Справа № 826/5995/13-а
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року м. Київ К/800/62185/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Швеця В.В.,
Малиніна В.В.,
Ситникова О.Ф.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України про зобов`язання вчинити дії,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 червня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства охорони здоров`я України, в якому просив поновити його порушене право на інформацію про стан здоров`я, пов`язану з впливом іонізуючого випромінювання внаслідок ядерних випробувань; зобов`язати розглянути його медичну справу, зупинену в 1998 році за посвідченням СП № НОМЕР_1 , довідкою № 14334, довідкою № 768 після огляду в Чорнобильській лікарні № 27 та видати експертний висновок про причинний зв`язок захворювань, пов`язаних з впливом іонізуючого випромінювання внаслідок ядерних випробувань, аварії на ЧАЕС на підставі та у спосіб, гарантовані Конституцією та законами України.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 червня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим ставить питання про скасування зазначених рішень та прийняття нового про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що згідно з довідкою Семипалатинської міської адміністрації (Республіка Казахстан) від 19 червня 1996 року № 14334 ОСОБА_1 перебував в зоні підвищеного радіаційного ризику (доза опромінення від 7 до 35 бер). З серпня 1967 року проживав у місті Павлодар (Республіка Казахстан). 15 грудня 1978 року виїхав із зони дії іонізуючого випромінювання, що підтверджується копію паспорта громадянина СССР з відповідними відмітками про прописку та зняття з прописки. З 1964 року через негативний вплив іонізуючого випромінювання стан його здоров`я значно погіршився, у зв`язку з чим за станом здоров`я його знято з військового обліку в запас (довідка Баянаульського військового комісаріату Павлодарської області Республіки Казахстан) від 20 березня 1987 року № 86). Позивач є громадянином України та з 1979 року проживає в місті Києві.

Згідно з випискою з історії хвороби позивача № 62784, виданою міською клінічною лікарнею № 10 міста Києва, у нього наявна низка захворювань, пов`язаних з перебуванням у місті Семипалатинську.

Відповідно до довідки деревообробного комбінату № 5 (місто Київ) від 15 грудня 1993 року № 678 позивач упродовж 22 робочих днів працював дозиметристом на деревообробному комбінаті № 5 в місті Києві на підставі розпорядження начальника цивільної оборони Печерського району міста Києва від 16 грудня 1986 року № 72 та наказу начальника цивільної оборони деревообробного комбінату № 5 від 18 грудня 1986 року.

У зв`язку з погіршенням стану здоров`я, позивач з 1998 року неодноразово звертався до Міністерства охорони здоров`я України щодо розгляду Центральною міжвідомчою експертною комісією його медичної справи з метою встановлення причинного зв`язку наявних у нього захворювань пов`язаних з дією шкідливих чинників аварії на Чорнобильській АЕС. Однак, листами від 4 серпня 1998 року № 7.15/145, 9 березня 2010 року № 7.05-5/295-Г, 19 лютого 2013 № 07.04-Г-557/1483-зв йому було відмовлено.

Листом від 19 лютого 2013 року Міністерство охорони здоров`я України на звернення позивача від 26 грудня 2012 року, що надійшло з Кабінету Міністрів України, повідомило про припинення листування з питання щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, інвалідності з дією іонізуючого випромінювання на підставі статті 8 Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Як встановлено судами, ОСОБА_1 не має статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 467/2011, до основних завдань Міністерства віднесено формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони здоров`я; формування державної політики у сферах санітарного та епідемічного благополуччя населення, створення, виробництва, контролю якості та реалізації лікарських засобів, медичних імунобіологічних препаратів і медичних виробів, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням.

На виконання вказаних повноважень спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України та Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій і в справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 30 травня 1997 року № 166/129 «Про удосконалення системи експертизи по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС» затверджено Положення про систему експертизи щодо встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (далі - Положення).

Згідно з пунктом 1.2 Положення складовими системи експертизи щодо встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС є експертні комісії, до яких, поміж інших віднесено, для дорослих - Центральну міжвідомчу експертну комісію.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України. Служби безпеки України, які мають ліцензію Міністерства охорони здоров`я України.

Відтак, обов`язковою умовою для встановлення причинного зв`язку є підтвердження його під час стаціонарного обстеження медичною комісією визначеного рівня.

Пунктом 1.4 Положення встановлено, що експертизі щодо встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС підлягають особи, які згідно з чинним законодавством мають статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Оскільки суди під час розгляду справи встановили, що позивач не відноситься до категорії осіб, визначених статтями 10, 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постановою Кабінету Міністрів України від 2 грудня 1992 року № 674 «Про порядок віднесення деяких категорій громадян до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то їхній висновок про відсутність встановлених законодавством підстав для розгляду його медичної справи експертними комісіями, в тому числі Центральною міжвідомчою експертною комісією, для встановлення причинного зв`язку його хвороб з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників є правильним. Тож, суди обґрунтовано відмовили в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, якщо визнає, що при їх ухваленні суди не порушили норми матеріального та процесуального права.

З огляду на те, що доводи касаційної скарги правильності висновку судів попередніх інстанцій не спростовують, останні під час розгляду справи вірно застосували норми матеріального права та не порушили норми процесуального права, відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для скасування ухвалених ними рішень відсутні.

Керуючись статтями 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 червня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді В.В.Швець

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников