Справа № 757/46636/15-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва на постанову Печерського районного суду м. Києва від 27.01.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати дії управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва щодо відмови у проведенні перерахунку її пенсії в частині неврахування у складі заробітної плати для обчислення пенсії інших виплат, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 13 241, 54 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 11 903, 46 та суми індексації заробітної плати в розмірі 1 406, 37 грн. з моменту її призначення протиправними;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Печерському районі м. Києва провести перерахунок пенсії позивача з моменту її призначення (тобто з 05.08.2013), визначеної відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХП від 16.12.1993 (у редакції, чинній станом на дату призначення пенсії позивача), тобто у розмірі 80 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії інших виплат, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 13 241, 54 грн., матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань в розмірі 11 903, 46 грн. та суми індексації заробітної плати в розмірі 1 406, 37 грн. за період з 01.07.2011 до 30.06.2013 (тобто за 24 календарних місяця перед зверненням за призначенням пенсії, що обумовлено п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання удосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000 № 865 (у редакції, чинній станом на дату призначення їй пенсії);

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Печерському районі м. Києва виплатити позивачу різницю між сумами пенсії, визначеної за результатами проведеного перерахунку у розмірі 80 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, і фактично отриманої, з урахуванням проведеної у відповідності до ст. 2 Закону № 1282-ХП індексації цієї різниці, починаючи з 05.08.2013.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 27.01.2016 позов задоволено частково: визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Печерському районі м. Києва щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 пенсії державного службовця без урахування матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та сум індексації заробітної плати; зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Печерському районі м. Києва провести нарахування пенсії ОСОБА_2 з 07.10.2015 в розмірі 80 % заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та сум індексації заробітної плати та здійснити виплату недоотриманої суми пенсії з урахуванням раніше проведених виплат; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, яка призначена у розмірі 80 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

07.10.2015 ОСОБА_2 звернулась до управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва з заявою про обрахування пенсії державного службовця з урахуванням матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та сум індексації заробітної плати, з яких нараховувались і сплачувались страхові внески (єдиний внесок).

Листом від 21.10.2015 № 202/К-6 управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва позивачу відмовлено в перерахунку пенсії з посиланням на те, що включення в структуру заробітної плати державного службовця матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та сум індексації заробітної плати не передбачено діючим законодавством (а. с. 9-10).

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва безпідставно відмовило позивачу в проведенні перерахунку та виплаті пенсії у відповідності до ст.ст. 33, 37, 37-1 Закону України «Про державну службу», оскільки з матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати позивачем були сплачені страхові внески.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі зазначає, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація сум заробітної плати відповідно Закону України «Про державну службу» не входить в структуру заробітної плати державного службовця, а тому підстав для урахування їх в заробіток для обчислення пенсії державному службовцю немає.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необгрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати. Частиною другою статті 37-1 вказаного Закону визначено, що перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсій. Із змісту ст. 40 вказаного Закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року № 865 встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Форма довідки про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» визначається постановою Пенсійного фонду України «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 30.10.2008 № 19-11.

Колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.08.2010 постанову правління Пенсійного фонду України «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 30.10.2008 № 19-11 визнано такою, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили щодо не включення до заробітної плати складових, які передбачені чинним законодавством.

У вказаній постанові судом зроблено висновок, що чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2010 постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.08.2010 у справі № 2а-4753/09/2670 залишена без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011 № 5-1 «Про виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва» затверджена форма довідки про складові заробітної плати з врахуванням рішення суду, що набрало чинності з 09.11.2010.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та сума індексації заробітної плати, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак, які не включалися до складу заробітної плати державного службовця, повинні враховуватися при обчисленні розміру пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного суду України від 20.02.2012 у справі № 21-430а11, від 14.05.2013 у справі № 21-125а13, від 28.05.2013 у справі № 21-97а13, від 06.11.2013 у справі № 21-350а13.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відмова управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії державного службовця з урахуванням у складі заробітної плати сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та сум індексації заробітної плати є протиправною, оскільки з матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати позивачем були сплачені страхові внески, що підтверджується довідками Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 25.09.2015 № 3724/08/05 Г, № 3724/08/05 Г та довідкою Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 02.10.2016 № 169.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з апелянта судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 № 484-VIII, який набрав чинності 01.09.2015).

Відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору встановлюється в таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано: суб'єктом владних повноважень, юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати; фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати; немайнового характеру, який подано: суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 розмір мінімальної заробітної плати; фізичною особою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру; у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з п.п. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору встановлюється в таких розмірах, зокрема: за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2015 відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» становив 1 218 грн.

З позовної заяви позивача вбачається, що позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру (визнати дії управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 в частині неврахування у складі заробітної плати для обчислення пенсії інших виплат, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 13 241, 54 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 11 903, 46 та суми індексації заробітної плати в розмірі 1 406, 37 грн. з моменту її призначення протиправними; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Печерському районі м. Києва провести перерахунок пенсії позивача з моменту її призначення (тобто з 05.08.2013), визначеної відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХП від 16.12.1993; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Печерському районі м. Києва виплатити ОСОБА_2 різницю між сумами пенсії, визначеної за результатами проведеного перерахунку у розмірі 80 відсотків суми заробітної плати). Отже, ставка судового збору за подачу позову становила: (1 218 х 0,4) х 3 = 1 461, 60 грн.

Враховуючи, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2016 було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення апеляційним судом, то у відповідності до п.п. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент подання апеляційної скарги від 22.05.2015 № 484-VIII, який набрав чинності 01.09.2015) відповідачу потрібно сплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 607, 76 грн. (1 461, 60 х 110 %).

Керуючись ст.ст. 122, 183-2, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду м. Києва від 27.01.2016 - без змін.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, р/р 1007, код класифікації 22030101) судовий збір за подання до суду апеляційної скарги в розмірі 1 607, 76 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.,

Шурко О.І.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.