Справа № 819/2185/14-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 року м. Київ К/800/24899/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі Тернопільської області до Спільного підприємства "Тернопільський завод залізобетонних виробів і будівельних конструкцій" про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі Тернопільської області звернулось до Спільного підприємства "Тернопільський завод залізобетонних виробів і будівельних конструкцій" про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період з 01.04.2014 по 01.08.2014 року, у розмірі 3644,14 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Спільне підприємство

"Тернопільський завод залізобетонних виробів і будівельних конструкцій" зареєстровано як юридична особа та взяте на облік в УПФУ в місті Тернополі платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі (за місцем призначення пенсії) проведено та направлено через Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі (за місцезнаходженням відповідача) Спільному підприємству "Тернопільський завод залізобетонних виробів і будівельних конструкцій" розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з квітня 2014 року та з липня 2014 року по пенсіонерці ОСОБА_3, яка перебувала у трудових відносинах з відповідачем.

Витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідачем не відшкодовані, в зв'язку з чим виникла заборгованість по цих платежах.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач не повинен проводити відшкодування коштів на виплату та доставку пенсій по ОСОБА_3 в сумі 3 644, 14 грн., оскільки працівник Спільного підприємства "Тернопільський завод залізобетонних виробів і будівельних конструкцій" ОСОБА_3 досягла пенсійного віку, передбаченого ст. 12 «Про пенсійне забезпечення» 13 січня 2013 року.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За приписами пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та абзацу четвертого пункту 1 статті 2, абзацу третього пункту 1 статті 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції Закону, чинній до 28.04.2013 року) підприємства відшкодовують Пенсійному фонду 100% витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В силу статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" жінки мають право на пенсію за віком після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо добровільної сплати єдиного внеску» від 04.04.2013 № 184 (набрав чинності з 28.04.2013 року) в абзаці 4 пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» слова і цифри «статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» замінено словами і цифрами «статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, яка набрала чинність з 01.10.2011 року) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30.09.1956 включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 01.10.1956 по 31.03.1957; 56 років - які народилися з 01.04.1957 по 30.09.1957; 56 років 6 місяців - які народилися з 01.10.1957 по 31.03.1958; 57 років - які народилися з 01.04.1958 по 30.09.1958; 57 років 6 місяців - які народилися з 01.10.1958 по 31.03.1959; 58 років - які народилися з 01.04.1959 по 30.09.1959; 58 років 6 місяців - які народилися з 01.10.1959 по 31.03.1960; 59 років - які народилися з 01.04. 1960 по 30.09.1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 01.10.1960 по 31.03.1961; 60 років - які народилися з 01.04.1961 по 31.12.1961.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що оскільки на час набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо добровільної сплати єдиного внеску» від 04.04.2013 № 184 (28.04.2013 року), ОСОБА_3 досягла передбаченого законом віку 55 років для отримання пенсії на пільгових умовах (13.01.2013 року), а отже подальше збільшення пенсійного віку вказаним Законом на неї поширюватися не може з огляду на приписи статті 58 Конституції України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі залишити без задоволення, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Судді: