Справа № 817/3295/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3295/15

18 березня 2016 р. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів - Жуковської Л.А. (головуючий), суддів Сало А.Б. Шарапа В.М. , за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача 1: представник Брагіна О.Л.,

відповідача 2: представник не з'явився,

відповідача 3: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доМіністерства внутрішніх справ України, Голового управління МВС України в Львівській області, УМВС України на Львівській залізниці
про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певних дій,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України), Головного управління МВС України у Львівській області (далі - ГУ МВС України у Львівській області), УМВС України на Львівській залізниці про визнання протиправними дій щодо повернення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, пов'язаної з проходженням служби в ОВС України, зобов'язання відповідно до порядку та умов виплатити одноразову грошову допомогу у разі інвалідності працівника міліції у розмірі 206700 грн.

Позивач в судових засіданнях позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. В обґрунтування позову зазначив, що у зв'язку з хворобою був звільнений з органів внутрішніх справ України та є інвалідом ІІІ групи. Зауважив, що його інвалідність настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ внаслідок нещасного випадку, що сталася під час виконання ним службових обов'язків пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю. Пояснив, що у зв'язку з цим звернувся до УМВС України на Львівській залізниці щодо виплати одноразової грошової допомоги на підставі ст.23 Закону України «Про міліцію». Стверджував, що ним було подано всі належні документи, однак упродовж більше року отримує відписки з МВС України про необхідність доопрацювати документи. Вважає такі дії відповідачів протиправними. У зв'язку з наведеним просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача 1 - Міністерства внутрішніх справ України, в судовому засіданні позов не визнала, подала письмові заперечення на позов (а.с.74-79). В їх обґрунтування зазначив, що матеріали з ГУ МВС України у Львівській області були надіслані до МВС України з порушеннями та недостовірною інформацією, а тому вважає, що його дії по поверненню цих матеріалів були законними та обґрунтованими. Також вказав, що одноразова грошова допомога позивачу повинна нараховуватися відповідно до постанови КМУ від 12.05.2007 року №707, виходячи із розрахунків - трирічне грошове забезпечення інвалідів ІІІ групи. За таких обставин, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач 2 - Головне управління МВС у Львівській області, участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, подав письмові заперечення на позов (а.с.114-115). У своїх поясненнях зауважив, що позивач не проходив службу в ГУ УМВС України в Львівській області, а заява про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням інвалідності була подана позивачем голові Ліквідаційної комісії УМВС України на Львівській залізниці.

Відповідач 3 - УМВС України на Львівській залізниці, участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача 1 та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що 15.11.2013 року наказом №101 о/с з 18.11.2013 року капітана міліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого по боротьбі з незаконним обігом наркотиків лінійного відділу на ст.Здолбунів УМВС звільнено з органів внутрішніх справ України в запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за п.64 «б» (через хворобу) (а.с.7).

Так, судом встановлено, що 10.06.2008 року в період проходження ОСОБА_1 служби з ним стався нещасний випадок, а саме: при виконанні службових обов'язків пов'язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки у боротьбі зі злочинністю, внаслідок якого позивачу було призначено ІІІ групу інвалідності.

В ході службового розслідування даного нещасного випадку 09.07.2008 року заступником начальника Управління начальника УКЗ УМВС України в Рівненській області затверджено висновок з матеріалів службового розслідування по факту отримання дільничним інспектором міліції СДІМ Дубенського МВ (з обслуговування м.Дубно та Дубенського району) УМВС старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1 тілесних ушкоджень (а.с.26-28).

Також за результатами розслідування нещасного випадку, що стався 10.06.2008 року, Дубенським МВ УМВС України у Рівненській області складено акт від 24.07.2008 року та акт про нещасний випадок №4 від 24.07.2008 року (а.с.20-25).

21.10.2013 року Військово-лікарською комісією видано свідоцтво про хворобу №511, відповідно до якого позивач непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с.30).

Згідно з випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ №0311204 та довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого №001137 ОСОБА_1 з 13.02.2014 року встановлено ІІІ групу інвалідності (а.с.34-36).

У лютому 2015 року УМВС у Рівненській області проведено спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався 10.06.2008 року з ОСОБА_1, результати якого оформлено актом спеціального розслідування від 12.02.2015 року форма Н-5 та актом про нещасний випадок №1 від 12.02.2015 року (а.с.8-19).

За таких обставин, ОСОБА_1 звернувся до Голови ліквідаційної комісії УМВС України на Львівській залізниці з заявою про виплату йому грошової допомоги як такому, що отримав ІІІ групу інвалідності у зв'язку з травмою пов'язаною з виконанням службових обов'язків (а.с.4).

22.05.2015 року листом №15/5-В-238 Департамент фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України повідомив позивача, що матеріали на призначення одноразової грошової допомоги повернуті до УМВС України у Львівській області без затвердження у зв'язку з відсутністю в матеріалах проведеного у 2015 році спеціального розслідування інформації, необхідної для виключення обставин, зазначених у п.8 Порядку №707 (а.с.46).

14.07.2015 року Головне управління МВС України у Львівській області відповідно до листа №14/842 направило доопрацьовані матеріали для призначення одноразової грошової допомоги пенсіонеру МВС ОСОБА_1 у разі встановлення інвалідності (а.с.45).

15.07.2015 року Головним управлінням МВС України у Львівській області прийнято висновок про призначення одноразової грошової допомоги працівнику міліції в разі поранення або встановлення інвалідності (а.с.84).

22.07.2015 року Департамент фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України знову повернув на доопрацювання матеріали для призначення одноразової грошової допомоги, аргументувавши це порушенням вимог п.10 Акту форми Н-1 від 12.02.20158 року наказу МВС України від 27.12.2002 року №1346 «Про затвердження порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України» (а.с.44).

29.07.2015 року вказані матеріали були скеровані до ВКЗ УМВС України на Львівській залізниці (а.с.43).

Не погоджуючись з діями МВС України щодо повернення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, пов'язаної з проходженням служби в ОВС України, позивач звернувся з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про міліцію» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку.

Відповідно до частини 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року №565-XII (далі - Закон №565) (в редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України №707 від 12 травня 2007 року затверджено Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції (далі - Порядок).

Згідно п.1 Порядку одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі: установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

Пунктом 5 Порядку №707 визначено, що для виплати грошової допомоги в разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи установлення групи інвалідності працівник міліції, податкової міліції подає органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби за місцем проходження служби: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги згідно з додатком; довідку медико-соціальної експертної комісії щодо визначення ступеня втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) та (або) установлення групи інвалідності; довідку про грошове забезпечення; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові, видачу документа та місце реєстрації (довідку органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про місце реєстрації або місце перебування заявника); копію ідентифікаційного номера. Для виплати грошової допомоги обов'язково подається довідка від Національної акціонерної страхової компанії "ОРАНТА" про проведену або не проведену раніше виплату (п.6 Порядку).

Відповідно до п.7 Порядку орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті).

МВС та ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.

Виплата грошової допомоги працівнику міліції, податкової міліції проводиться шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку, або через касу органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у разі його загибелі (смерті) членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям.

Грошова допомога виплачується не пізніше двох місяців з дня прийняття відповідного рішення у межах коштів, передбачених у державному бюджеті на такі цілі.

Судом встановлено, представником відповідача не заперечувалося, що позивачем було надано всі необхідні документи для призначення одноразової грошової допомоги, тобто, вимоги ст.23 Закону №565 та Порядку, позивачем зі свого боку виконано повною мірою. Стосовно виконання позивачем вимог п.5 зазначеного Порядку та переліку поданих документів з боку відповідачів будь-яких застережень чи зауважень не викладено.

Поміж тим, як свідчать обставини справи, отримавши матеріали спеціального службового розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1, висновок ГУ МВС України у Львівській області щодо можливості проведення йому грошової допомоги разом з документами, зазначеними у п.5 Порядку, МВС України у десятиденний строк не прийняло рішення про призначення виплати і не надіслало його разом із документами, органу внутрішніх справ, у якому проходив службу позивач, а повернуло матеріали на доопрацювання.

При цьому, з системного аналізу змісту Порядку 707 вбачається, що у ньому відсутні норми, які б наділяли МВС України при розгляді матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги направляти такі матеріали та документи на доопрацювання без прийняття рішення по суті.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що МВС України, повертаючи матеріали про призначення одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, пов'язаної з проходженням служби ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ України, та не прийнявши відповідного рішення згідно з вимогами чинного законодавства України, діяло не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб, визначений чинним законодавством, а тому такі дії МВС України є протиправними.

У своїй постанові від 18.03.2014 року по справі №21-11а14 Верховний суд України висловив позицію, що "оскільки звернення позивача про виплату одноразової грошової допомоги відповідач не розглянув та відповідного рішення не прийняв, то суд мав зобов'язати останнього розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання".

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Одночасно, суд зазначає, що в силу вимог частини другої ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Частиною другою ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені в ході розгляду обставини, суд вважає, що оскільки звернення позивача про виплату одноразової грошової допомоги МВС України не розглянуло та відповідного рішення не прийняло, то для повного захисту і відновлення порушеного права позивача, слід прийняти рішення про зобов'язання УМВС України на Львівській залізниці подати у семиденний строк з дня набрання даною постановою законної сили до МВС України висновок щодо можливості проведення грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку №707.

Поряд з цим, позовна вимога про зобов'язання МВС України та УМВС України в Львівській області відповідно до Порядку виплатити грошову допомогу у разі інвалідності у розмірі 206700 грн., на думку суду, не підлягає до задоволення, так як суд не вправі підміняти орган, на якого покладено вирішення цього питання, а визнання протиправними дій МВС України щодо повернення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги та не прийняття відповідного рішення, та зобов'язання УМВС України на Львівській залізниці подати висновок щодо можливості проведення грошової допомоги ОСОБА_1 є достатнім та повним способом захисту порушеного права позивача в даній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі як суб'єкти владних повноважень не надали суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і не довели правомірності вчинених дій.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, пов'язаної з проходженням служби ОСОБА_1 в органах внутнрішніх справ України та не прийняття відповідного рішення згідно вимог чинного законодавства України.

Зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України на Львівській залізниці подати у семиденний строк з дня набрання даною постановою законної сили до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо можливості проведення грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 за №707.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий cуддя Жуковська Л.А.

Судді Сало А.Б.

Шарапа В.М.