Справа № 822/3002/15
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року м. Київ К/800/54601/15

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А. (суддя-доповідач), Зайцева М.П., Маринчак Н.Є., секретар судового засідання Корецький І.О.,

за участю: представників позивача: Костенко О.А.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ванакір»

на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року

у справі №822/3002/15за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ванакір»

до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області,

треті особи на стороні позивача- Товариство з обмеженою відповідальністю «Нанта», Товариство з обмеженою відповідальністю «Сарлей», Товариство з обмеженою відповідальністю «Саттон», Товариство з обмеженою відповідальністю «Адомар»,

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ванакір» (далі - позивач, ТОВ «Ванакір») звернулось в суд з позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, треті особи на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нанта», Товариство з обмеженою відповідальністю «Сарлей», Товариство з обмеженою відповідальністю «Саттон», Товариство з обмеженою відповідальністю «Адомар», в якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області №/786 та №/785 від 16 липня 2015 року.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 2 листопада 2015 року в задоволені позову ТОВ «Ванакір» відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, ТОВ «Ванакір» подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року апеляційну скаргу ТОВ «Ванакір» залишено без руху у зв'язку зі сплатою судового збору в меншому розмірі, ніж визначено законодавством України.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року на підставі статей 108, 187, 189 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу ТОВ «Ванакір» повернуто особі, яка її подала.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року скасувати та направити справу до Вінницького апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Заслухавши представника позивача, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративний позов ТОВ «Ванакір» подано до суду першої інстанції 23 липня 2015 року (а.с. 121 т. 1). Вказаний позов розглянуто судом та ухвалено постанову про відмову у задоволенні позову. Позивач не погодився з постановою суду першої інстанції та оскаржив її в апеляційному порядку, сплативши при цьому судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1339 грн. 80 коп. (а.с. 94 т. 10)

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року апеляційну скаргу ТОВ «Ванакір» залишено без руху у зв'язку зі сплатою судового збору в меншому розмірі, ніж визначено законодавством України. При цьому суд зазначив, що сплаті підлягає судовий збір в розмірі 91 562 грн. 28 коп., в той час як оплачено було лише 1339 грн. 80 коп.

На виконання вимог вищевказаної ухвали позивач надіслав письмові пояснення з розрахунком судового збору, який підлягає сплаті, та квитанцію від 8 грудня 2015 року № 0.0.472132493.1 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4019 грн. 40 коп. (а.с. 112 -114, т. 10)

Повертаючи апеляційну скаргу ТОВ «Ванакір», суд виходив з того, що до вказаного в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху строку позивач не усунув її недоліків - не сплатив судовий збір у встановленому законом розмірі.

Проте, такий висновок суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Станом на момент подання позовної заяви ТОВ «Ванакір» діяла редакція Закону України «Про судовий збір» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII.

Частинами 1, 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у вищевказаній редакції) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру встановлюється ставка судового збору у розмірі - 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 1218 грн. 00 грн.

Враховуючи суму податкового зобов'язання, визначену спірними податковими повідомленнями-рішеннями, на момент подання позовної заяви ТОВ «Ванакір» необхідно було сплатити максимальний розмір ставки судового збору - 4872 грн. 00 коп.

З 1 вересня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року №484-VІІІ, яким внесено зміни до Закону України «Про судовий збір».

Підпунктом 3 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції Закону України від 22 травня 2015 року №484-VІІІ) встановлено, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, ставка судового збору встановлена у такому розмірі: 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у випадку коли судовий збір за подання позовної заяви було сплачено до 1 вересня 2015 року ставка судового збору при поданні апеляційної скарги повинна розраховуватися, виходячи з суми судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, Вінницький апеляційний адміністративний суд незаконно ухвалою від 14 грудня 2015 року повернув апеляційну скаргу ТОВ «Ванакір», оскільки останнім, відповідно до квитанцій від 20 листопада 2015 року № 0.0.465261772.1 та від 8 грудня 2015 року № 0.0.472132493.1, сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у встановленому чинним законодавством розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ванакір» задовольнити.

Ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року скасувати, а справу №822/3002/15 направити до Вінницького апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді О.А. Веденяпін

М.П. Зайцев

Н.Є. Маринчак