Справа № 813/99/16
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року №813/99/16

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чижук М.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача 1 Клапчука Р.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, виконувача обов'язків начальника Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області Бабунича Володимира Миколайовича про визнання протиправним та скасування наказу №402-к/тм від 29.12.2015 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (надалі по тексту - відповідач 1), виконувача обов'язків начальника Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області Бабунича Володимира Миколайовича (надалі по тексту - відповідач 2), у якій просить визнати протиправним та скасувати наказ №402-к/тм від 29.12.2015 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Позовні вимоги мотивовані тим, що жодних вимог законодавства та службової дисципліни позивач не порушувала, тому вважає, що оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 15.01.2016 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалами судді від 22.01.2016 року у даній адміністративній справі було відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

На заперечення позовних вимог представником відповідача 1 було подано до суду письмові заперечення проти позову, у яких він зазначив, що оскаржуваний наказ прийнятий за результатами службової перевірки, якою встановлено неналежне виконання позивачем посадових обов'язків, що призвело до порушення вимог Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого Постановою КМ України від 07.05.2014 року №152, з дотриманням вимог КЗпП України та Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 р. №360, а відтак, підстави для його скасування відсутні.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти позову заперечив та просив суд відмовити в його задоволенні.

Відповідач 2 із невідомих суду причин у судове засідання не з'явився та не забезпечив явку уповноваженого представника, при цьому, жодних письмових заперечень (пояснень) на позов, жодних заяв про відкладення розгляду справи чи проведення розгляду справи у відсутності представника від відповідача 2 на день проведення судового засідання до суду не надходило.

Судом, із врахуванням положень ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, було ухвалено проводити розгляд справи у відсутності відповідача 2 (уповноваженого представника).

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача 1, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.08.2014 року наказом ГУ ДМС України у Львівській області №278-к від 27.08.2014 року ОСОБА_1 була призначена на посаду провідного спеціаліста сектора з централізованого оформлення документів №20 управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ГУ ДМС України у Львівській області, як така, що успішно пройшла стажування, в порядку переведення з СДПІ з ОВП у м.Львові МГУ Міндоходів.

Відповідно до наказу ГУ ДМС України у Львівській області від 22.04.2015 року №191-к/тр позивач з 22.04.2015 року була переведена на посаду провідного спеціаліста сектора централізованого оформлення документів №2 управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ГУ ДМС України у Львівській області, у зв'язку із змінами штатного розпису на 2015 рік.

Наказом ГУ ДМС України у Львівській області від 19.08.2015 року №119 «Про проведення перевірки службової діяльності», у зв'язку із надходженням численних скарг громадян на дії працівників сектора централізованого оформлення документів №2 ГУ ДМС України у Львівській області було проведено перевірку службової діяльності відповідного сектора.

26.08.2015 року в.о. завідувача сектора КЗтаАМ Малярською Л.І. на підставі письмових пояснень, наданих 17.07.2015 року головним спеціалістом сектора централізованого оформлення документів №2 управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ГУ ДМС України у Львівській області ОСОБА_1 з приводу виконання нею посадових обов'язків з отримання електронної пошти було складено службову записку щодо неналежного виконання посадових обов'язків позивачем.

30.09.2015 року в.о. начальника ГУ ДМС України у Львівській області Бабуничем В.М. було затверджено висновок проведення службової діяльності сектора централізованого оформлення документів №2 ГУ ДМС України у Львівській області (надалі по тексту - висновок від 30.09.2015 року).

В мотивувальній та резолютивній частині висновку від 30.09.2015 року зафіксовано, що членами комісії ГУ ДМС України у Львівській області в ході проведеної службової перевірки було виявлено ряд систематичних порушень вимог чинного законодавства, допущених ОСОБА_1, а саме:

-в матеріалах справи від 18.08.2015 року на ім'я ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, наявна заява про надання послуги з оформлення паспорта в оперативному порядку, яка не підписана заявником;

-в матеріалах справи від 02.03.2015 року малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, відсутня довідка про реєстрацію місця проживання дитини. Згідно заяви-згоди на оформлення дитині паспорта, батьки зареєстровані за різними адресами;

-в матеріалах справи від 18.08.2015 року малолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, відсутня згода батьків на оформлення дитині паспорта;

-в заявах-анкетах громадян ОСОБА_9 (ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н.), ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_5 р.н.), ОСОБА_11 (ІНФОРМАЦІЯ_6 р.н.) на штампах про затвердження дозволу на оформлення паспорта відсутня дата затвердження;

-в заявах-анкетах громадян ОСОБА_12 (ІНФОРМАЦІЯ_7 р.н.), ОСОБА_13, ОСОБА_14 відсутні підписи уповноваженої особи, яка прийняла заяви.

Тож, комісією із перевірки у висновку було, окрім іншого, запропоновано розглянути питання щодо вжиття заходів дисциплінарного впливу, відповідно до вимог ст.14 Закону України «Про державну службу», до провідного спеціаліста сектора централізованого оформлення документів №2 ОСОБА_1 після виходу її на роботу з лікарняного.

Після виходу ОСОБА_1 із лікарняного на роботу на пропозицію працівників відповідача 1 у складі комісії надати пояснення з усіх наведених порушень позивач відмовилась, про що було складено відповідний акт.

Таким чином, на підставі висновку службової перевірки від 30.09.2015 року, службової записки в.о. завідувача сектору КЗтаАМ від 26.08.2015 року, акта про відмову від надання пояснень ОСОБА_1 від 15.12.2015 року - 29.12.2015 року в.о. начальника ГУ ДМС України у Львівській області Бабуничем В.М. було видано наказ №402-к/тм «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.», яким за неналежне виконання службових обов'язків, що призвело до порушення службової дисципліни оголошено догану повідному спеціалісту сектора централізованого оформлення документів №2 управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ОСОБА_1

При наданні оцінки правомірності порядку та законності обставин накладання на позивача дисциплінарного стягнення, слід виходити із загальних правил притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, передбачених Конституцією України, Кодексом законів про працю України, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про державну службу» та Порядком проведення службового розслідування стосовно державних службовців, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування.

Статтею 55 Конституції України регламентовано, що кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Згідно ст.5 Закону України «Про державну службу України», державний службовець повинен: сумлінно виконувати свої службові обов'язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

Так, відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про державну службу», основними обов'язками державних службовців є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про державну службу» визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Проведення службового розслідування стосовно державних службовців регулюється Порядком проведення службового розслідування стосовно державних службовців, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року №950.

Пунктами 1, 7, 10 цього Порядку передбачено, що стосовно державних службовців може бути проведено службове розслідування, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян. Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право в будь-який момент узяти в ньому участь, пояснювати факти, робити заяви, подавати відповідні документи і порушувати клопотання про залучення нових документів, вимагати додаткового вивчення пояснень осіб, причетних до справи. На вимогу керівника державного органу (посадової особи), якому доручено проведення службового розслідування, голови або членів комісії чи державного службовця, стосовно якого проводилося розслідування, акт повинен розглядатися в їх присутності. За результатами розгляду керівник державного органу (посадова особа), який прийняв рішення щодо проведення службового розслідування, приймає в десятиденний термін відповідне рішення, з яким ознайомлюється державний службовець. За матеріалами службового розслідування державний службовець може бути притягнутий до відповідальності згідно із законодавством.

Матеріали справи свідчать про те, що службового розслідування, передбаченого як в ст.11 та ст.14 Законі України «Про державну службу», так і Порядком проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року №950, відповідачем 1 в особі керівника проведено не було, взаємозв'язок між виявленими в ході перевірки порушеннями законодавства та неналежним виконанням позивачем своїх службових обов'язків не встановлено, зазначені вище вимоги закону при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення 29.12.2015 року догани відповідачами не дотримані.

Необхідність проведення службового розслідування при застосуванні заходів дисциплінарного впливу до державних службовців у вигляді догани чи звільнення із займаної посади, узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 21 травня 2013 року (справа №21-403а12), Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 10 квітня 2014 року у справі №К/800/7678/13.

Отже, відповідачі допустили порушення правил і порядку проведення перевірки та застосування дисциплінарних стягнень, а також обмежили права позивача, передбачені, зокрема, п.7 Порядку, затвердженого постановою КМ України №950, оскільки, як з'ясовано судом із наданих у судовому засіданні сторонами пояснень, ОСОБА_1 не була присутня під час перевірки та про день проведення такої її не повідомлялось.

Відповідно до ст.147 Кодексу законів про працю України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1)догана; 2)звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно ч.1 ст.147-1 Кодексу законів про працю України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Статтею 148 Кодексу законів про працю України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Відповідно до ст.149 Кодексу законів про працю України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Виходячи із аналізу зазначених норм, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника, у тому числі і державного службовця, повинен містити дані про дату вчинення дисциплінарного проступку, дату виявлення дисциплінарного проступку, обставини вчинення допущеного працівником проступку, підстав прийняття рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності із обґрунтуванням обрання певного виду стягнення, який застосовується до порушника, з урахуванням передбачених у законі обставин.

При цьому, із правової природи інституту дисциплінарної відповідальності випливає, що при притягненні працівника до даного виду відповідальності, відповідач повинен навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов'язків.

Відповідно до п.8 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №950 від 13.06.2000 року, під час визначення виду дисциплінарного стягнення члени комісії повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Згідно п.1.2 посадової інструкції провідного спеціаліста сектора централізованого оформлення документів № 2 управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, затвердженої т.в.о. начальника Головного управління ДМСУ у Львівській області М.М. Брославським 29.04.2015 року (надалі по тексту - Інструкція), провідний спеціаліст безпосередньо підпорядковується завідувачу сектору централізованого оформлення документів №2 управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області.

В силу п.1.4 цієї Інструкції у своїй діяльності провідний спеціаліст керується чинним законодавством України, Положенням про сектор, наказами, іншими розпорядчими документами Державної міграційної служби, Головного управління, цією посадовою інструкцією.

У відповідності до п.2.1 Інструкції, провідний спеціаліст забезпечує дотримання Конституції та законів України, актів та доручень Президента України, актів та доручень Кабінету Міністрів України, Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», наказів та доручень керівництва ДМС України, наказів та доручень Головного управління.

Пунктом 4 Інструкції передбачено, що відповідно до законів України «Про державну службу», «Про засади запобігання і протидії корупції», інших законодавчих актів провідний спеціаліст несе відповідальність за: - 4.1 порушення Присяги державного службовця; -4.2 невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, порушення норм етики поведінки державного службовця; -4.3 порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, норм професійної етики та інші порушення службової дисципліни.

Судом було проаналізовано зміст службової записки в.о. завідувача сектора КЗтаАМ Малярської Л.І. на ім'я в.о. начальника ГУ ДМС України у Львівській області Бабунича В.М. від 26.08.2015 року з приводу наданих позивачем пояснень щодо виконання нею посадових обов'язків з отримання електронної пошти в Головному управлінні та з'ясовано наступне.

Так, ОСОБА_1 у своїх поясненнях, наданих 17.08.2015 року на вимогу в.о. завідувача сектора вказала, зокрема, що їй відомо, що у разі відсутності головного спеціаліста сектора ОСОБА_16 позивач виконує його обов'язки, у т.ч. із ведення діловодства, проте не зобов'язана друкувати вхідну електронну кореспонденцію й вести облік такої; доступ до електронної пошти має керівник сектора ЦОД №2 ОСОБА_17, а тому друк електронної поштової кореспонденції повинен здійснювати керівник або працівник міграційної служби, який знаходиться за даним комп'ютером і має до нього доступ.

Згідно електронної копії службової записки т.в.о. завідувача сектора ЦОД №2 ОСОБА_16 від 05.05.2015 року №5733 та додатку до неї - таблиці, працівниками, відповідальними за використання електронної пошти та проведення заходів з протидії витоку службової інформації ДМС є: головний спеціаліст СЦОД №2 ОСОБА_16 та провідний спеціаліст СЦОД №2 ОСОБА_1

При цьому, у службовій записці від 26.08.2015 року в.о. завідувача сектора КЗтаАМ Малярською Л.І. було визначено, що п.1.7 посадової інструкції провідного спеціаліста ОСОБА_1 передбачено виконання обов'язків головного спеціаліста сектора у разі його відсутності (тобто обов'язки ОСОБА_16.).

У той же час, з огляду на те, що безпосередні обов'язки ОСОБА_1 визначені у посадовій інструкції, що затверджена т.в.о. начальника ГУ ДМС України у Львівській області Брославським М.М. 29.04.2015 року (з якою позивач ознайомлена під розписку 22.04.2015 року) представником відповідача не було надано жодних підтверджуючих доказів «відсутності головного спеціаліста сектора» 04.08.2015 року й у період з 13.08.2015 року по 17.08.2015 року та доказів покладення виконання певного кола обов'язків останнього (за відсутності) саме на позивача.

Однак, суд також звертає увагу і на те, що вищевказане викликає певні розбіжності, адже згідно п.1.7 посадової інструкції провідного спеціаліста сектора ЦОД №2, у разі відсутності провідного спеціаліста його посадові обов'язки виконує головний спеціаліст сектора централізованого оформлення паспортних документів №2.

Загалом, з метою об'єктивного розгляду справи, судом було здійснено виклик для допиту в судовому засіданні в якості свідків осіб, які здійснювали службову перевірку, згідно висновку про проведення службової перевірки службової діяльності сектору централізованого оформлення документів №2 ГУ ДМС України у Львівській області від 30.09.2015 року: голови комісії ОСОБА_18 - завідувача сектору централізованого оформлення документів №1, членів комісії ОСОБА_19 - заступника начальника відділу еміграційної роботи, Клапчука Р.Я. - завідувача сектору юридичного забезпечення та ОСОБА_20 - головного спеціаліста відділу централізованого оформлення документів №3.

При цьому, відповідачами було проігноровано та не забезпечено явку свідків у судові засідання, у зв'язку із чим, судом неодноразово відкладався розгляд справи.

Окрім того, як встановлено судом із копій листків непрацездатності, наданих представником відповідача 1, позивач перебувала на лікуванні у період з: 28.08.2015 року по 11.09.2015 року, 14.09.2015 року по 23.09.2015 року, 25.09.2015 року по 07.10.2015 року, 19.10.2015 року по 27.10.2015 року, 28.10.2015 року по 06.11.2015 року, 08.11.2015 року по 10.11.2015 року, 13.11.2015 року по 07.12.2015 року, 15.12.2015 року по 28.12.2015 року, у зв'язку із чим не виконувала своїх посадових обов'язків.

Водночас, із матеріалів справи вбачається, що акт про відмову позивача у наданні пояснень від 15.12.2015 року складався саме 15.12.2015 року, тобто у день, коли остання була відсутня на робочому місці. Крім того, суд зазначає, що у подальшому (тобто уже після виходу позивача на роботу - 29.12.2015 року) жодних письмових пояснень щодо факту порушення ОСОБА_1 службової дисципліни до винесення оскаржуваного наказу, відповідач 1 в особі комісії, яка проводила перевірку від позивача не вимагав.

Також суд відзначає, що відповідачами порушено вимоги ст.148 Кодексу законів про працю України щодо застосування до позивача лише у грудні 2015 року дисциплінарного стягнення, оскільки період перебування ОСОБА_1 на лікарняному переривався, а відтак, вони не були позбавлені можливості як для відібрання письмового пояснення, так і притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у межах одного місяця з дня виявлення проступку. Пояснень із цього приводу відповідачем 1 та відповідачем 2 надано суду не було.

Окрім того, для належного дослідження виявлених комісією недоліків у роботі позивача судом витребовувались копії матеріалів особових справ ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_21, ОСОБА_14, що були предметом вибіркової перевірки відповідачем 1 заяв-анкет та матеріалів громадян на оформлення паспорта для виїзду за кордон.

Однак, відповідачем 1 було представлено суду лише, як наголосив представник, «матеріали службової перевірки», а саме: копії заяв-анкет для внесення інформації до Єдиного державного реєстру демографічного реєстру ОСОБА_22, ОСОБА_11, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_6, ОСОБА_25, ОСОБА_12, ОСОБА_21 та ОСОБА_14

Тож, з приводу зафіксованих у висновку службової перевірки порушень, допущених провідним спеціалістом ОСОБА_1 та у спростування тверджень представника відповідача 1, позивач у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6, маючи намір отримати паспорт громадянина України для виїзду за кордон за 7 днів, сплатив 340 грн. державного мита; по малолітньому ОСОБА_7 здійснювалась заміна паспорта, а батьки останнього зареєстровані за однією адресою; у матеріалах справи малолітньої ОСОБА_8 наявна згода батьків; на заявах-анкетах громадян ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 на штампах про затвердження дозволу на оформлення паспорта наявні підписи «начальника територіального органу або підрозділу ДМС - ОСОБА_17»; заяви ОСОБА_12, ОСОБА_21 та ОСОБА_14 були прийняті ОСОБА_26.

Протилежного відповідачами суду доведено не було, враховуючи те, що останніми жодних доказів у спростування тверджень позивача на вимогу суду не представлено.

Окрім того, суд зазначає, що фактично висновки перевірки не містять жодних посилань на докази, які свідчать про вину саме позивача, а зроблені лише на підставі загальних висновків щодо невиконання працівниками сектору ЦОД №2 своїх службових обов'язків, оскільки комісією було зроблено висновок, що саме наявність порушень свідчить про неналежний контроль за роботою підлеглих працівників з боку завідувача сектора централізованого оформлення документів №2 ОСОБА_17, неналежну організацію роботи, не проведення із працівниками сектору нарад та навчань.

Суд також зазначає, що в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності обов'язково має бути посилання на відповідний документ, який порушив працівник. Такими документами можуть бути, зокрема, правила внутрішнього розпорядку, трудовий договір, колективний договір, посадова інструкція, інструкція з охорони праці тощо. Тобто, з наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності має вбачатися можливим встановити, чи належить до обов'язків працівника те, за що його притягують до відповідальності.

При цьому, у наказі відповідача 2 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.» від 22.12.2015 року №402-к/тм, яке є предметом оскарження, не зазначено, які саме положення нормативних актів порушила позивач, а саме не вказано, які конкретно свої обов'язки позивач не виконала чи виконала неналежним чином, з посиланням на акти, якими такі обов'язки установлені позивачу; не зазначено обставини вчинення проступку та вину.

Більш того, в наказі також не вказано про те, чи мали місце шкідливі наслідки вчиненого ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

Тож, виходячи із наведеного, у суду відсутня реальна можливість перевірити дотримання відповідачем 2 при прийняті оскаржуваного наказу підстав застосування до позивача певного виду дисциплінарного стягнення, оскільки з наказу не вбачається за що конкретно її було притягнено до дисциплінарної відповідальності та з яких мотивів було обрано певний вид дисциплінарного стягнення.

У свою чергу, жодних належних доказів на підтвердження вчинення позивачем дисциплінарного проступку, окрім самого оскаржуваного наказу, висновку проведення службової перевірки, акту про відмову позивача у наданні пояснень, службової записки, відповідачами не надано.

Наведене, на думку суду, означає, що відповідач внаслідок недотримання встановленого КЗпП України та Законом України «Про державну службу» порядку притягнення особи до дисциплінарної відповідальності поверхнево вивчив питання щодо наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку та прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для застосування до неї заходу дисциплінарного стягнення.

Таким чином, суд вважає, що відповідачами не доведено факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а тому притягнення її до дисциплінарної відповідальності є незаконним.

З приводу тверджень представника відповідача 1 про системність порушень позивачем вимог чинного законодавства, то суд надає таким критичної оцінки, з огляду на наступне.

Як з'ясовано судом у процесі розгляду даної справи, позивач уже притягалась наказом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 17.08.2015 року №263-к/тм «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.» до дисциплінарної відповідальності у виді догани за її неприбуття саме 13.08.2015 року для дачі пояснень в межах проведення службової перевірки відносно завідувача сектора, що трактувалось Головним управлінням як неналежне виконання ОСОБА_1 її службових обов'язків, що призвело до порушення службової дисципліни.

При цьому, не погоджуючись із вищевказаним наказом, позивач оскаржила такий у судовому порядку.

Так, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано наказ №263-к/тм від 17.08.2015 року Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про притягнення до дисциплінарної відповідальності провідного спеціаліста сектора централізованого оформлення документів №2 управління з питань громадянства, реєстрації роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області ОСОБА_1

Отже, суд вбачає у даному випадку можливість неприязних стосунків, що склалися між ОСОБА_1 та керівництвом ГУ ДМС України у Львівській області, що у подальшому вплинули на винесення оскаржуваного наказу в означеній справі.

Суд враховує, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти добросовісно, тобто із щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів.

Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що відповідачами не надано доказів порушення позивачем службових обов'язків, а тому необґрунтовано та з неповним з'ясуванням всіх обставин керівник Головного управління притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності.

Отже, за вказаних обставинах, суд вважає, що відповідачами не доведено наявність достатніх та допустимих доказів неналежного виконання позивачем службових обов'язків, а отже і правомірність спірного наказу про притягнення останньої до дисциплінарної відповідальності, у зв'язку з чим, даний наказ підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-11, 14, 18, 19, 69-71, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області №402-к/тм від 29.12.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.», яким притягнуто до дисциплінарної відповідальності провідного спеціаліста сектора централізованого оформлення документів №2 управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області ОСОБА_1.

Присудити на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст постанови виготовлений 21 березня 2016 року.