Справа № 808/8821/15
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року , о 13:09 годині,Справа № 808/8821/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш О.В.,

за участю секретаря Передерій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя

справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши в заяві, що прийняте відповідачем на підставі висновків акту перевірки №1888/08-27-17-2- від 20.07.2015 податкове повідомлення-рішення № від 11.08.2015 про донарахування їй грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 90597,01 гривень є протиправним та необґрунтованим, оскільки підставою для висновку ДПІ про завищення суми валових витрат на 426338,88 гривень стала технічна помилка в уточненій податковій декларації про майновий стан і доходи в частині зазначення в рядку 2 стовбця 4 «вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані, або використані у виробництві продукції» додатку 5 до декларації: замість «1416087,37 гривень» зазначено «1842426,25 гривень». Проте, зазначена помилка була виправлена до винесення оскаржуваного повідомлення-рішення.

ФОП ОСОБА_1 просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.08.2015.

В судовому засіданні представник ФОП ОСОБА_1 позов підтримує та просить його задовольнити з викладених в ньому підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнає з підстав, викладених в письмових запереченнях, зазначивши, що ФОП ОСОБА_1 в 2014 році неправомірно віднесено передплату в сумі 426338,88 гривень, перераховану постачальником за товар, який був отриманий та переданий покупцю у періоді, коли ОСОБА_1 перебувала на спрощеній системі оподаткування. Доходи визначаються не в момент їх нарахування, а в момент їх отримання. Витрати визнаються лише в тому випадку, якщо вони фактично понесені (оплачені), а не тільки нараховані. Витрати відображаються у момент отримання доходу, якого вони стосуються, а не в момент їх оплати. Просить відмовити в позові.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя проведено невиїзну планову документальну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, результати якої викладено в акті перевірки №1888/08-27-17-2- від 20.07.2015 (а.с.13-46).

За результатами перевірки податковий орган дійшов висновку, зокрема, про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.3 п. 139.1 ст. 139, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2014 рік на 72477,61 гривень.

На підставі акту перевірки №1888/08-27-17-2- від 20.07.2015 ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № від 11.08.2015, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем - на 72477,61 гривень, за штрафними( фінансовими) санкціями (штрафами) - на 18119,4 гривень (а.с.10).

За результатами адміністративного оскарження вказаного ППР, останнє було залишено без змін, скарги ФОП ОСОБА_1 - без задоволення (а.с. 50-55).

Як вбачається зі змісту вищевказаного акту перевірки, підставою для визначення ФОП ОСОБА_1 податкового зобов'язання з ПДФО став висновок податкового органу про включення нею до складу валових витрат в 2014 році передплати постачальнику за товар, який був отриманий та переданий покупцю вже в той час, коли вона перебувала на спрощеній системі оподаткування, що призвело до завищення валових витрат на суму 426338,88 гривень.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у сфері справляння податків, регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК). Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з п. 138.8 ст. 138 ПК (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Відповідно до пп. 138.8.1 п. 138.8 ст. 138 ПК (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку.

Згідно з пп. 139.1.3 п. 139.1 ст. 139 ПК (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), не включаються до складу витрат суми попередньої (авансової) оплати товарів, робіт, послуг.

Відповідно до п.п. 177.1, 177.2 ст. 177 ПК (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з п. 177.4 ст. 177 ПК (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Під час розгляду справи судом встановлено, що з 01.01.2012 по 30.09.2014 ФОП ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність на загальній системі оподаткування, особливості оподаткування доходів від обрання якої встановлено ст. 177 ПК.

10.09.2014 нею подано до ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя заяву про застосування спрощеної системи оподаткування, й з 01.10.2014 по 31.12.2014 ФОП ОСОБА_1 здійснювала діяльність на умовах сплати єдиного податку.

Так, 10.11.2014 нею подано до ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя податкову декларацію про майновий стан і доходи за 3 квартали 2014 року (а.с. 59-60). В додатку 5 до вказаної декларації в графі «вартість документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю» зазначено суму 1478316,87 гривень (1461907,57 гривень в графі «вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції» та 16409,3 гривень в графі «інші витрати» усього).

05.05.2015 ФОП ОСОБА_1 подано до ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік (а.с.56-57). В додатку 5 до вказаної декларації в графі «вартість документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю» в 4 колонці другого рядка зазначено суму 1842426,25 гривень (а.с.58).

Таким чином, суд погоджується з твердженням контролюючого органу про неправомірне віднесення ФОП ОСОБА_1 до суми витрат в 2014 році сум передплати у розмірі 426338,88 гривень, перерахованих постачальникам за товар, отриманий нею у період, коли вона перебувала на спрощеній системі оподаткування, оскільки дохід визначається на момент фактичного здійснення господарської операції шляхом відрахування із сум виручки сум документально підтверджених витрат. Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування валових витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та на момент фактичного здійснення таких операцій.

При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача на допущення технічної помилки під час заповнення декларації від 05.05.2015 в частині зазначення в рядку 2, стовбці 4 «вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані, або використані у виробництві продукції» додатку 5 до декларації замість суми 1416087,37 гривень суму 1842426,25 гривень, та її виправлення уточненою декларацією від 23.07.2015 ще до завершення перевірки. Проте, фактично процедура проведення перевірки закінчується днем складання відповідного акту за її результатами, й в даному випадку перевірка проводилася з 22.06.2015 по 13.07.2015 та звершилася 20.07.2015 складанням акту №1888/08-27-17-2-. Таким чином, уточнену декларацію від 23.07.2015 було подано фактично вже після закінчення процедури перевірки ФОП ОСОБА_1, що суд розцінює як спробу виправити встановлені перевіркою порушення.

Також суд не приймає до уваги твердження ФОП ОСОБА_1 про те, що фактично нею подано податкову декларацію від 05.05.2015 на вимогу контролюючого органу як уточнену. Проте, з наявної в матеріалах справи копії вказаної декларації судом встановлено, що вона містить відмітку в графі «звітна», зроблену технічних засобом, та відмітку в графі «уточнена», зроблену ручкою. Таким чином, зазначені обставини викликають сумніви в її призначенні.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

В силу приписів ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно із ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладені норми права та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у позові відмовити.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання постанови у повному обсязі шляхом подання апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Матяш