Справа № 802/265/16-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 березня 2016 р. Справа № 802/265/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Жупанової Д.О.

представника позивача: Давиденко Ю.В.

представника відповідача: Дембіцької Н.В.

прокурора: Слободяна Б.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Закритого акціонерного товариства "Вінницький проектний інститут"

до: Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції за участю Вінницької місцевої прокуратури, діючої в інтересах держави

про: скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Закрите акціонерне товариство "Вінницький проектний інститут" (далі - ЗАТ "ВПІ", позивач) з адміністративним позовом до Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції (далі - відповідач) у якому просить суд скасувати постанову про арешт коштів ЗАТ "Вінницький проектний інститут" від 09.02.2016 року, винесену головним державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дембіцькою Н.В. в рамках зведеного виконавчого провадження ВП №44915127.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що на виконанні у Замостянському відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції знаходилось зведене виконавче провадження №44915127, до складу якого входять виконавчі провадження №44738758, №44791232 з виконання наказу Господарського суду Вінницької області №902/369/14 від 14.08.2014 року; №46079282 з виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду №902/4903/13-а від 20.10.2014 року; №47253724, №47453611 з виконання наказу Господарського суду Вінницької області №902/13/15 від 06.04.2015 року; №49597718, №49777015 з виконання наказу Господарського суду Вінницької області №902/608/15 від 13.07.2015 року. Постановою відповідача від 09.02.2016 року в межах зведеного виконавчого провадження №44915127 було накладено арешт на кошти в сумі 1112193,41 грн., що містяться на всіх рахунках ЗАТ "ВПІ", відкритих у в ПАТ "Креді Агріколь Банк" МФО300614.

Позивач вважаючи, що застосування такого заходу примусового стягнення, як накладення арешту на кошти ЗАТ "ВПІ", що містяться на банківських рахунках, за умови звернення стягнення на його майно, реалізація якого в повній мірі дозволить погасити суму стягнення за заведеним виконавчим провадженням, є необґрунтованим та суперечить інтересам ЗАТ "ВПІ" як боржника, звернувся до суду з даною позовною заявою.

На підставі заяви за вх. 5048 від 16.03.2016 року та в порядку статті 60 КАС України до участі у справі вступила Вінницька місцева прокуратура з метою захисту інтересів держави, повноваження на представництво якої згідно статті 23 Закону України "Про прокуратуру" були підтвердженні судом.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - державний виконавець Дембіцька Н.В. у судовому засіданні проти позову заперечила, зазначивши, що оскаржувана постанова від 09.02.2016 року була винесена нею правомірно, а тому у задоволені позову просила відмовити.

Прокурор Вінницької місцевої прокуратури також у задоволені позову просив відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що на виконанні у Замостянському відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції знаходяться виконавчі провадження:

- № 44738758 з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 14.08.2014 року № 902/369/14, стягувач - Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", про стягнення 585934,18 грн.;

- № 44915127 з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 14.08.2014 року № 902/369/14, стягувач - ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області, про стягнення 21075,84 грн. судового збору;

- № 46079282 з примусового виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду № 802/4903/13-а про стягнення із ЗАТ "ВПІ" штрафу у розмірі 85 000,00 грн. на користь держави, стягувач: Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку;

- № 47253724 з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області № 902/13/15 від 06.04.2015 року щодо стягнення із ЗАТ "ВПІ" на користь держави - Вінницької міської ради в особі КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" 66887,93 грн. - боргу, 6382,28 грн. - річних, 31971,90 грн. - інфляційних та 38 794,60 грн. - пені;

- № 47453611 з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області № 902/13/15 від 06.04.2015 року про стягнення із ЗАТ "ВПІ" на користь Державного бюджету України 3398,00 грн. судового збору, стягувач - ВОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області;

- № 49597718 з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької суду № 902/608/15 від 13.07.2015 р. про стягнення на користь КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" 212 957,84 грн.;

- № 49777015 з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області № 902/608/15 від 13.07.2015 року про стягнення на користь держави 4 259,16 грн. судового збору.

Дані виконавчі провадження були об'єднанні у зведене виконавче провадження №44915127, залишок боргу по якому з урахуванням виконавчого збору становив 1112193,41 грн.

Встановлено, що постановою головного державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дембіцької Н.В. від 09.02.2016 року в межах зведеного виконавчого провадження №44915127 було накладено арешт на кошти в сумі 1112193,41 грн., що містяться на всіх рахунках ЗАТ "Вінницький проектний інститут", відкритих в ПАТ "Креді Агріколь Банк" МФО300614.

З вказаною постановою представник позивача ознайомився 01.03.2016 року, про що свідчить відповідний запис у матеріалах виконавчого провадження, та вважаючи, що при її прийняті грубо порушено норми чинного законодавства та інтереси ЗАТ "ВПІ", звернувся до суду з даною позовною заявою у строки, передбачені ст. 181 КАС України.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі України "Про виконавче провадження", що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених даним Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до даного Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до вищевказаного Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною другою статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець, окрім іншого, має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 6 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження").

Положення ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначають, що для забезпечення реального виконання рішення застосовується арешт майна боржника, який може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що ЗАТ "ВПІ" зверталось до виконавчої служби листом, у якому пропонувало у рахунок погашення заборгованості в першу чергу здійснити реалізацію газових котлів СТЗ 508/460 кВт 5,5 бар та Vitoplex 300ТХ3А 500 кВт, разом із комплектуючими, які в подальшому із цією метою були передані на зберігання та на даний час перебувають на реалізації через систему електронних торгів "СЕТАМ".

Вказує, що вартість зазначених котлів СТЗ 508/460 кВт 5,5 бар та Vitoplex 300ТХ3А 500 кВт разом із комплектуючими згідно проведеної оцінки становила 1537361,00 грн., що є більшою ніж сума стягнення за зведеним виконавчим провадженням, а тому їх реалізація в повній мірі дозволила б погасити загальну заборгованість ЗАТ "ВПІ" по судовим рішенням.

Крім того, представник позивача зазначив, що у ЗАТ "ВПІ" наявне й інше нерухоме майно на яке також може бути звернене стягнення, тобто сума стягнення за зведеним виконавчим провадженням в будь-якому випадку буде погашеною боржником лише за рахунок реалізації наявного у ЗАТ "ВПІ" рухомого та нерухомого майна, а тому вважає, що застосування відповідачем такого заходу примусового стягнення як накладення арешту на кошти є необґрунтованим, адже останнє блокує роботу підприємства, що в подальшому може призвести до негативних наслідків в плані економічного становища ЗАТ "ВПІ".

Проте суд із такими доводами позивача не погоджується з огляду на наступне.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів (ч. 1, 2 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч. 4 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Пунктом 4.1.9 Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших фінансових установах, накладається арешт, про що виноситься постанова державного виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчими документами, виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій та вказується номер рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС.

Частиною 5 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

З аналізу зазначених положень слідує, що арешт майна боржника не є перешкодою для подальшого звернення стягнення на кошти, в тому числі і шляхом накладення арешту на кошти, що знаходяться на рахунках такого боржника у банківських установах, за умови, коли звернення стягнення на майно боржника не дало позитивного результату.

Тобто, в даному випадку передача на реалізацію майна, а саме газових котлів СТЗ 508/460 кВт 5,5 бар та Vitoplex 300ТХ3А 500 кВт через систему електронних торгів "СЕТАМ", які до речі й по теперішній час залишились нереалізованими, на переконання суду, не є перешкодою для накладення арешту на кошти, що містяться на всіх рахунках ЗАТ "ВПІ", відкритих в ПАТ "Креді Агріколь Банк".

Слід зазначити, що процедура реалізація майна через систему електронних торгів може зайняти тривалий період часу та не дає гарантій продажу цього майна, що в свою чергу може призвести до неможливості виконання судових рішень у даному зведеному виконавчому провадженню, чим буде порушено права стягувачів на отримання належних їм коштів та знівелює ефективність здійснення правосуддя.

Щодо посилань позивача на те, що він не є злісним боржником та зацікавлений у якнайшвидшому розрахунку із боргами, що також на його думку не було враховано державним виконавцем, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо після накладення державним виконавцем арешту на кошти боржника - юридичної особи у банках чи інших фінансових установах боржник умисно не виконує судове рішення і відкриває нові рахунки у банках чи інших фінансових установах, державний виконавець надсилає відповідним правоохоронним органам матеріали для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Так, із матеріалів зведеного виконавчого провадження судом встановлено, що такий захід примусового стягнення, як накладення арешту на кошти, що містяться на рахунках у банку до ЗАТ "ВПІ" застосовується не вперше. Зокрема постановою від 23.01.2015 року накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках ПАТ "Полтава-Банк", постановою від 09.06.2015 року на кошти, що знаходяться на рахунках ПАТ "Пумб", постановою від 25.05.2015 року на кошти, що знаходяться на рахунках ПАТ "ОТП Банк", постановою від 14.09.2015 року на кошти, що знаходяться на рахунках ПАТ "ДіамантБанк", постановою від 28.09.2015 року на кошти, що знаходяться на рахунках ПАТ "Приват Банк", постановою від 27.10.2015 року на кошти, що знаходяться на рахунках ПАТ "Укрсиббанк", постановою від 24.11.2015 року на кошти, що знаходяться на рахунках ПАТ "КБ Хрещатик", постановою від 29.12.2015 року на кошти, що знаходяться на рахунках ПАТ "Універсал Банк".

Слід зазначити, що усі вищезазначені постанови про накладення арешту на кошти ЗАТ "ВПІ", що знаходились на рахунках у відповідних банках, були винесені державним виконавцем із аналогічних підстав, що і оскаржувана постанова від 09.02.2016 року, хоча жодна з них позивачем оскаржена не була.

Проаналізувавши вищезазначені дії ЗАТ "ВПІ" можна зробити висновок, що позивач після винесення рішення про накладення арешту на кошти, всупереч вимогам статті 65 Закону України "Про виконавче провадження" відкривав нові рахунки у інших банківських установах, що власне і стало підставою для звернення державного виконавця до органів УМВС України у Вінницькій області із повідомленням про вчинення ЗАТ "ВПІ" дій, які є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності.

Із досліджених матеріалів зведеного виконавчого провадження слідує, що протягом 2015 року позивачем не вчинялись реальних дій спрямованих на фактичне добровільне виконання судових рішень та погашення заборгованості, хоча жодних суттєвих перешкод для цього позивачем не наведено.

З урахуванням вищевикладених обставин суд приходить до висновку, що посилання ЗАТ "ВПІ" на те, що воно є добросовісним боржником, зацікавленим у якнайшвидшому погашенні заборгованості, є безпідставними, оскільки жодним чином не узгоджується із його діями, що вчинялись в період здійснення виконавчого провадження.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач також посилається на ймовірність заподіяння збитків, пов'язаних із виконанням грошових обов'язків перед бюджетами різних рівнів та працівниками підприємства, завдання шкоди підприємству, оскільки арешт призведе до нарахування пені та утворення недоїмки перед бюджетами різних рівнів, утворення заборгованості по виплаті заробітної плати перед працівниками, що в подальшому може призвести до негативних наслідків в плані їх економічного становища.

Вказані обґрунтування суд оцінює критично, оскільки відповідно до вищенаведених норм Закону України "Про виконавче провадження", накладення арешту на кошти, що містяться на рахунках є порядком забезпечення виконання виконавчих документів, дотримання якого є обов'язковим для органів ДВС.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що обов'язком добросовісного боржника в першу чергу є виконання судового рішення в добровільному порядку, натомість ті дії які вчинялися позивачем з приводу відкриття нових рахунків у банках за умови невиконання судових рішень жодним чином не узгоджуються із принципом добросовісності, та призводять до порушення прав стягувачів на отримання належних їм коштів.

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови від 09.02.2016 року про накладення арешту на кошти в сумі 1112193,41 грн., які містяться на всіх рахунках ЗАТ "ВПІ", відкритих у в ПАТ "Креді Агріколь Банк", діяв у спосіб та в порядку, встановленому законодавством, а тому підстави для скасування даної постанови відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

З урахуванням вимог ст. 94 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 181, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович