Справа № 821/50/16
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/50/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Войтович І.І.,

при секретарі - Сердюк О.О.,

за участю:

представників позивача - Пишна О.О., Степаненко Д.Г.,

представника відповідача - Малина С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Дар'ївської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (№ 10)

до Державної фінансової інспекції в Херсонській області

про визнання вимоги від 15.12.2015 р. №21-08-14/5896 протиправною та скасування пунктів 2, 3 вимоги,

встановив:

Дар'ївська виправна колонія Управління Державної пенітенціарної служби в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (№ 10) (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до Державної фінансової інспекції в Херсонській області (далі - відповідач) про визнання вимоги від 15.12.2015 р. №21-08-14/5896 Про усунення порушень законодавства, виявлених ревізією в Дар'ївській виправній колонії УДПтСУ в Херсонській області протиправною та скасувати пункти 2, 3 вимоги.

Позов мотивований тим, що у період з 01.10.2015 р. по 13.11.2015 р. відповідачем відповідно до п.1.2.6.1 плану роботи Державної фінансової інспекції в Херсонській області на IV квартал 2015 р. проведено ревізію фінансово - господарської діяльності Дар'ївської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (№ 10) за період з 01.06.2012 р. по 01.10.2015 р. та встановлено ряд порушень законодавства, що викладені в акті ревізії від 20.11.2015 р. №08-17/10. за результатами проведеної ревізії фінансово- господарської діяльності. На підставі вказаного акту відповідачем винесено вимогу від 15.12.2015 р. №21-08-14/5896 про усунення порушень, виявлених під час проведення ревізії. Позивач вважає неправомірним пункти 2 та 3 вказаної вимоги та просить скасувати його, посилаючись на помилковість висновків відповідача. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представником відповідача надано до суду письмові заперечення на адміністративний позов, зі змісту яких вбачається, що ДФІ в Херсонській області просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на правомірність вимоги про усунення порушень 15.12.2015 р. №21-08-14/5896.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, посадовими особами ДФІ у Херсонській області відповідно до п.1.2.6.1 плану роботи Державної фінансової інспекції в Херсонській області на IV квартал 2015 р. проведено ревізію фінансово - господарської діяльності Дар'ївської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (№ 10) за період з 01.06.2012 р. по 01.10.2015 р., за результатами якої складено акт від 20.11.2015 р. №08-17/10.

За висновками відповідача, викладеними в акті ревізії від 20.11.2015 р. №08-17/10, позивачем допущено порушення норм ч.4 ст.13 Бюджетного кодексу України, п.20, 23 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 р. №228, п.1,п.8 ст9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. №996-XIV.

Усунути ці порушення Інспекція вимагає у листі-вимозі від 15.12.2015 р. №21-08-14/5896 у встановленому законодавством порядку, тобто не вказує конкретного способу усунення порушення, а відносить вибір такого способу на розсуд підконтрольної установи з одним лише обмеженням - він повинен бути передбачений діючим законодавство.

У зв'язку з цим, суд також звертає увагу на те, що у оскарженій вимозі констатуються факти допущення позивачем декількох порушень (всього окремих 9 порушень), однак усунути їх вимагається одним загальним способом, а саме: "в установленому законодавством порядку".

Не погоджуючись з п.2 та п.3 вищенаведеної вимоги, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені приписами Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні".

Частиною 2 ст.2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" передбачено, що державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

У силу положень ч.1 ст.4 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Пунктом 2 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006р. №550 (далі - Порядок №550), положення якого спрямовані на законодавчу деталізацію правовідносин з приводу реалізації органами державного фінансового контролю владних управлінських функцій контролю у спосіб проведення інспекцій також зазначено, що інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Згідно з п.7 ч.1 ст.10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", органам державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Статтею 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" передбачено, що службові особи органу державного фінансового контролю є представниками органів виконавчої влади. Законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Відповідно до п.46 Порядку №550, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Аналізуючи положення наведених норм законодавства, суд доходить висновку, що прийняття вимоги органом Державної фінансової інспекції є засобом реагування на виявлені суб'єктом контролю порушення; вимога є актом індивідуальної дії та має містити в собі конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта, застосовується вона одноразово і після її виконання вичерпує свою дію. Таким чином, письмова вимога органу державного фінансового контролю за своєю правовою суттю є рішенням суб'єкта владних повноважень, породжує для зобов'язаної особи правові наслідки у вигляді необхідності вчинення певних дій, а відтак, з огляду на приписи ст.ст.8, 19 Конституції України, має, по-перше, містити чітке викладення суті владного припису щодо усунення порушення законодавства, котре унеможливлює неоднозначне розуміння як змісту, так і порядку виконання висунутої органом управління вимоги та яке повинно відповідати передбаченим законом способам захисту порушених інтересів держави, а по-друге, допускати реальну можливість виконання владного припису.

Лист-вимога Інспекції від 15.12.2015 р. №21-08-14-14/5896 не відповідає вказаним критеріям в повному обсязі, оскільки у ній не вказано жодних визначених законодавством мети та способу усунення виявлених ревізією порушень. Натомість на позивача покладено неконкретизований обов'язок вчинити дії, який не має реального законодавчого механізму виконання. Більше того, позивача цією вимогою попереджено про настання негативних наслідків у разі невиконання такого обов'язку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наведені недоліки в реалізації суб'єктом владних повноважень управлінської функції у спірних правовідносинах є суттєвими, не можуть бути усунуті судом при вирішенні адміністративного спору з огляду на положення ст.ст.6, 8, 19 Конституції України, а відтак, є окремими, самостійними і достатніми підставами для висновку про протиправність оскаржуваної вимоги.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи викладене, а також враховуючи установлену невідповідність листа-вимоги Інспекції від 15.12.2015 р. №21-08-14-14/5896 в цілому критеріям законності, які висуваються законодавством до рішення суб'єкта владних повноважень, через відсутність чіткого викладення суті владного припису, мети та способу усунення виявлених ревізією порушень та покладення на позивача загального неконкретизованого обов'язку вчинити дії, який не має реального законодавчого механізму виконання, суд з огляду на положення ст.ст.11, 162 КАС України вважає за можливе з метою повного і ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною і скасувати оскаржену лист-вимогу Інспекції в повному обсязі, а не в частині, як того просить позивач.

При цьому слід звернути увагу на те, що хоча оскаржена вимога Інспекції і містить висновки про завдання державі збитків і їх розмір, проте в даному конкретному випадку суд позбавлений можливості врахувати правову позицію Верховного Суду України щодо застосування норм Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", яка викладена, зокрема, у постановах від 15 квітня 2014 року у справах №№21-40а14, №21-63а14, від 13 травня 2014 року у справі №21-89а14, від 20 травня 2014 року №21-93а14 та інших і полягає у тому, що у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки, а пред'явлені Інспекцією вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та необхідність їх стягнення не породжують безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Як чітко видно зі змісту листа-вимоги Інспекції від 15.12.2015 р. №21-08-14-14/5896, відповідач безпосередньо та однозначно не вимагає усунути виявлені порушення саме шляхом відшкодування (стягнення) збитків, а лише вказує, що порушення повинні бути усунутими: "у встановленому законодавством порядку".

У зв'язку з цим суд не може беззаперечно оцінити вказану вимогу як таку, що вказує на необхідність відшкодування позивачем збитків, а тому не може прийти до висновку, що вона необов'язкова для виконання позивачем і не створює для нього правових наслідків, що мало б наслідком відмову у задоволенні адміністративного позову.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 11 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення та виходу за межі позовних вимог, оскільки відповідачем не доведено правомірність свого рішення у формі листа-вимоги від 15.12.2015р. №21-08-14-14/5896.

Частиною1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є підставним та обґрунтованим, а тому його слід задовольнити.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати лист - вимогу Державної фінансової інспекції в Херсонській області від 15.12.2015 р. №21-08-14/5896.

Стягнути з Державної фінансової інспекції в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Дар'ївської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (№ 10) ( ) сплачений судовий збір в сумі 1378, 00 грн. (Одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) шляхом безспірного списання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 22 березня 2016 р.

Суддя Войтович І.І.

кат. 9.5