Справа № 316/2705/15-а
Суддя: Вільямовська Н. О.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/2705/15-а
Провадження № 2-а/316/16/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016 року м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі: головуючого судді: Вільямовської Н.О.

при секретарі: Демешко О.А,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Енергодар адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправними дії УПФУ в м. Енергодар Запорізької області, щодо відмови йому в призначенні пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 11.01.2012 року. Зобов'язати УПФУ в м. Енергодар Запорізької області призначити йому пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 11.01.2012 року із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В обґрунтування заявлених вимог вказав, що він є пенсіонером і до 21.03.2012 року перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, та отримував пенсію по вислузі років як військовослужбовець. З 11.01.2012 року він набув право на пенсію за віком на загальних підставах, та 21.03.2015 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області з заявою про призначення йому пенсії за загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Але УПФУ в м. Енергодар Запорізької області, його ОСОБА_1 було фактично переведено з пенсії, призначеної у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому, при нарахуванні йому пенсії за віком було взято показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік (абз. 1 ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при переході з одного виду пенсії на інший).

Позивач у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, надав заперечення на адміністративний позов, позовні вимоги не визнає, підтримавши письмові заперечення, які є в матеріалах справи.

Вислухавши доводи сторін, дослідив матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з червня 1994 року призначена пенсія за вислугу років відповідно до вимог Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII), яка була обчислена за формулою, передбаченою для цього Закону (без застосування показника середньої заробітної плати по Україні), яку він отримував до липня 2012 року. При цьому, після призначення цієї пенсії ОСОБА_1 продовжував працювати.

Досягнувши пенсійного віку, 21.03.2012 року ОСОБА_1 звернувся до Управління ПФУ в м. Енергодар Запорізької області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідач при призначенні позивачу пенсії за віком з липня 2012 року з урахуванням страхового стажу та заробітку, здійснив її розрахунок із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік.

Статтею 1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором; у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону № 2262-XII та Закону № 1058-IV, призначається одна пенсія за її вибором; при цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону № 2262-XII, і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону № 1058-ІV, яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

У частині першій статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За правилами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV (в редакції, як діяла на 03 вересня 2012 року) заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

В частині другій статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" наведено формулу визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, однією з розрахункових величин якої є середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, у випадку із заявою ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14, де чітко визначено, що показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки звернувся з позовом 04.12.2015 року. Клопотань про поновлення строку звернення до суду позивач не заявляв.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити в межах шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України, тобто, починаючи з 04.06.2015 року.

Позовні вимоги за період з 11.01.2012 року по 03.06.2015 року включно слід залишити без розгляду відповідно до ст. 100 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведена правомірність своїх дій щодо здійснення призначення пенсії позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та враховується для обчислення пенсій, за 2007 календарний рік.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази та вищезазначені положення чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 159-163, 167, 244-2 КАС України, ч. 1 ст. 9, ст.ст. 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 1, 1-1, 7, 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій - задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області, про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію за віком за період з 11.01.2012 року по 03.06.2015 року - залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області в м. Енергодар Запорізької області, щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 04.06.2015 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області в м. Енергодар Запорізької області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 04.06.2015 року із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постанову може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Енергодарський міський суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги на постанову, а у разі подання апеляційної скарги - відразу після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Н. О. Вільямовська