Справа № 821/4225/14
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
19 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/4225/14
Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Хом'якова В.В.
Судді Одеського апеляційного адміністративного суду Коваля М.П. щодо ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року у справі № 821/4225/14.
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів залишено без задоволення, постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року - без змін.
Частиною 3 ст. 25 КАС України передбачено, що суддя, не згідний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Цей документ не оголошується в судовому засіданні, приєднується до справи і є відкритим для ознайомлення.
З огляду на не згоду з висновками, викладеними в ухвалі Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року у справі № 821/4225/14 зазначаю наступне.
Вважаю, що висновки податкового органу знайшли підтвердження матеріалами справи, а відтак правомірним збільшення позивачу суми грошового зобов'язання із застосуванням штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 154.8 ст. 154 Податкового кодексу України звільняється від оподаткування прибуток підприємств паливно-енергетичного комплексу в межах фактичних витрат, що не перевищують загальну річну суму: передбачених інвестиційними програмами, схваленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, на капітальні вкладення з будівництва (реконструкції, модернізації) міждержавних, магістральних та розподільчих (локальних) електричних мереж, електричних станцій, теплоелектроцентралей, магістральних газопроводів, газорозподільних мереж, підземних сховищ газу та встановлення лічильників газу населенню, у тому числі сум, спрямованих на повернення кредитів, які використані для фінансування вищезазначених цілей; передбачених проектами, фінансування яких здійснюється за рахунок суб'єктів природних монополій, виробників електричної та/або теплової енергії відповідно до рішень Кабінету Міністрів України; витрат у межах інвестиційної складової, затвердженої національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, необхідної для повернення кредитів, інвестицій, погашення облігацій (боргових цінних паперів), випущених (отриманих) енергогенеруючими компаніями, з метою фінансування капітальних вкладень з будівництва (реконструкції, модернізації) обладнання електричних станцій і теплоелектроцентралей, відповідно до плану будівництва (реконструкції, модернізації), затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Порядок подання, розгляду, схвалення та виконання інвестиційних програм ліцензіатів з передачі та постачання електричної енергії затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 13.12.2012 року № 1627.
Згідно з п. 3.2 зазначеного Порядку інвестиційна програма оформлюється з дотриманням вимог цього Порядку, затверджується в установленому законодавством порядку та погоджується з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику в електроенергетичному комплексі.
Тобто, для визначення межі фактичних витрат по фінансуванню капітальних вкладень на будівництво (реконструкцію, модернізацію) міждержавних, магістральних та розподільчих (локальних) електричних мереж, електричних станцій, теплоелектроцентралей, у тому числі сум, спрямованих на повернення кредитів, які використані для фінансування вищезазначених цілей, для визначення обсягу прибутку, що звільняється від оподаткування згідно із нормами п. 154.8 ст. 154 Податкового кодексу України, використовується загальна річна сума інвестиційної програми, погоджена Міністерством енергетики і вугільної промисловості України та схвалена НКРЕ.
Пунктом 4.1 розділу 4 вказаного Порядку «Виконання інвестиційної програми» передбачено, що ліцензіат зобов'язаний виконувати схвалену НКРЕ інвестиційну програму в повному обсязі відповідно до запланованих етапів, обсягів робіт у кількісному вираженні та обсягів фінансування у вартісному вираженні.
При цьому, відповідно до пункту 4.2 цього ж Порядку виконаними вважаються об'єкти, які введені в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства, прийняті на баланс та щодо яких здійснено повне фінансування.
Як вбачається зі змісту акту перевірки, висновки якого є предметом розгляду даної справи, до проведення даної перевірки позивачем перевіряючим надана Інвестиційна програма ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» на 2013 рік, яка затверджена заступником голови наглядової ради та головою правління ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» (протокол засідання правління від 11.04.2013 року № 33), погоджена експертним висновком Мінпаливенерго від 05.11.2013 року.
Згідно розділу першого офіційно опублікованого звіту щодо виконання інвестиційної програми ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» за 2013 рік профінансовано витрат за звітний період на будівництво, модернізацію електричних мереж та обладнання в сумі 45378340 грн. (з урахуванням податку на додану вартість).
Зазначені обставини підтверджуються наданим до суду відповідним звітом щодо виконання інвестиційної програми ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» (а.с.26 т.3), в якому зазначено саме профінансована сума витрат за звітний період на будівництво, модернізацію електричних мереж та обладнання у розмірі 45378340 грн. (з урахуванням податку на додану вартість).
Також, зі змісту акту перевірки, висновки якого є предметом розгляду даної справи, вбачається, що під час проведення даної перевірки перевіряючими досліджувались надані позивачем платіжні документи щодо фактично профінансованої суми витрат за звітний період на будівництво, модернізацію електричних мереж та обладнання та вказана сума профінансованих витрат відповідає даним зазначеного звіту саме з урахуванням податку на додану вартість.
Однак, як встановлено відповідачем та підтверджується матеріалами справи, ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» у рядку 09 податкової Декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік віднесло суму 43938370 грн. (а.с.154-187 т.1).
Проте, в ході розгляду даної справи позивачем не надано доказів, а саме відповідних платіжних документів, що підтверджують фактичне фінансування сум витрат за звітний період на будівництво, модернізацію електричних мереж та обладнання у зазначеному у податковій Декларації розмірі, без урахування податку на додану вартість.
Посилання позивача на надані ним до суду відповідні акти приймання-здачі відремонтованих реконструйованих та модернізованих об'єктів, видаткові накладні та звіти щодо фактичних витрат за звітний період на будівництво, модернізацію електричних мереж та обладнання (а.с.1-95 т.2) є безпідставними, оскільки в даному випадку, з огляду на зазначені положення пункту 4.2 Порядку формування інвестиційних програм ліцензіатів з передачі та постачання електричної енергії встановленню підлягають обставини саме щодо фактично профінансованих витрат.
В судовому засідання суду першої інстанції представником відповідача неодноразово зауважувалось, що у податкової інспекції відсутні будь-які претензії щодо витрат зазначених позивачем у вказаних актах, накладних та звітах щодо фактичних витрат за звітний період на будівництво, модернізацію електричних мереж та обладнання.
Висновки акту перевірки щодо встановленого порушення з боку позивача пп. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України зроблені з урахуванням наданих позивачем доказів саме щодо профінансованих витрат за звітний період на будівництво, модернізацію електричних мереж та обладнання, які, в свою чергу, визначені з урахуванням податку на додану вартість.
Більш того, акти приймання-здачі відремонтованих реконструйованих та модернізованих об'єктів, видаткові накладні та звіти щодо фактичних витрат за звітний період на будівництво, модернізацію електричних мереж та обладнання (а.с.1-95 т.2), на які посилається позивач та які наявні в матеріалах справи, також, не підтверджують дані рядку 09 податкової Декларації з податку на прибуток ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» саме щодо суми зазначеної у цьому рядку - 43938370 грн.
Що стосується наданого звіту виконання інвестиційної програми ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» за 2013 рік (а.с.26 т.3), який, як зазначає позивач є уточнюючим, слід зазначити, що вказаний звіт не містить дати його складання, що унеможливлює встановлення періоду уточнення даних виконання інвестиційної програми ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» за 2013 рік.
Крім того, як в ході проведеної перевірки, так і під час судового розгляду справи, позивачем не надані докази, а саме відповідні платіжні документи, що підтверджують фактичне фінансування сум витрат за звітний період на будівництво, модернізацію електричних мереж та обладнання у зазначеному у податковій Декларації та вказаному звіті розмірі, без урахування податку на додану вартість.
В свою чергу, з наданих до суду документів не вбачається, що за звітний період витрати на будівництво, модернізацію електричних мереж та обладнання були фактично профінансовані на зазначену ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» у рядку 09 податкової Декларації з податку на прибуток підприємства суму без податку на додану вартість.
Відповідно до пп. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку суми податку на додану вартість включеного до ціни товару (роботи, послуги), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання.
З огляду на викладене, вважаю, що податковий орган дійшов вірного висновку, що ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» в порушення пп. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України неправомірно віднесено до ряд. 09 «Прибуток, звільнений від оподаткування, або збиток від діяльності, прибуток від якої звільняється від оподаткування» Декларації з податку на прибуток за 2013 рік суму податку на додану вартість, включену до ціни товарів (робіт, послуг), придбаних у межах виконання інвестиційної програми, у розмірі 6123087 грн.
Також, вважаю вірним висновок податкового органу щодо порушення позивачем п. 138.3 ст. 138 Податкового кодексу України, що полягає у заниженні об'єкту оподаткування податком на прибуток внаслідок завищення витрат за 2013 рік на 6819996 грн. у рядках 05 декларацій «Витрати операційної діяльності, у тому числі: собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» з огляду на викладене.
Згідно ст. 134 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
В силу пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.
Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Пунктом 30.1 статті 30 Податкового кодексу України визначено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (п. 30.2 ст. 30 Податкового кодексу України).
Згідно п. 30.9 ст. 30 Податкового кодексу України, податкова пільга надається шляхом: податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору; зменшення податкового зобов'язання після нарахування податку та збору; встановлення зниженої ставки податку та збору; звільнення від сплати податку та збору.
В силу п. 154.8 ст. 154 Податкового кодексу України, звільняється від оподаткування прибуток підприємств паливно-енергетичного комплексу в межах фактичних витрат, що не перевищують загальну річну суму.
Відповідно до абз. 1 п. 154.8 ст. 154 Податкового кодексу України, звільняється від оподаткування прибуток підприємств паливно-енергетичного комплексу в межах фактичних витрат, що не перевищують загальну річну суму: передбачених інвестиційними програмами, схваленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, на капітальні вкладення з будівництва (реконструкції, модернізації) міждержавних, магістральних та розподільчих (локальних) електричних мереж, електричних станцій, теплоелектроцентралей, магістральних газопроводів, газорозподільних мереж, підземних сховищ газу та встановлення лічильників газу населенню, у тому числі сум, спрямованих на повернення кредитів, які використані для фінансування вищезазначених цілей.
З аналізу вищенаведених норм слідує, що звільненню від оподаткування, згідно з п. 154.8 ст. 154 Податкового кодексу України, підлягає загальний прибуток, визначений за нормами Податкового кодексу України, в межах фактичних витрат, передбачених інвестиційною програмою.
Як встановлено в ході проведеної перевірки та не заперечується позивачем, користуючись положеннями зазначеного п. 154.8 ст. 154 Податкового кодексу України, ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» було зменшено об'єкт оподаткування по ряд. 9 Декларації 2012 року на 68206428 грн. (а.с.188-221 т.1).
Згідно даних акту попередньої перевірки ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» від 15.11.2013 року № 1380/21-03-22-01/05396638 за 2012 рік станом на 01.01.2012 року вартість основних фондів склала: згідно бухгалтерського обліку - 344413 тис. грн., за податковим обліком - 344413 тис. грн.
Відповідно до цього ж акту станом на 31.12.2012 року вартість основних фондів склала: згідно бухгалтерського обліку - 416756 тис. грн., за податковим обліком 437486,40 тис. грн.
Відповідно до п. 138.3. ст. 138 Податкового кодексу України у цілях цього розділу суми, відображені у складі витрат платника податку, у тому числі в частині амортизації необоротних активів, не підлягають повторному включенню до складу його витрат.
Норма п. 138.3 ст. 138 Податкового кодексу України містить застереження, що ніякі витрати не можуть бути включені до складу витрат повторно.
Тим самим застосовано принцип одноразового включення витрат до реєстрів податкового обліку і декларації з податку на прибуток.
Будь-які витрати включаються до складу витрат тільки один раз, незалежно від того, в якій статті Податкового кодексу України вони розглянуті і яким чином вони розраховані.
Даним пунктом законодавець виключає можливість повторного включення будь-яких витрат з будь-яких причин у складі витрат з метою оподаткування.
Поряд цим, в ході проведеної перевірки встановлено, що в додатку АМ податкової Декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» у таблиці 2 «Витрати на ремонт та поліпшення основних засобів» відобразило суму 43747995 грн. (а.с.154-187 т.1), в тому числі, яка сформована за рахунок сум на які вже позивачем зменшено об'єкт оподаткування по ряд. 9 Декларації 2012 року.
Тобто, позивачем повторно враховано витрати на поліпшення основних засобів при визначенні оподатковуваного прибутку, на які вже позивачем зменшено об'єкт оподаткування по ряд. 9 Декларації в 2012 році.
Враховуючи вищевикладене, вважаю, що відповідач дійшов вірного висновку, що позивачем завищені витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування (рядок 05 + рядок 06), на суму 6819996 грн., а тому податковим органом правомірно визначено позивачу відповідні грошові зобов'язання по податку на прибуток згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Зазначені обставини не були враховані та судом першої інстанції фактично не було досліджено характер спірних операцій, не надано їм належну оцінку із врахуванням первинних документів, що призвело до необґрунтованого вирішення спору по суті.
Суддя М.П. Коваль