Справа № 820/122/16
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 березня 2016 р. справа № 820/122/16

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Самойлової В.В.

суддів Панченко О.В., Зінченко А.В.

за участю секретаря судового засідання - Таранової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на наземному транспорті про скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до належного суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанови управління Укртрансінспекції у Харківській області від 04.11.2015 р. №032424 та №032423, прийняті відносно нього.

Позивач обґрунтовує свої вимоги наступним чином.

Так, він посилається на те, що оскаржувані постанови прийняті з порушенням норм діючого законодавства України, що є підставою для їх скасування.

В судовому засіданні представники позивача за довіреністю ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю Ткаченко Л.М. проти позову заперечувала, посилаючись на те, що в даному випадку позивачем були порушені вимоги Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки надавались послуги з перевезення вантажів за відсутності індивідуальної контрольної книги водія, у зв'язку з чим оскаржувані постанови є законними і обгрунтованими, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що 10.09.2015 р. співробітниками Управління Укртрансінспекції у Дніпропетровській області на 24-му км а/д М-18 проводилась рейдова перевірка, під час якої було виявлено транспортні засоби МАЗ 551608-236 д/н НОМЕР_1 з причепом МАЗ 856102-010 д/н НОМЕР_2 та МАЗ 551608-236 д/н НОМЕР_3 з причепом МАЗ 856102-010 д/н НОМЕР_4, якими здійснювалися перевезення вантажів на договірних умовах.

Так, в ході перевірки зазначених транспортних засобів було встановлено, що вказані транспортні засоби належать позивачу, за кермом транспортних засобів під час перевірки знаходились водії ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які для здійснення контролю не надали державним інспекторам індивідуальну контрольну книгу водія, яку відповідно до ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та п. 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07.06.2010 року № 340, повинна знаходитися у водія і надаватися для перевірки інспектуючим особам.

Окрім цього, державними інспекторами було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу МАЗ 551608-236 д/н НОМЕР_1 з причепом МАЗ 356102-010 д/н НОМЕР_2, в ході якого встановлено, що вагові параметри транспортного засобу перевищують законодавчо встановлені, а саме: маса транспортного засобу складала 74,050 т замість допустимих 40 т. Поряд з цим у водія ОСОБА_5 був відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень. За результатами габаритно-вагового контролю державними інспекторами було складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 004051 від 10.09.2015 р.

Поряд з цим водій ОСОБА_6 відмовився надати транспортний засіб МАЗ 551608-236 д/н НОМЕР_3 з причепом МАЗ 856102-010 д/н НОМЕР_4 для здійснення габаритно-вагового контролю, про що було складено акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю.

У зв'язку з виявленням вищезазначених порушень, державними інспекторами було складено акти від 10.09.2015 року № 027253 та № 027280.

При судовому розгляді встановлено, що 5 листопада 2015 року ФОП ОСОБА_2 були отримані рекомендовані листи з повідомленнями від Управління Укртрансінспекції у Харківській області щодо призначення на 4 листопада 2015 року розгляду справ про вчинення ним порушення Закону України "Про автомобільний транспорт" згідно з актами № 027253 від 10 вересня 2015 року та № 027280 від 10 вересня 2015 року.

Так, у зв'язку з тим, що вказані вище повідомлення та додатки до них позивачем були отримані пізніше дати, на яку було призначено розгляд справ, він звернувся до заступника начальника Управління Укртрансінспекції у Харківській області з письмовим клопотанням про призначення нової дати їх розгляду.

З доказів справи вбачається, що 12 листопада 2015 року позивачем були отримані постанови від 4 листопада 2015 р. № 032424 та № 032423 згідно з якими відповідач застосував до ФОП ОСОБА_2 адміністративно-господарські штрафи за порушення ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у кожному випадку.

13 листопада 2015 року вказані вище постанови були оскаржені позивачем до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті.

Так, 12 січня 2016 року позивач отримав лист Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті №4634/08/15-15 від 30.12.2015 року, згідно до якого скарга на постанови про накладання адміністративно-господарських штрафів була залишена без задоволення.

З вищевикладеним суд не погоджується та при вирішенні даного спору, суд враховує наступні обставини та нормативні положення.

Відповідно до пункту 26 "Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 8 листопада 2006 року справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи щодо порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Як вбачається з доказів справи, внаслідок несвоєчасної відправки Управлінням Укртрансінспекції у Харківській області листів про розгляд вказаних вище справ, вони були отримані позивачем поштою лише 5 листопада 2015 року.

Отже, в порушення вимог законодавства, не маючи підтверджуючих даних, що позивача належним чином повідомлено про час та місце розгляду справ, відповідач розглянув без участі позивача дані матеріали, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Отже, внаслідок зазначених дій відповідача, позивач був позбавлений права взяти участь у розгляді справ з метою свого захисту, надання письмових доказів та пояснень, що спростовують його причетність до порушень визначених у актах № 027253 та № 027280.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

На підставі статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт притягуються виключно автомобільні перевізники.

Таким чином, розглядаючи справи про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт відповідач проігнорував докази, які спростовували факт здійснення ним на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів, а саме: власником вантажу та його перевізником був інший суб'єкт господарювання, водії вказані у актах, громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є працівниками іншого суб'єкта господарювання, між ними та позивачем відсутні будь-які трудові договори та у своїй підприємницькій діяльності позивач не використовував їх працю.

Окрім того, відповідно до договору позички від 10 жовтня 2014 року автомобілі МАЗ 551608-236 (реєстраційний номер НОМЕР_5), МАЗ 551608-236 (реєстраційний номер НОМЕР_3); автопричепи МАЗ 856102-010(реєстраційний номер НОМЕР_4), МАЗ 856102-010 (реєстраційний номер НОМЕР_2) були передані у користування іншому суб'єкту господарювання, а саме: ОСОБА_7, який є ФОП, згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців та що підтверджується актом приймання-передачі транспортних засобів від 10.10.2014 року.

Суд звертає увагу, що дані правочини ні ким не оскаржені, не визнані судом незаконними, а тому є чинними, що безпідставно не прийнято до уваги відповідачем при прийнятті спірних рішень.

А від так, враховуючи вимоги статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, де передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, відповідач в даному випадку не надав належних та допустимих доказів в розумінні положень статті 70 КАСУ на обгрунтування своїх заперечень, а тому суд не може погодитися, що оскаржувані рішення є правомірними.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідна сторона не дотримала вимоги закону про захист охороняємих прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому її оскаржувані рішення, як суб'єкта владних повноважень, є протиправними, що дає суду підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст. 94 КАСУ позивачу підлягають поверненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,02 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 94, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанови управління Укртрансінспекції у Харківській області від 04.11.2015 р. №032424 та №032423, прийняті щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Стягнути з Державного бюджету України (УДКСУ в Червонозаводському районі міста Харкова, код: 37999628, р/р 4011, МФО 851011) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_6) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,02 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 02 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 25.03.2016 року.

Головуючий - суддя Самойлова В.В.

Судді Панченко О.В.

Зінченко А.В.