Справа № 802/3868/15-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 березня 2016 р. Справа № 802/3868/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Тетяни Олександрівни

представника позивача: Швець А.В.

представника третьої особи ПАТ ``Продовольча компанія "Поділля": Бартка О.І

без участі відповідача та інших третіх осіб

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: приватного підприємства ``Агропромислова фірма "Іззія"

до: Реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ПАТ ``Продовольча компанія "Поділля", ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

про: визнання протиправним та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось приватне підприємство ``Агропромислова фірма "Іззія" (далі - позивач, фірма "Іззія") з позовом до реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області (далі - відповідач), треті особи на стороні відповідача - ПАТ ``Продовольча компанія "Поділля", ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8 про визнання протиправним та скасування рішення.

В подальшому, перед початком судового розгляду за клопотанням представника позивача було допущено заміну третьої особи ОСОБА_7 на ОСОБА_3, та залучено до участі у справі ще одну третю особу ОСОБА_6.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ПП ``Агропромислова фірма "Іззія" є орендарем земельних ділянок сільськогосподарського призначення строком на 15 років, що знаходяться на території Торканівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, за наслідком укладених договорів оренди землі у 2005 році з власниками земельних ділянок ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_8. Однак, на думку позивача, внаслідок неправомірних дій посадових осіб реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області здійснено подвійну реєстрацію права оренди вказаних земельних ділянок за ПАТ ``Продовольча компанія "Поділля". Зазначене порушує право останнього як орендаря, тому звернувся з позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та надала суду пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви.

Відповідач в судове засідання представника не направив, суду про причини неявки не повідомив. Його неявка згідно ст. 128 КАС України не перешкоджає розгляду та вирішенню справи.

Представник третьої особи ПАТ ``ПК "Поділля" в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, вказавши на законність дій державного реєстратора.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних мотивів.

18.10.2005 між ОСОБА_9 (орендодавець) та фірмою "Іззія" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки для сільськогосподарського використання строком на 15 років. Земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Торканівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області належала ОСОБА_9 на праві приватної власності, що підтверджується державним актом серії НОМЕР_2.

Відповідно до матеріалів справи договір оренди земельної ділянки було зареєстровано 13.06.2007 року за №77 Вінницькою регіональною філією Центру ДЗК.

Згодом, земельна ділянка була переоформлена на ОСОБА_6 згідно Державного акту на земельну ділянку серії НОМЕР_3, кадастровий номер НОМЕР_1.

24.09.2014 року між ОСОБА_6 та ПАТ ``ПК "Поділля" укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 20 років. Даний договір зареєстрований згідно рішення реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області №21682069 від 29.05.2015 року, яке одночасно є предметом оскарження у даній справі (т.2, а.с. 22).

Визначаючись щодо другої позовної вимоги, суд встановив наступне.

На підставі державного акту серії НОМЕР_4 ОСОБА_5 на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_5, яка розташована на території Торканівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області.

20.10.2005 між ОСОБА_5 та ПП ``Агропромислова фірма "Іззія" укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки для сільськогосподарського використання строком на 15 років, який зареєстровано 13.06.2007 року за №55 Вінницькою регіональною філією Центру ДЗК.

Однак, згідно матеріалів справи встановлено, що 17.12.2014 року між ОСОБА_5 та ПАТ ``ПК "Поділля" укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 20 років. Даний договір зареєстрований згідно рішення реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області №21680336 від 28.05.2015 року, яке одночасно є предметом оскарження у даній справі (т.2, а.с. 43).

Визначаючись щодо третьої позовної вимоги, суд встановив наступне.

Відповідно до державного акту серії НОМЕР_6 ОСОБА_7 на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_7, яка розташована на території Торканівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області.

30.10.2005 між ОСОБА_7 та ПП `` Агропромислова фірма "Іззія" укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки для сільськогосподарського використання строком на 15 років, який зареєстровано 13.06.2007 року за № 36 Вінницькою регіональною філією Центру ДЗК.

Згодом, земельна ділянка була переоформлена на ОСОБА_3 згідно Державного акту на земельну ділянку серії НОМЕР_8 кадастровий номер НОМЕР_7.

Однак, згідно матеріалів справи встановлено, що 30.09.2014 між ОСОБА_3 та ПАТ ``ПК "Поділля" укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 20 років. Даний договір зареєстрований згідно рішення реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області №24001478 від 28.08.2015 року, яке одночасно є предметом оскарження у даній справі (т.1, а.с. 220).

Щодо четвертої позовної вимоги суд встановив наступне.

Відповідно до державного акту серії НОМЕР_9 ОСОБА_4 на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_10 яка розташована на території Торканівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області.

26.10.2005 між ОСОБА_4 та ПП ``Агропромислова фірма "Іззія" укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки для сільськогосподарського використання строком на 15 років, який зареєстровано 13.06.2007 року за № 93 Вінницькою регіональною філією Центру ДЗК.

Однак, згідно матеріалів справи встановлено, що 16.10.2014 між ОСОБА_4 та ПАТ ``ПК "Поділля" укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 20 років. Даний договір зареєстрований згідно рішення реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області № 23762129 від 18.08.2015 року, яке одночасно є предметом оскарження у даній справі (т.1, а.с. 237).

Як на підставу для скасування рішення реєстраційної служби позивач зазначає, що договори оренди з ПП ``Агропромислова фірма "Іззія" ні в односторонньому порядку, ні за згодою сторін не розривались, а зміна власника земельної ділянки не є підставою для припинення права користування нею, так як позивач як орендар набув право на законних підставах та у встановленому законом порядку.

Надаючи правову оцінку вказаним рішенням, суд виходить з того, що правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час прийняття відповідачем оскаржених рішень регулювалися Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", Законом України "Про Державний земельний кадастр", Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

В силу вимог приписів ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Статтею 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію.

Згідно роз'яснень Державної реєстраційної служби України, що викладено в листі №2951/05-15-13 від 06.08.2013 року "Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними набувачами", з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 року, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Разом із тим, в порушення вимог чинного законодавства, відповідач, при проведенні державної реєстрації речового права за договорами оренди землі, укладених між ПАТ "ПК "Поділля" та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, належним чином не перевірив, чи вже зареєстроване право оренди на дану земельну ділянку, внаслідок чого неправомірно здійснив повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї ж самої земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям.

Крім того, реєстрація договорів оренди землі за новим орендарем можлива лише після реєстрації угод про розірвання договорів оренди землі з попереднім орендарем.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованого Україною 17.07.1997 року, передбачена необхідність захисту права власності: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням Майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 09 грудня 1994 року по справі №13427/87 «Stran Greek Refineries and Stratis Andreadis v. Greece» зазначає, що згідно його практики «..поняття «цивільні права та обов'язки не повинно розумітися виключно в контексті внутрішнього права держави - відповідача».

Висновок про те, що право оренди за змістом належить до категорії «майна», що охороняється Конвенцією, Європейський Суд з прав людини зробив також у рішенні від 30 червня 2005 року у справі № 45036/98 «Bosphorus Hava Yollari Turizm Ve Ticaret Anonim Sirketi v. Irelan».

Отже, у категорію «майно» за змістом ст.1 Протоколу №1 включається не тільки майно, що належить особі на праві власності, а й майно, на яке в особи є інше законне право, в тому числі і право оренди.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що реєстрацію права оренди земельних ділянок за вищезазначеними договорами між ПАТ "ПК "Поділля" та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відповідачем проведено без дотримання вимог чинного законодавства, внаслідок чого істотно порушено законні права та інтереси позивача як правомірного орендаря землі.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду України від 29.09.2015 року (справа № 21-760а15).

Згідно з ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

В силу вимог ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів (ч. 6 ст. 71 КАС України).

Оскільки відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішень, суд дійшов висновку про визнання їх протиправним та скасування.

Відповідно до положень ст. 94 КАС України, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області (індексний номер 21682069) про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за Приватним акціонерним товариством ``Продовольча компанія "Поділля", що розташована на території Торканівської сільської ради, Тростянецького району загальною площею 1,4715 га кадастровий НОМЕР_1;

рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області (індексний номер 21680336) про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за Приватним акціонерним товариством ``Продовольча компанія "Поділля", що розташована на території Торканівської сільської ради, Тростянецького району загальною площею 1,6771 га кадастровий НОМЕР_5;

рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області (індексний номер 24001478) про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за Приватним акціонерним товариством ``Продовольча компанія "Поділля", що розташована на території Торканівської сільської ради, Тростянецького району загальною площею 2,3421 га кадастровий НОМЕР_7;

рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області (індексний номер 23762129) про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за Приватним акціонерним товариством ``Продовольча компанія "Поділля", що розташована на території Торканівської сільської ради, Тростянецького району загальною площею 2,4485 га кадастровий НОМЕР_10.

Стягнути на користь ПП ``Агропромислова фірма "Іззія" за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (Реєстраційна служба Вінницького районного управління юстиції Вінницької області) судовий збір у розмірі 4 872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна