Справа № 815/5580/15
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/5580/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

при секретарі - Шепель О.В.,

за участю: представника Малого приватного підприємства "Сталкер" - Шевченко Максима Володимировича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Білгород-Дністровської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2015 року по справі за адміністративним позовом Малого приватного підприємства "Сталкер" до Білгород-Дністровської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року мале приватне підприємство (далі - МПП) "Сталкер" звернулося до суду з адміністративним позовом до Білгород-Дністровської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області (далі - Білгород-Дністровська ОДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення від 20.08.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 168624 грн., з яких 134898 грн. за основним платежем та 33726 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено, суд скасував оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Також, суд стягнув з відповідча за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати у сумі 2529,36 грн.

Не погоджуючись з постановою суду, представником Білгород-Дністровської ОДПІ подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою слідчого СЧ СВ УМВС України на Одеській залізниці, на підставі матеріалів досудового розслідування №0000086 від 23.12.2014 року за ознаками правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, призначено позапланову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства МПП "Сталкер", код 2477682, за період з 01.01.2013 року по теперішній час та перевірку господарської діяльності вказаного підприємства із всіма контрагентами в період з 01.01.2013 року по теперішній час.

За результатами проведеної в період з 05.08.2015 року по 11.08.2015 року перевірки, Білгород-Дністровською ОДПІ складено акт від 18.08.2015 року № 1093/15-05-22-01-18/24771682 про результати позапланової виїзної документальної перевірки МПП "Сталкер", з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період з 01.01.2013 року по 01.08.2015 року, та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 01.08.2015 року. Зазначим актом встановлено порушення МПП "Сталкер" положень п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.2, п.201.4 ст.201 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 134897 грн., а саме: за 2 квартал 2013 року в сумі 33348 грн.; за 3 квартал 2013 року в сумі 9302 грн.; за 4 квартал 2013 року в сумі 25122 грн.; за 1 квартал 2014 року в сумі 8278 грн.; за 2 квартал 2014 року в сумі 32377 грн.; за 3 квартал 2014 року в сумі 19498 грн.; за 4 квартал 2014 року в сумі 6973 грн.

На підставі вищезазначеного акту перевірки котролюючим органом прийнято оскаржуване у даній справі податкове повідомлення-рішення № від 20.08.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання позивача з податку на додану вартість у розмірі 168624 грн., з яких 134898 грн. за основним платежем та 33726 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Фактичною підставою для донарахування позивачу грошових зобов'язань спірним податковим повідомленням-рішенням став висновок податкового органу про те, що правочини, вчинені за участю МПП "Сталкер" та контрагентів (ТОВ "Хоумсейф", ТОВ "Аркона Лідер", ТОВ "Пром-ресурс", ТОВ "Опт - Трейдінг", ТОВ "Маркет Продакт", АГВА "Трейд Юніон", ТОВ "Айдхімпром", ТОВ "Парус-2014", ТОВ "Ферумтрейд", ТОВ "Сейл Сістем", ТОВ "Ламакс плюс", ПП "Діна"), мають протиправний характер та вчинені без мети реального настання наслідків.

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки господарські операції позивача з контрагентами мали товарний (реальний) характер, придбання таких послуг підтверджується документально, що дає право підприємству на формування податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та також вважає обґрунтованими позовні вимоги МПП "Сталкер", виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-Х11 (далі - Закон № 996) визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Оскільки, згідно зі статтею 1 Закон № 996 господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, то визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків (як обов'язкова ознака господарської операції) кореспондується з нормами Податкового кодексу (далі - ПК) України.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на наведені приписи податкового законодавства, колегія суддів звертає увагу, що суми ПДВ для цілей визначення об'єкта оподаткування мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Крім того, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентами порушеннями вимог законодавства. Якщо вказані контрагенти допустили такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо них, адже законом іншого не передбачено.

Як встановлено судом першої інстанції, між позивачем та ТОВ "Хоумсейф" () було укладено договори поставки № 03/09 від 03.09.2013 року та №01/11 від 01.11.2013 року. Відповідно до укладених договорів МПП "Сталкер" придбало у ТОВ "Хоумсейф" товар, а саме різноманітне сантехнічне обладнання (американка, анод, біта, бочонок, гофра, дюбель, труби на інше).

Відповідно до умов укладених договорів продавець зобов'язується поставити та передати у власність покупця товар (сантехнічні матеріали, будівельні матеріали, насоси) а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору. Згідно з п.3.1 договору продавець на підставі заявок покупця виставляє рахунок-фактуру, видаткову накладну.

На виконання умов укладених договорів позивач придбав у ТОВ "Хоумсейф" сантехнічне обладнання на загальну суму 174323,37 грн. (в тому числі ПДВ - 29053,89 грн.).

Виконання укладених договорів підтверджується наданою до суду першої інстанціїї первинною документацією, яка також була надана уповноваженим особам контролюючого органу під час перевірки, а саме: податкова накладна № 4 від 06.09.2013 року; податкова накладна №11 від 10.10.2013 року; податкова накладна № 5 від 25.11.2013 року; податкова накладна № 6 від 29.11.2013 року; податкова накладна № 9 від 23.12.2013 року; видаткова накладна №645 від 06.09.2013 року; видаткова накладна №667 від 10.10.2013 року; видаткова накладна № 674 від 25.11.2013 року; видаткова накладна № 675 від 29.11.2013 року; видаткова накладна № 2312/017 від 23.12.2013 року.

Між позивачем та ТОВ "Аркона Лідер" було укладено договори поставки № 16/07 від 16.07.2014 року та №01/08 від 01.8.2014 року. Відповідно до укладених договорів МПП "Сталкер" придбало у ТОВ "Аркона Лідер" товар, а саме різноманітне сантехнічне обладнання.

Виконання укладених договорів підтверджується наданою до суду первинною документацією, яка також була надана уповноваженим особам контролюючого органу під час перевірки, а саме: податкова накладна №89 від 17.07.2014 року, накладна № 1707/067 від 17.07.2014 року, рахунок-фактура № 1707/067 від 17.07.2014 року, товарно-транспортна накладна від 17.07.2014 року, рахунок-фактура № 808/032 від 08.08.2014 року, товарно-транспортна накладна від 08.08.2014 року, накладна № 808/032 від 08.08.2014 року, податкова накладна від 08.08.2014 року.

На підтвердження взаємовідносин з ТОВ "Пром-ресурс" за перевіряємий період позивачем надані наступні первинні документи, які надавались контролюючому органу до перевірки: накладна №53103 від 31.05.2013 року, податкова накладна №198 від 31.05.2013 року, накладна №5174 від 17.05.2013 року, податкова накладна № 64 від 17.05.2013 року, накладна № 51504 від 15.04.2013 року, податкова накладна №188 від 15.04.2013 року, накладна № 42404 від 24.04.2013 року, податкова накладна № 275 від 24.04.2013 року.

Господарські взаємовідносини позивача з ТОВ "Опт Трейдінг" підтверджуються наступними первинними документами: накладна № 230701 від 23.07.2013 року, податкова накладна № 492 від 23.07.2013 року, накладна № 310705 від 31.07.2013 року, податкова накладна № 678 від 31.07.2013 року, накладна № 270803 від 27.08.2013 року, податкова накладна № 608 від 27.08.2013 року.

Між позивачем та ТОВ "Маркет Продакт" укладено договір поставки № 02/09 від 02.09.2013 року, відповідно до якого позивач придбав різноманітне сантехнічне обладнання, що підтверджується накладною № 92305 від 23.09.2013 року та податковою накладною від 23.09.2013 року.

На підтвердження господарських взаємовідносин з ТОВ "АГВА Трейд Юніон" за перевіряємий період позивачем надано договір поставки № 03/01 від 03.01.2014 року, рахунок-фактуру № 2901/008 від 29.01.2014 року, накладну № 2901/008 від 29.01.2014 року та податкову накладу № 7 від 29.01.2014 року.

МПП "Сталкер" та ТОВ "Айдхімпром" уклали договір поставки № 10/03 від 10.03.2014 року, згідно якого позивач придбав сантехнічне обладнання, що підтверджується відповідними первинними документами, зокрема: рахунок-фактура № 1003/012 від 10.03.2014 року, накладна 1003/012 від 10.03.2014 року, податкова накладна №1 від 10.03.2014 року.

Між позивачем та ТОВ "Парус - 2014" було укладено договори поставки № 07/04 від 07.04.2014 року та №05/05 від 05.05.2014 року. Відповідно до укладених договорів МПП "Сталкер" придбало у ТОВ "Парус - 2014" різноманітне сантехнічне обладнання.

На підтвердження придбання товару за договорами, укладеними з ТОВ "Парус - 2014", позивачем надано наступні первинні документи: рахунок-фактура №704/032 від 07.04.2014 року, накладна № 74/032 від 07.04.2014 року, податкова накладна № 207 від 07.04.2014 року, рахунок фактура № 505/064 від 05.05.2014 року, накладна № 505/064 від 05.05.2014 року, податкова накладна № 173 від 05.05.2014 року, товарно-транспортна накладна від 05.05.2014 року, податкова накладна № 174 від 06.05.2014 року, рахунок-фактура № 605/021 від 06.05.2014 року, накладна № 605/021 від 06.05.2014 року, товарно-транспортна накладна від 06.05.2014 року.

Між позивачем та ТОВ "Ферумтрейд" укладено договір поставки №07/05 від 07.05.2014 року, виконання умов якого, підтверджується наступною первинною документацією: рахунок-фактура № 705/019 від 07.05.2014 року, накладна № 705/019 від 07.05.2014 року, товарно-транспортна накладна від 07.05.2014 року, податкова накладна № 113 від 07.05.2014 року.

Між позивачем та ТОВ "Сейл Сістемс" укладено договір поставки № 02/06 від 02.06.2014 року, відповідно до якого позивач придбав різноманітне сантехнічне обладнання, що підтверджується рахунком-фактурою № 406/021 від 04.06.2014 року, накладною № 406/021 від 04.06.2014 року, товарно-транспортною накладною від 04.06.2014 року, податковою накладною № 174 від 04.06.2014 року.

Господарські відносини МПП "Сталкер" з ТОВ "Ламакс Плюс" за перевіряємий період підтверджуються наступними первинними документами: договір № 02/09 від 02.09.2014 року, рахунок-фактура № 809/085 від 08.09.2014 року накладна № 809/085, товарно-транспортна накладна від 08.09.2014 року, податкова накладна № 165 від 08.09.2014 року.

Також між позивачем та ПП "Діна" укладено договір поставки № 01/010 від 01.10.2014 року, відповідно до якого позивач придбав різноманітне сантехнічне обладнання, що підтверджується наступними первинними документами: рахунок-фактура № 2 від 01.10.2014 року, накладна № 2 від 01.10.2014 року, товано-транспортна накладна від 01.10.2014 року, податкова накладна № 2 від 01.10.2014 року.

Оплата постачальникам за придбаний товар проводилася позивачем у безготівковій формі, грошові кошти були сплачені в повному обсязі, що підтверджується банківськими звітами про дебетові та кредитові операції по рахунку МПП "Сталкер" за період з 01.03.2013 року по 30.11.2014 року.

Отримані від контрагентів товари, як встановлено судом першої інстанції, були використані позивачем у власній господарській діяльності, а також шляхом їх реалізації, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Отже, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, оцінка яким надана з дотриманням положень статті 86 КАС України, суд першої інстанції дійшов юридично правильного висновку про документальне підтвердження фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами і реальних змін майнового стану платника податків.

Тому, колегія суддів також вважає, що оскільки наявні у матеріалах справи первинні документи підтверджують реальність господарських операцій позивача з його контрагентами та підтверджують рух активів у процесі здійснення господарської діяльності, на підставі отриманих податкових накладних та інших первинних документів, МПП "Сталкер" обґрунтовано віднесло суми до податкового кредиту та витрат.

Колегія суддів не може погодитися з посиланням в апеляційній скарзі ОДПІ, в обгрунтування отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди, внаслідок відображення в податковому обліку господарських операцій з ТОВ "Хоумсейф" та ТОВ "Аркона Лідер" Білгород-Дністровська ОДПІ на те, що посадовими особами контрагентів заперечувалась участь у господарській діяльності підприємств, оскільки на підтвердження фактичного існування вказаної обставини, відповідачем не було надано жодних доказів ні в суді першої інстанції, ні до апеляційного суду. Не містить таких відомостей і сам акт перевірки позивача.

Тому, колегія суддів вважає правильним, що суд першої інстанції відхилив наведені твердження відповідача, адже вони не свідчать про допущення порушень позивачем.

Крім того, Білгород-Дністровська ОДПІ в обґрунтовування своєї позиції посилалась на відсутність контрагентів позивача (ТОВ "Аркона Лідер", ТОВ "Пром-ресурс", ТОВ "Опт - Трейдінг", ТОВ "Маркет Продакт", АГВА "Трейд Юніон", ТОВ "Айдхімпром", ТОВ "Парус-2014", ТОВ "Ферумтрейд", ТОВ "Сейл Сістем", ПП "Діна") за місцем реєстрації. Однак, колегія суддів не може з цим погодитися, оскільки відсутність контрагента за юридичною адресою, вказаною в установчих документах, не впливає на право платника-покупця врахувати при визначенні бази оподаткування податку на додану вартість та податку на прибуток понесені витрати та не свідчить про недобросовісність платника, до того ж під час судового розгляду податковим органом не надано доказів їх відсутності за адресою реєстрації на час здійснення господарських операцій з позивачем.

Слід також відмітити і те, що така обставина, як відсутність у контрагента у власності складських приміщень, не може спростовувати фактичне виконання операції з поставки товару, оскільки специфіка підприємницької діяльності з купівлі-продажу товару, полягає у тому, що підприємству, яке реалізує товарно-матеріальні цінності, особливо підприємству, що є перепродавцем товару, не вимагається складських приміщень для виконання взятих на себе зобов'язань.

Таким чином, висновки контролюючого органу, які ґрунтуються не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

При цьому, колегія суддів також вважає необхідним наголосити на необхідність дотримання позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом". Наведені податковим органом аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 70 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Тому, колегія суддів вважає, що контролюючим органом під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності чи недотримання принципу належної обачності при виборі контрагентів, як і не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. І оскільки встановлено невідповідність законодавству оспорюваного податкового повідомлення-рішення від 20.08.2015 року №, вимоги щодо скасування останнього були обґрунтовано задоволені.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та є тотожними запереченям до адміністративного позову, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об'єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Приймаючи до уваги усе викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка. За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Білгород-Дністровської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2015 року - залишити без змін.

Стягнути з Білгород-Дністровської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області на рахунок №1008, отримувач: УК у м. Одесі/Приморський р-н/22030101, , банк отримувача: ГУДКСУ в Одеській області, МФО: 828011, код ЄДРПОУ суду 34380461 судовий збір у розмірі 2782 (дві тисячі сімсот восемдесят дві) гривні 30 коп.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 24 березня 2016 року.

Головуючий: М.М. Милосердний

Судді: А.І.Бітов

І.Г.Ступакова