Справа № 800/165/16
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

16 березня 2016 року м. Київ справа № 800/165/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Степашко О.І.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Верховної Ради України про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

12 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України із позовною заявою про зобов'язання Верховної Ради України у квітні поточного року вирішити питання про забезпечення його пенсією у розмірі 8000,00 грн. щомісячно, що відповідає достойному рівню життя в Україні.

Вивчивши зміст позовної заяви, суд приходить до висновку, що позивач фактично оскаржує встановлений законодавством України розмір пенсії як інваліду ІІ групи, оскільки такий не забезпечує його конституційного права на достойний рівень життя в Україні згідно статтей 3 та 48 Конституції України.

Однак, такий спір між сторонами не належить до тих, які вирішуються в порядку адміністративного судочинства.

За приписами частини першої статті 55, частини третьої статті 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з пунктом 1) частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Глава 6 Кодексу адміністративного судочинства України виокремлює види адміністративних спорів, вирішення яких потребує спеціального, виключного врегулювання нормами процесуального права.

До таких, зокрема, віднесені публічно-правові спори, звернені до Верховної Ради України щодо оскарження на предмет законності (крім конституційності) її постанов, дій чи бездіяльності, які розглядаються Вищим адміністративним судом України як судом першої інстанції (стаття 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України).

Положеннями статті 75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, яка, реалізовуючи повноваження, визначені у статті 85 Основного Закону щодо здійснення законодавчої влади, приймає закони, постанови та інші правові акти.

Така діяльність Верховної Ради України, що розглядається, не є управлінською.

Пунктом 1 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України.

Статтею 147 Конституції України визначено, що Конституційний Суд України є єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні.

Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Протиправність правового акта полягає у його неконституційності (не відповідає Конституції України), незаконності (не відповідає закону) або невідповідності іншому акту, що має вищу юридичну силу.

Враховуючи норми Конституції України, суб'єктами законодавчої процедури є народні депутати України, Голова Верховної Ради України, Президент України, оскільки в конституційних межах беруть участь у правовідносинах, пов'язаних із розглядом, ухваленням та набранням чинності законів України.

Згідно зі статтею 150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність): законів та інших правових актів Верховної Ради України; актів Президента України; актів Кабінету Міністрів України; правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Відповідно до частини першої статті 152 Конституції України закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, питання відповідності закону Конституції України віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

Таким чином, даний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 3, 4, 17, 109, 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за позовом до Верховної Ради України про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.І. Степашко