Справа № 2а-13060/11/2070
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 р.Справа № 2а-13060/11/2070
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Спаскіна О.А. , Сіренко О.І.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2011 по справі № 2а-13060/11/2070

за позовом фізичної особи- підприємця ОСОБА_2

до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2011 позов фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_2) до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС ( далі - Індустріальна ОДПІ) задоволено.

Скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ у Орджонікідзевському р-ні м. Харкова від 19.09.2011 № , прийняте відносно ФОП ОСОБА_2

Відповідач, не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2011 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач послався на акт перевірки контрагента позивача - ТОВ "Промспецконсалтинг", з якого вбачається, що товариство не здійснювало реальної господарської діяльності у перевіряємий період з огляду на відсутність підприємства за місцезнаходженням, декларування у звітності 2-3 працюючих особи, наявність основних фондів другої групи станом на 31.12.2010 балансовою вартість 5000 грн., відсутність складів, транспорту та облік на підприємстві 7 працюючих. Податковий орган вважає, що зазначені обставини суперечать меті господарської діяльності ТОВ "Промспецконсалтинг" та свідчать про відсутність у цього підприємства наміру одержати економічний ефект, натомість свідчить про проведення операцій про надання податкової вигоди покупцям шляхом штучного формування валових витрат та податкового кредиту. У зв'язку з зазначеним податковий орган вважає нікчемним правочин, вчинений між позивачем та ТОВ "Промспецконсалтинг", як такий, що порушує публічний порядок.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2012 скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2011 та відмовлено в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2

Ухвалою Вищого адміністративного суду України скасовано ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2012 та направлено справу № 2а-13060/11/2070 на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно вищезазначеної ухвали Вищого адміністративного суду України, судом апеляційної інстанції, задля встановлення обставин щодо вчинення господарських операцій, фактично не досліджені копія договору доручення від 01.11.2010, звіт повіреного до цього договору, акт приймання-передачі виконаних робіт, податкова накладна. З метою дослідження фактичного придбання послуг необхідно встановити договірні умови надання послуг, дослідити первинні документи, складені щодо здійснення господарських операцій, з'ясувати чи розкривають первинні документи зміст операцій тощо та оцінити такі докази кожний окремо та у їх сукупності, а також у сукупності з іншими доказами у справі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута без участі представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що відповідачем проведено виїзну планову перевірку позивача з питань дотримання вимог та іншого законодавства за період з 01.07.2008 по 31.12.2010, за результатами якої 02.09.2011 складено акт перевірки № 1680/17- (далі - Акт).

На підставі вказаного вище акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення від 19.09.2011 року № , яким позивачу було збільшено суму податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 34878,75 грн.

Перевіряючи правомірність доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Фактичною підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стало, на думку відповідача, порушення вимог пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону №168/97( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), в результаті чого, позивачем було занижено податок на додану вартість за листопад 2010 р. на загальну суму 27 903,00 грн.

Під час судового розгляду був досліджений договір доручення № 011110/1 між ФОП ОСОБА_2 (Довіритель) та ТОВ "Промспецконсалтинг" (Повірений), за умовами якого довіритель доручає, а повірений бере на себе зобов'язання провести роботи, пов'язані з виконанням доручення ФОП ОСОБА_2 від імені та в інтересах ФОП ОСОБА_2

Предметом договору є проведення переговорів з перспективними покупцями і забезпечення укладення контракту на поставку матеріалів для пакування харчової продукції, а саме сітки екструдованої та сітчастого мішка.

Розділом 3 договору №011110/1 передбачено порядок розрахунку по договору, а саме повірений за послуги, надані за даним договором, отримує винагороду в розмірі 60% від загального прибутку суми відвантаженої сітки екструдованої та сітчастого мішка по узгодженню сторін. Сплата вартості послуг здійснюється довірителем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок повіреного.

Відповідно до пп.2 п. 2.1 повірений зобов'язаний по факту виконання доручення надавати довірителю звіт про виконання доручення (додаток №1) та підписати акт приймання-передачи виконаних робіт між довірителем та повіреним після остаточного виконання даного доручення.

Вищезазначений договір містить всі істотні умови, які були узгоджені сторонами, є чинним та недійсним не визнавався.

На момент здійснення господарських операцій контрагент позивача зареєстрований в установленому законом порядку.

Доцільність укладення вищезазначеного договору пояснюється тим, що на початку господарської діяльності позивача останній не мав власної клієнтської бази, а дана послуга дала можливість отримати нових клієнтів, укласти договори з необхідними постачальниками та отримати дохід для розвитку власної господарської діяльності.

На підтвердження реальності виконання умов договору позивачем надано податкові накладні, видаткові накладні, рахунки на оплату, звіт повіреного, акт прийому-передачі виконаних робіт, платіжні доручення, банківські виписки.

Вищезазначені первинні документи відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", дефектів форми, змісту або походження не мають.

Оплата за послуги здійснювалась позивачем у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточні рахунки, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, з яких слідує, що позивач в повному обсязі розрахувався з контрагентом за отримані послуги.

Згідно звіту повіреного, ним були виконані роботи, а саме: укладено контракт з покупцями (ТОВ "Агрохолдинг", ПП "ІмПак") та отримано прибуток від відвантаження сітки екструдованої та сітчастого мішка на загальну суму 279 025,17 грн.

На підтвердження відвантаження продукції надано видаткові накладні №4 та №5 від 29.11.2010 ( а.с. 69,70). Оплата за даний товар була здійснена ТОВ "Агрохолдинг" п.п. 1625 від 24.11.2010 в сумі 100 000,00 грн та п.п 633 від 08.12.10 в сумі 60 264,00 грн; ПП "Імпак" оплата здійснена п.п.1698 від 04.11.2010 в сумі 169 075,00 грн і п.п.1823 від 25.11.2010 в сумі 169 075,00 грн; на користь ТОВ "Гарант" у формі ТОВ позивачем сплачено п.п.1 від 09.1.2010 в сумі 168 000,00 грн, п.п.6 від 26.11.2010 в сумі 196 370,00 грн. Зайво перераховану передоплату постачальник повернув п.п.143 від 07.12.2010 в сумі 39 000,00 грн., п.п. 147 від 14.12.2010 в сумі 50 000,00 грн, п.п. 157 від 20.12.2010 в сумі 22 000,00 грн, п.п. 159 від 21.12.2010 в сумі 33 981,17 грн.

Чистий прибуток за вище укладеними угодами склав 279 025,17 грн. Згідно п.3.1 договору доручення з ТОВ "Промспец Консалтинг" винагорода повіреного складає 60% від загального прибутку - 167 415,10 грн. Винагороду було перераховано п.п.5 від 06.12.2010 в сумі 69 900,00 грн і п.п.7 від 09.12.2010 в сумі 97 515,10 грн.

ФОП ОСОБА_2, в декларації з податку на додану вартість за листопад 2010 року у розділі II "Податковий кредит" Додатку 5 "Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" в графі "період виписки податкової накладної" відобразив інформацію по даній операції по вказаному контрагенту, в свою чергу ТОВ "Промспец Консалтинг" в декларації з податку на додану вартість за листопад 2010 року у Розділі 1 "Податкові зобов'язання" Додатку 5 "Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" відобразило інформацію по контрагенту ФОП ОСОБА_2 Дані факти встановлені в ході перевірки, за результатами співставлення, про що зазначено в Акті ( а.с.33).

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону №168/97 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 вищезазначеного Закону податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою

подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного

податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Враховуючи вищезазначене, встановлені судовим розглядом фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують правомірність віднесення відповідних сум до складу податкового кредиту відповідно до первинних бухгалтерських документів та податкової накладної.

Посилання апелянта на існування оперативної інформації щодо контрагента позивача, а також на те, що правочини, вчинені ФОП ОСОБА_2 з постачальником ТОВ "Промспец Консалтинг", не спричиняють реального настання правових наслідків, а тому є нікчемними колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки чинним законодавством не передбачено, що відсутність контрагента за юридичною (фактичною) адресою є безумовним доказом відсутності реального здійснення господарської діяльності останнім, та не є достатнім доказом порушення платником, що перевіряється, вимог податкового законодавства.

Крім того, відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер.

Вказана відповідачем обставина не є підставою для позбавлення платника податків права на віднесення сум до складу податкового кредиту у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови його отримання (сплатив ПДВ у ціні замовлених та фактично придбаних товарів або послуг) та має документальне підтвердження розміру податкового кредиту.

Колегія суддів зазначає, що платник податків, який придбав товар (послуги) в особи, що порушує вимоги податкового законодавства, не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію та не знав про певні порушення правил ведення господарської діяльності та оподаткування своїм контрагентом. Такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Твердження податкового органу про неможливість реального виконання укладеного позивачем зі своїм контрагентом правочину через відсутність у нього необхідних умов для ведення господарської діяльності є безпідставними, оскільки чинним законодавством не заборонено використовувати залучені трудові ресурси.

Наявні в повному обсязі первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом, складені за результатами проведених операцій з дотриманням вимог законодавства і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою. Фактичні обставини об'єктивно засвідчують правомірність формування позивачем податкового кредиту та віднесення відповідних сум до складу валових витрат відповідно до первинних бухгалтерських документів та податкових накладних, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

Відповідно до п. 5.2 наказу ДПА України № 984 від 22.12.2010 "Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства"(чинного на момент винесення спірного податкового повідомлення-рішення) факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Податковий орган протиправно не прийняв до уваги належним чином оформлених первинних та податкових документів, відповідно до яких платник податків здійснив розрахунки з контрагентами та включив до складу податкового кредиту відповідні суми сплаченого податку.

З огляду на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що посилання відповідача на нікчемність угод є безпідставними, оскільки укладені договори між позивачем та контрагентами на момент розгляду справи є чинними і в установленому законодавством порядку недійсними не визнавались, податкові накладні в установленому законодавством порядку недійсними не визнані, є чинними на момент розгляду справи і в сукупності з іншими доказами у справі дають суду підстави для висновку про достовірність підтвердження фактичності здійснення господарської операції, сплати податку на додану вартість та його сум, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам законодавства, що є підставою для їх скасування.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2011 року по справі № 2а-13060/11/2070 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.І. Сіренко
Повний текст ухвали виготовлений 21.03.2016.