201-УВ у матеріалах справи у наявності акти наданих послуг від 15.09.2014р. та 29.09.2014р. щодо утилізації промислових відходів, акти надання послуг від 15.09.2014р. та від 29.09.2014р. відповідно до яких на виконання договору № 201-С надані послуги: збір сміття, сортування сміття, пакування сміття, підготовка до транспортування та завантаження сміття, та перед утилізаційна обробка сміття (т.2 а.с.146-149).

Крім того, позивач надав податкові накладні, які складені відповідно до вимог законодавства на підставі виконання договору № 07/09-Иб від 01.09.2014р. (т.2 а.с.156).

Також позивач надав договір №230714-СМ від 12.08.2014 року укладений між позивачем та ПАТ «Миргородський завод мінеральних вод» на виконання якого здійснювалися зазначені роботи. Факт виконання вказаних робіт за вказаним договором підтверджується листами підприємства №134 від 01.09.2014 р. та № 10 від 09.09.2014 р. ПАТ «Миргородський завод мінеральних вод».

Крім того, як вже зазначалось, правоохоронними органами були вилучені наступні документи ТОВ «Сучасні інженерні мережі» по взаємовідносинах з ТОВ "Інвестмент кепітал Україна", зокрема: акти наданих послуг, видаткові накладні (т.4 а.с.198).

Щодо взаємовідносин ТОВ «Сучасні інженерні мережі» з іншими контрагентами ТОВ 'Теслабуд", ПП "Торг-солюшнс", ТОВ "Даммара", ПП "Сіті-м торг", ПП ТК Асторія", ПП "Пандора-2013", ТОВ "Бабани-трейд", ПП "Ексида", ПП "Стрікс" колегія суддів зазначає, що податковий орган при здійсненні перевірці не досліджував первинні документи підприємства, перелік наданих підприємством документів відповідач не складав, не був складений акт про відмову позивачем у наданні витребуваних первинних документів.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції перебрав на себе функції контролюючого органу і при розгляді справи провів аналіз первинної документації, що зовсім не робив податковий орган під час перевірки.

Колегія судді звертає уваги, що відповідно до положень норм КАС України, суд перевіряє правомірність дій відповідача на час прийняття ним рішення. А як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, податковий орган робив висновки лише на підставі даних з АІС.

В суді апеляційної інстанції позивач надав додаткові документи щодо спростування висновків суду першої інстанції. Відповідно до положень ст.11, 70 КАС України такі документи апеляційним судом прийняті до уваги (т.4 а.с.151-250, т.5 а.с.1-115).

Таким чином, колегія суддів у сукупності проаналізувавши всі надані документи суду першої інстанції і ті, що були подані позивачем в ході слухання справи в суді апеляційної інстанції, дійшла висновку, що в судовому порядку встановлено фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами, що підтверджено належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, отже, формування позивачем податкового кредиту за результатами господарських операцій із зазначеними контрагентами є правомірним.

Крім того, суду не надано доказів того, що сторони зазначених договорів мали умисел на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, зокрема, щодо несплати податків.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог є помилковими.

Колегія суддів зазначає, що при постановлені даного рішення також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Також, колегія суддів прийняла до уваги правову позицію Верховного Суду України висловлено при розгляді справи 27 січня 2015 року.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, доводи відповідача заслуговують уваги.

Таким чином, з урахуванням зазначених обставин, та приймаючи до уваги практику Європейського Суду з прав людини, колегія суддів дійшла висновку, що позивач на підтвердження реального характеру господарських операцій з контрагентами надав суду необхідні первинні документи, а відповідач не довів правомірність прийнятих рішень, внаслідок чого, позовні вимоги про скасування спірного податкового повідомлення-рішення підлягають задоволенню.

З огляду на принципи адміністративного судочинства, колегія суддів досліджує в судовому засіданні всі надані сторонами докази, внаслідок чого дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для її скасування, та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.

Повний текст постанови виготовлено 21.03.2016р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні інженерні мережі" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2015 р. - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2015 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні інженерні мережі" до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні інженерні мережі" до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 13.03.2015 року № .

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

В.О. Аліменко

Повний текст виготовлено 21.03.16

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Кобаль М.І.