Справа № 636/672/15-а
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 р.Справа № 636/672/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Кудіної Я. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 26.03.2015р. по справі № 636/672/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

16.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним рішення УПФ України в Чугуївському районі Харківської області щодо відмови у здійсненні йому перерахунку пенсії, та просив зобов'язати УПФ України в Чугуївському районі Харківської області провести йому перерахунок та виплату державної пенсії з 01.08.2014 р. в мінімальному розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та з додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Чугуївський міський суд Харківської області постановою від 26.03.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківській області, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії за період з 01.08.2014 р. до 16.08.14р. - залишив без розгляду.

В іншій частині позову відмовив.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема, апелянт зазначає, що з 01.08.2014 року має право на отримання основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, який встановлено ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 15.03.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, позивач перебуває на обліку в УПФ України в Чугуївському районі Харківської області і отримує пенсію по інвалідності 2-ї групи та віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали в наслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Листом від 13.01.2014 р. позивач звернувся до УПФ України в Чугуївському районі Харківської області в якому просив здійснити перерахунок та виплату йому державної пенсії з 01.08.2014 р. в мінімальному розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та з додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Відповідний перерахунок пенсії УПФ України в Чугуївському районі Харківської області зроблено не було, в зв'язку з чим ОСОБА_1, вважаючи своє право на отримання пенсії порушеним, звернувся за його захистом до суду.

Приймаючи вищевказане рішення, суд першої інстанції виходив з необгрунтованості позовних вимог, а також тієї обставини, що позивачем пропущено процесуальний строк звернення до суду.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи таких підстав не вбачається. Доказів поважності пропуску строку на звернення до суду з позовом позивачем не надано.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивач просить суд захистити його права, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги з 01.08.2014 року по 16.08.2014 року підлягають залишенню без розгляду.

Стосовно законності дій відповідача, починаючи з 17.08.2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796.

Пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію (ст.49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Згідно з ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів другої групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у таких розмірах: інвалідам другої групи - 75 % мінімальної пенсії за віком.

Аналізуючи зміст ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", колегія суддів приходить до висновку, що під час визначення розміру пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Ст. 63 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

При цьому, відповідно до ч.1ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" розмір мінімальної пенсії за віком встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 9 статті 1 Закону України від 31 липня 2014 року № 1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набув чинності 3 серпня 2014 року (газета Голос України №146 (5896) від 2 серпня 2014), доповнено Прикінцеві плоложення Закону України від 16 січня 2014 року № 719-VII "Про Державний бюджет України на 2014 рік" пунктом 6-7 такого змісту: "установити, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік". Конституційним судом України дана норма закону неконституційною не визнавалась.

Згідно ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Положеннями пункту 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" передбачено, зокрема, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян у 2014( починаючи з 03.08.2014 року) та 2015 бюджетних роках делеговано Кабінету Міністрів України.

На виконання вищевказаних вимог постановою КМУ № 1210 від 23.11.11 р. було визначено мінімальний розмір пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а також щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, пенсійний орган, здійснивши у період з 17.08.2014 року виплату пенсії позивачу у розмірах, встановлених законом про державний бюджет на відповідний рік, діяв правомірно, на підставі, у межах та у спосіб, що визначено чинним законодавством України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що при призначенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 17.08.2014 року застосуванню підлягають положення вищезазначеної постанови КМУ, а не положення ст.50 та ст. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання апелянта на ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки у даному випадку суми пенсії у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не були нараховані позивачу.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в зазначеній частині не підлягають задоволенню.

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 26.03.2015р. по справі № 636/672/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 21.03.2016 р.