Справа № 815/708/16
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/708/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.;

за участі:

секретаря судового засідання - Белінського Г.В.;

представника позивача - Бароєва Ф.С. (за довіреністю);

представник відповідача - не з'явився ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Глобус» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеса Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 17.02.2016 року № , -

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство «Глобус» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеса Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, в якому позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 17.02.2016 року № .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

На підставі направлення від 20.01.2016 року № 000013/33 посадовою особою Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеса ГУ ДФС в Одеській області та на виконання постанови від 08.06.2015 року слідчого СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області, в межах кримінальної справи № 001392, відповідно до наказу ДПІ від 20.01.2016 року № 49 проведена виїзна позапланова документальна перевірка ПП «Глобус» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Вектор АРТ» за період листопад - грудень 2014 року.

За результатами перевірки складено Акт № 444/15-53-22-03/30047289 від 03.02.2016 року, яким встановлено порушення п.198.1, п.198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 99293 грн.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення - рішення від 17.02.2016 року № на загальну суму 124160 грн. з урахуванням штрафних санкцій.

Підставою для визначення ДПІ порушення ПП «Глобус» податкового законодавства слугували хибні припущення перевіряю чого стосовно відсутності реальності придбання послуг по господарських операціях між позивачем та ТОВ «Вектор Арт», без належного аналізу безпосередньо господарських операцій та первинної документації. Висновок зроблено на підставі отриманої податкової інформації від ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області від 02.06.2015 року про неможливість співставлення даних по ТОВ «Вектор Арт», оскільки останнє не знаходиться за податковою адресою.

Представник вважає висновки акту перевірки такими, що не відповідають дійсності, а прийняте відповідачем на підставі акту перевірки податкове повідомлення рішення таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві (а.с.4-8).

Представник відповідача у судове засідання призначене на 14.03.2016 року не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, (2.а.с.34). Письмових заперечень на адміністративний позов не надав.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачем на виконання постанови слідчого СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області в межах кримінальної справи від 08.06.2015 року, відповідно до наказу ДПІ від 20.01.2016 року № 49 проведена виїзна позапланова документальна перевірка ПП «Глобус».

За результатами перевірки складено Акт № 444/15-53-22-03/30047289 від 03.02.2016 року «Про результати виїзної позапланової перевірки ПП Глобус з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Вектор АРТ» за період листопад-грудень 2014 року». Яким встановлено порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст. 198 та п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 99 293 грн.(а.с.10-19).

На підставі акту перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № від 17.02.2016 року яким ПП «Глобус» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму з урахуванням штрафних санкцій 124160,00 грн. (а.с.9).

Суд встановив, що між ПП «Глобус» та ТОВ «Вектор Арт» укладений Договір транспортного експедирування від 02.2014 року № 02/06-2014, відповідно до умов якого ТОВ «Вектор Арт» бере на себе зобов'я.06зання здійснювати транспортне експедирування та перевезення експортного, імпортного або транзитного вантажу в 20-ти та 40-ти футових морських контейнерах автомобільним транспортом на території України, СНД та в міжнародному сполученні (а.с. 37-39)

На підтвердження реальності операцій по даному договору позивач надав суду належним чином завірені копії наступних документів: податкові накладні, рахунки,акти надання послуг, товарно-транспортні накладні, виписки банку (а.с.40-107).

Також суд вказує на наступні обставини справи.

Разом із тим, в акті перевірки зазначено, що позивач не надав документи, які підтверджували, як само було придбано послуги позивачем та яким чином ТОВ «Вектор Арт» виступало перевізником. Тобто, не доведено господарську діяльність отриманих послуг відповідно актів виконаних робіт, послуг між позивачем та ТОВ «Вектор Арт».

Також, в акті перевірки зазначено, що по підприємству ТОВ «Вектор АРТ» в наданих до перевірки міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) в графі 16,17 «найменування перевізника» не відображено зазначене підприємство, що не дає змоги підтвердити отримання послуг перевезення.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»,за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату i за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі. За договором транспортного експедирування експедитор може організувати перевезення за одним товарно-транспортним документом вантажiв кiлькох рiзних клієнтів, якi прямують з одного пункту вiдправлення та/чи в один пункт призначення, за умови, що експедитор виступає вiд iменi усiх цих клiєнтiв як вантажовiдправник та/чи вантажоодержувач. Перевезення вантажiв супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою мiжнародного спiлкування залежно вiд обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажi перевозяться в Українi. Такими документами можуть бути: авiацiйна вантажна накладна (Air Waybill); мiжнародна автомобiльна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦIМ (CIM);вантажна вiдомiсть (Cargo Manifest); iншi документи, визначенi законами України. Факт надання послуги експедитора при перевезеннi пiдтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документiв (залiзничних, автомобiльних, авiацiйних накладних, коносаментiв тощо), якi вiдображають шлях прямування вантажу вiд пункту його вiдправлення до пункту його призначення.

З огляду на зазначене, суд не погоджується з доводами податкової, оскільки, позивач надав суду копії міжнародних товарно-транспортних накладних з яких вбачається, що вони заповнені належним чином, а в графі 16,17 СМR чітко зазначений перевізник та печатка ТОВ «Вектор Арт» (а.с.66-94).

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Проаналізувавши первинні документи, надані позивачем на підтвердження виконання сторонами умов Договору транспортного експедирування від 02.06.2014 року №02/06-2014, суд вважає, що вони підтверджують виконання даного договору та правомірність віднесення позивачем витрат на придбання цих послуг до операційних.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п.138.2. ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Дослідивши акт перевірки та враховуючи, що відповідач не надав жодних документів, які б підтверджували наявність фактів зазначених в акті перевірки, суд не встановив доказів на підтвердження висновків податкової про порушення ПП «Глобус» вимог п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 ПК України та заниження податку на додану вартість на суму 99293, 00 грн.

Натомість, позивач надав документи, що досліджувались судом та підтверджують здійснення ПП «Глобус» господарських операцій та правомірність включення до складу валових витрат сум витрат на придбання послуг у ТОВ «Вектор Арт», згідно з Договором транспортного експедирування від 02.06 2014 року №02/06-2014.

Крім того, суд встановив, що господарська діяльність ПП «Глобус» пов'язана з допоміжною діяльністю у сфері транспорту, отже отримання послуг за Договором транспортного експедирування від 02.06 2014 року здійснено в межах господарської діяльності підприємства позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкова безпідставно збільшила ПП «Глобус» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму з урахуванням штрафних санкцій 124160,00 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Вектор Арт».

На переконання суду, якщо відповідачем ставиться під сумнів здійснення господарських правовідносин із контрагентами позивача, податковий орган не позбавлений можливості здійснити відповідні запити та витребувати пояснення. В даному випадку, відповідачем зроблені висновки без дослідження всіх обставин, позивач виконав усі передбачені законом умови стосовно віднесення сплачених сум до складу валових витрат і має необхідні документальні підтвердження їх розміру.

Також суд зазначає що, позивач не повинен нести відповідальність за дії чи бездіяльність своїх контрагентів. Порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не можуть бути підставою для позбавлення платника податку права на віднесення вартості отриманих послуг до складу валових витрат у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження їх розміру.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 31.01.2011 року в адміністративній справі за позовом закритого акціонерного товариства «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Також, суд звертає увагу на рішення Європейського Суду з прав людини від 9 січня 2007 року, про порушення Україною статті 1 Першого протоколу у справі «Інтерсплав проти України».

Таким чином, суд вважає, що позивач не порушував податкове законодавство.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд встановив, що відповідач всупереч нормам Податкового кодексу України безпідставно прийняв спірне податкове повідомлення-рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 69-71, 94, 159-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 17.02.2016 року № .

3.Стягнути з Державної податкової інспекції у Приморському районі Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства Глобус ( ) сплачений судовий збір у розмірі 1862,41 (одну тисячу вісімсот шістдесят дві грн.), 41 коп.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через адміністративний суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Повний текст постанови складено 21.03.2016 року.

Суддя О.Я. Бойко

.