Справа № 807/70/15
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 рокум. Ужгород№ 807/70/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І

при секретарі судового засідання Шмідзен І.Ю.

за участю представників

позивача: Міськова Н.В. (довіреність від 21.05.2015 року № 2518/01)

відповідача: Кисіль І.В. (довіреність від 29.01.2014 року № 44)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області до Ужгородського міжрайонного управління водного господарства про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 22 березня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі 24 березня 2016 року.

Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області (далі - УПФУ в м. Ужгороді), яке ухвалою судді від 15 березня 2016 року (протокольно, внесеною до журналу судового засідання від 15.03.2016 року), замінено позивача (УПФУ в м. Ужгороді) на позивача - управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі, далі - позивач, УПФУ в Ужгородському районі) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Ужгородського міжрайонного управління водного господарства (далі - відповідач, Ужгородське МУВГ), яким просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 6436,90 грн. по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що УПФУ в м. Ужгороді проведено нарахування та виплату пільгових пенсій призначених по Списку № 2 пенсіонеру ОСОБА_4 за грудень 2014 року, що працював на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці повний робочий день на роботах та за професіями, передбаченими Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України. Вказані обставини роботи в шкідливих умовах та призначення пільгової пенсії підтверджується документально, в пенсійній справі зазначеного пенсіонера містяться виписки з його трудової книжки, пільгові довідки видані підприємством відповідача, документи про проведену атестацію робочих місць, розпорядження органу ПФУ про призначення пільгової пенсії та інші дані. В порушення вимог чинного законодавства, Ужгородське МУВГ не відшкодувало в повному обсязі необхідну частку виплачених Пенсійним фондом сум пільгової пенсії та витрат понесених на її доставку, відтак, УПФУ в м. Ужгороді звернулось до суду із вимогою про стягнення зазначеної суми в судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позовній заяві, просить позов задовольнити та стягнути з Ужгородського МУВГ заборгованість у сумі 6436,90 грн. по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на те, що Ужгородське МУВГ не погоджується з рішенням УПФУ в м. Ужгороді щодо відшкодування пільгової пенсії ОСОБА_4, так як, УПФУ в м. Ужгороді всупереч вимогам чинного законодавства не повідомив Ужгородське МУВГ протягом 10 днів про призначення пільгової пенсії ОСОБА_4 та самостійно сплачувало пільгову пенсію до грудня 2014 року, а отже, пільгова пенсія не була призначена на підставі ч.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В той же час, 01 березня 2016 року відповідачем до суду подано заяву про часткове визнання позовних вимог, згідно якої Ужгородське МУВГ просить пільгову пенсію призначену ОСОБА_4 згідно Протоколу № 1398 від 27.08.2014 року, яка виплачувалась з серпня 2014 року по листопад 2014 року в розмірі 4998,05 грн., не зараховувати до відшкодувань Ужгородським МУВГ, оскільки пенсії, призначені відповідно до ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", не підлягають відшкодуванню підприємством.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного:

Ужгородське МУВГ (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, 61 код 22112707) було зареєстроване в УПФУ в м. Ужгороді як платник збору на обов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до ст. 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року № 400/97-ВР, а з 01.01.2004 року, також як платник страхових внесків відповідно до ст.15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058 - до 28 серпня 2015 року, та з 28 серпня 2015 року, згідно акту прийому - передачі залишків та у відповідності до п.3.1 Порядку взяття на облік та зняття з обліку в органах Пенсійного фонду України платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 року № 21-1), перебуває на обліку в УПФУ в Ужгородському районі.

УПФУ в м. Ужгороді призначило пенсію за віком на пільгових умовах громадянину ОСОБА_4, відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.3. ст. 177 КАС України, судові рішення у разі їх апеляційного оскарження набирають законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року (справа № 807/179/15, головуючий - суддя Ващилін Р.О.) у справі за позовом Ужгородського міжрайонного управління водного господарства до управління Пенсійного фонду України в м. Ужгородському районі Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування рішення про призначення пільгової пенсії ОСОБА_4, встановлено обставини щодо правомірності призначення пенсії гр. ОСОБА_4 та обставини щодо правомірності призначення пенсії повторно не доказуються (рішення суду набрало законної сили, згідно ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року).

Згідно абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року за № 400/97-ВР, для платників збору об'єктом оподаткування є фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 цього Закону.

У відповідності до Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за № 1451/11731) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Відповідно до ч.2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, зберігається порядок покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Крім сум виплачених пенсій відшкодуванню підлягають також витрати на їх доставку, які згідно із змінами до граничних тарифів на основні послуги зв'язку згідно з наказом Держкомзв'язку та інформації України від 22.07.2004 року за № 166, становлять для міста 0,79 відсотків та для села 1,56 відсотків.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року за № 21-1 (зареєстрована у Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за N 64/8663), якою, зокрема, передбачено, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

УПФУ в м. Ужгороді проведено виплату пільгової пенсії за період вересень-грудень 2014 громадянину ОСОБА_4 у розмірі 6436,90 грн., що підтверджено довідкою Закарпатської дирекції Українського ДППЗ "Укрпошта". Згідно розрахунків сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, які позивачем було надіслано відповідачу, відшкодуванню відповідачем підлягає сума 6436,90 грн.

Відповідач в добровільному порядку не здійснив повне відшкодування УПФУ в м. Ужгороді сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах, в зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед УПФУ в м. Ужгороді (яка передана до УПФУ в Ужгородському районі як заборгованість) по збору на обов'язкове державне пенсійне страхування по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, та дана сума заявлена до стягнення в судовому порядку.

Стосовно доводів відповідача, наведених у запереченнях на позовну заяву, суд констатує наступне: статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено право на пільгове пенсійне забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 1 січня 1992 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством. При цьому відповідно до п. 8 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року за № 383), застосовуються Списки, затверджені Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня1956 року. З огляду на зазначене, право на пенсію відповідно до ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має особа, яка набула необхідний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення", тобто до 1 січня 1992 року, та після цієї дати не працювала на цих роботах. Особі, яка до і після 1 січня 1992 року працювала на роботах, передбачених Списками, пенсія призначається відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В матеріалах справи наявні акти перевірки правильності надання довідки про заробітну плату та стажу роботи для обчислення пенсії, яким виявлено порушення при видачі відповідачем довідки про пільговий стаж та, відповідно, відсутність підстав для призначення пенсії ОСОБА_4 за ст.. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Крім того, предметом даного спору є відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, здійснених територіальним органом Пенсійного фонду України, а не правомірність призначення пенсії ОСОБА_4, яка встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили. В зв'язку з наведеним, судом відхиляються доводи представника відповідача про незаконність призначення пенсії згідно статті 13 Закону "Про пенсійне забезпечення" та необхідність призначення пенсій в спірному випадку згідно статті 100 цього Закону як такі, що виходять за межі доказування у спорі про регресне відшкодування фактично понесених витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Матеріалами справи доведено заборгованість Ужгородського міжрайонного управління водного господарства у сумі 6436,90 грн. по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, правомірність звернення УПФУ в Ужгородському районі до суду з зазначеним позовом, в зв'язку з чим вимоги позовної заяви є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення повністю.

Згідно ч. 4 ст. 94 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 94, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області до Ужгородського міжрайонного управління водного господарства про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Ужгородського міжрайонного управління водного господарства" (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, 61 А код 22112707) на користь управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, 2 код 20449736) заборгованість у сумі 6436,90 грн. (шість тисяч чотириста тридцять шість гривень дев'яносто копійок) по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

3. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст. 186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя С.І. Рейті