Справа № 464/1298/16-а
Суддя: Теслюк Д. Ю.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/1298/16-а
пр.№ 2-а/464/94/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2016 року

Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №4 батальйону №3 ОСОБА_3 патрульної поліції у м.Львові, ОСОБА_3 патрульної поліції у м. Львові про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС2 №712544 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 25 січня 2016 року поштовим відправленням отримав постанову серії ПС2 №712544 від 10.01.2016 р., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до вищезазначеної постанови, він 10.01.2016 р. о 15.50 год. у м. Львові по вул. Сихівській, 28, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку на посадковому майданчику транспортних засобів, а також не мав при собі поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 ґ) і 15.9 е) Правил дорожнього руху України. Вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки при винесенні постанови йому не було надано можливості викласти свої пояснення та не було інспектором зафіксовано заперечення на постанову, а також не було надано можливості скористатись правовою допомогою. Крім того, вважає, що жодним чином не порушував Правил дорожнього руху України, оскільки є учасником бойових дій та згідно із п.13.1 ст. 13 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільнений від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, що наведені в адміністративному позові, просять позов задовольнити. Позивач ОСОБА_1 додатково пояснив, що при спілкуванні з працівниками патрульної служби він повідомив, що страхового полісу у нього немає, оскільки він є учасником бойових дій, однак інспектор посвідчення учасника бойових дій не вимагав надати, лише просив надати поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також пояснив, що здійснив зупинку транспортного засобу, яким керував, на вул. Сихівській, 28 в м.Львові, без порушень Правил дорожнього руху України.

Від відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції у м.Львові надійшли письмові заперечення на адміністративний позов з відеоматеріалами, в яких просить відмовити в задоволенні позову, покликаючись на те, що оскаржувана постанова винесена згідно вимог ст.ст.222, 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою та справедливою, а тому немає підстав для її скасування. Додатково просить розглядати справу у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, в тому числі оглянувши відеозапис місця події на DVD+R носії, та зясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є частково підставний, з огляду на таке.

Із постанови серії ПС2 № 712544, винесеної 10 січня 2016 р. інспектором Управління патрульної поліції у м.Львові ОСОБА_4, вбачається, що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУАП та, з врахуванням ч.2 ст.36 КУАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Згідно з даною постановою, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 10.01.2016 р. о 15.50 год. у м. Львові по вул. Сихівській, 28, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку на посадковому майданчику транспортних засобів, а також не мав при собі поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 ґ) і 15.9 е) Правил дорожнього руху України (а.с. 4).

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідно до п.13.1 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Згідно із ст.251 КУАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

З наданої позивачем копії посвідчення серії АБ №090855, виданого 09.12.1996 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 має право пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, а відтак звільнений від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України (а.с.30).

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 15.9 е Правил дорожнього руху України зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Відповідачем надано суду відеозапис місця події на DVD+R носії, який оглянуто в судовому засіданні та який не підтверджує вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУАП, адже на ньому не зафіксовано факту паркування транспортного засобу марки «Suzuki», д.н.з. НОМЕР_2 на посадковому майданчику маршрутних транспортних засобів. Інші докази відповідачем не надано і такі в матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази в справі.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та доказів зібраних у справі, суд дійшов висновку, що відповідачем не представлено суду жодних достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, доводи позивача не спростовано. Вказане є підставою для задоволення позову в частині скасування постанови серії ПС2 №712544 від 10 січня 2016 р.

Щодо вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то враховуючи положення ст.288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом, відповідно до норм якого адміністративні суди не наділені повноваженнями щодо закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення, що в свою чергу є підставою у відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 160-163,167 КАС України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення від 10 січня 2016 року серії ПС2 №712544 про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Суддя Теслюк Д.Ю.