Справа № 825/287/16
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року м. Чернігів Справа № 825/287/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря Гайдука С.В.,

представників позивача Павловича О.М., Шалько Л.С.,

представника відповідача Репеха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Чернігівська кондитерська фабрика «Стріла» до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 09.02.2016 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області та (з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог) просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 20.11.2015 № , № , № та від 08.02.2016 № .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що висновки відповідача щодо порушення п.п. 135.5.5 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України є безпідставними, так як у товариства станом на 31.12.2014 не було кредиторських зобов'язань по поворотній фінансовій допомозі.

Крім того, вважає безпідставними висновки ДПІ у м. Чернігові щодо порушення підприємством п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України в частині завищення витрат на суму 995711,00 грн., так як з 2013 року введена в дію така стаття балансу, як «Капітал у дооцінках» на якому відображається інформація про дооцінку (уцінку) необоротних активів і фінансових інструментів, які відповідно за НП(С)БО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73 відображаються у складі власного капіталу та розкриваються у Звіті про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) (Форма 2)).

Зокрема, на підставі одержаного від ТОВ «Східна консалтингова група» звіту станом на 31.12.2008 про незалежну оцінку вартості усього майна ПАТ «ЧКФ «Стріла», у бухгалтерському обліку приведено вартість основного засобу до рівня експертної вартості. Експертна оцінка вартості усього майна та його переоцінка (дооцінка) в бухгалтерському обліку відповідачем здійснені у 2008 році, тобто до 01.01.2010, як це встановлено відповідними нормами Податкового кодексу України для її врахування у даних податкового обліку. Тому, при проведенні інвентаризації об'єктів основних засобів станом на 01 квітня 2011 року переоцінка (дооцінка) нерухомого майна, здійснена у 2008 році, у бухгалтерському обліку згідно пунктів 16 та 17 П(С)БО 7, була правомірна врахована ПАТ «ЧКФ «Стріла» для даних податкового обліку з метою нарахування амортизаційних відрахувань.

Також вказав, що при проведенні перевірки не були враховані показники рядків 2400 Дооцінка (уцінка) необоротних активів у сумі 1 105 000,00 грн., 2465 Сукупний дохід у сумі у сумі 1 023 000,00 грн., звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) (Форма 2), що також було відображено у змінах власного капіталу в рядку 1420 Нерозподілений прибуток (непокритий збиток) Балансу (Звіту про фінансовий стан) (Форма 1)).

Тобто за 2014 рік відсутня різниця між задекларованими витратами та фактичними показниками витрат.

Зазначив, що висновки акту перевірки ДПІ у м. Чернігові щодо недійсності договорів укладених товариством з ПП «ТСК», є необґрунтованими, оскільки надання вантажно-розвантажувальних робіт підтверджено документально та регулюється статтями 67, 173, 174, 179, 180, 181 Господарського кодексу України. До вантажно-розвантажувальних робіт, які виконували працівники ПП «ТСК», відноситься: завантаження автомобільного транспорту для перевезення готової продукції до ж/д станції для подальшого завантаження вагону, переміщення готової продукції з виробничих цехів до складу готової продукції, переміщення сировини до виробничих цехів, розвантаження сировини та інших товарно-матеріальних цінностей до складу сировини, завантаження автомобільного транспорту продукцією фабрики для продажу як по Україні, так і на експорт, та інші вантажно-розвантажувальні роботи.

Крім того вважає, що відповідно до статей 44, 46, п. 3 ст. 64 Господарського кодексу України підприємство має право щодо самостійного формування програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону, а також вільного найму працівників.

Таким чином, висновки викладені в Акті перевірки щодо порушень товариством п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України є безпідставними, оскільки згідно із п.п 14.1.181 п. 14.1. ст. 14, п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України товариство законно використало право на віднесення сум податку до податкового кредиту по придбанню товарів/послуг від ПП «ТСК».

За наведених обставин вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені без достатніх правових підстав та належної перевірки всіх обставин справи, лише за формальними ознаками, а тому вони суперечать чинному законодавству України і мають бути скасовані.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали та, з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог, просили його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, надав письмові заперечення та пояснив, що ДПІ у м. Чернігові проведено документальну планову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «Чернігівська кондитерська фабрика «Стріла». Перевіркою встановлено, що між ОСОБА_5, фізичною особою (позикодавець) та ПАТ «ЧКФ «Стріла» (позичальник), в особі генерального директора ОСОБА_6 укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги в сумі 1 750 000 грн. ПАТ «ЧКФ «Стріла» було повернуто позичальнику фінансової допомоги 05.06.2014 в сумі 136261,00 грн. та 03.10.2014 в сумі 100000,00 грн. шляхом видачі грошових коштів з каси підприємства. Станом на 31.12.2014 (тобто після закінчення 365 календарних днів з дня отримання поворотної фінансової допомоги) залишались неповернутими ПАТ «ЧКФ «Стріла» 1 513 739,00 грн. Залишок неповернутої суми позивачем було закрито бухгалтерським записом: 11.11.2014 Дт 685/1 Кт 377/3 - 1513739,00 грн. (на підставі договорів про відступлення права вимоги). Вищевказане, на думку відповідача, є порушенням п.п. 135.5.5 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток, внаслідок не включення до їх складу поворотної фінансової допомоги, що не була повернута протягом 365 календарних днів з дня її отримання за 2014 рік у сумі 1513739,00 грн.

Також під час проведення перевірки ПАТ «ЧКФ «Стріла» були надані акти здачі - прийняття робіт (надання послуг) від ПП «ТСК» за період з 06.07.2012 по 31.01.2014, з надання вантажно-розвантажувальних робіт, згідно договору № 3 від 02.01.2012, та обліково-контролерських робіт щодо переміщення товару (продукції), згідно договору № 01/12 від 01.12.2012, на загальну суму 150751,00 грн., крім того ПДВ 170152,17 грн. Договорів щодо виконання робіт (надання послуг), що були укладені між ПАТ «ЧКФ «Стріла» та ПП «ТСК», на перевірку не надано. Під час перевірки вищевказаних актів встановлено, що в них відсутня номенклатура товару і кількість товару та продукції, які були відвантажені та навантажені працівниками ПП «ТСК», що унеможливлює прорахувати фактичну кількість необхідного часу для надання зазначених послуг.

Крім того, у перевіряємому періоді ПАТ «ЧКФ «Стріла» наймала вантажників, відповідно до укладених цивільно-правових договорів, які фактично здійснювали вантажно-розвантажувальні роботи. Однак, відповідно до відомості основних засобів та штатного розпису на товаристві, на думку ДПІ у м. Чернігові, достатньо необхідних для здійснення його господарської діяльності транспортних засобів та робітників, а тому залучення сторонніх організацій для проведення робіт є недоцільним.

З врахуванням наведеного, працівниками податкового органу зроблено висновок про відсутність факту реального здійснення операцій з придбання ПАТ «ЧКФ «Стріла» вантажно-розвантажувальних робіт щодо товару (продукції) та обліково-контролерських робіт щодо переміщення товару (продукції) у ПП «ТСК».

В порушення п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України підприємством завищено витрати на суму 850761,00 грн., в т.ч. за 2012 рік на суму 259154,00 грн., 2013 рік на суму 534110,00 грн., 2014 рік на суму 57497,00 грн.

Перевіркою встановлена різниця між задекларованими та фактичними показниками витрат за 2014 рік, яка становить 995711,39 грн., чим порушено п.п. 139.1.9. п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу Україна, в результаті чого ПАТ «ЧКФ «Стріла» завищено витрати за 2014 рік на суму 995711,00 грн., зокрема: згідно даних бухгалтерського обліку сума витрат за 2014 рік становить 45 549 006,61 грн., за даними декларації з податку на прибуток за 2014 рік «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» (рядок 05.1) складає 46544718,00 грн. Таким чином, встановлено завищення ПАТ «ЧКФ «Стріла» витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток на загальну суму 1846472,39 грн. в т.ч. за 2012 рік на суму 259154,00 грн., за 2013 рік на суму 534110,00 грн., 2014 рік на суму 1053208,00 грн.

Перевіркою встановлено порушення ПАТ «ЧКФ «Стріла» п.п. 135.5.5 п. 135.5 ст. 135, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток на загальну суму 617954,00 грн., в т.ч. за 2012 рік на суму 54422,00 грн., за 2013 рік на суму 101481,00 грн., за 2014 рік на суму 462051,00 грн.

Також, при визначені податкових зобов'язань з податку на додану вартість ДПІ у м. Чернігові враховано результати попередніх позапланових документальних перевірок, а також помилки в уточнюючих розрахунках з ПДВ за березень та квітень 2013 року. Підприємством невірно заповнено уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань за березень та квітень 2013 року (-13218,0грн.). Таким чином, перевіркою встановлено порушення ПАТ «ЧКФ «Стріла» п. 198.2, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством завищено суму ПДВ, що підлягає відшкодуванню в розмірі 105859,00 грн., занижено податок на додану вартість на суму 51075,00 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити, з таких підстав.

Встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Чернігівська кондитерська фабрика «Стріла» (далі - ПАТ «ЧКФ «Стріла») є юридичною особою, зареєстрованою Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 06.09.1993; з 18.03.1994 за № 2776 перебуває на податковому обліку як платник податків в ДПІ у м. Чернігові, що підтверджується відомостями з ЄДРПОУ та Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців (а.с. 64-67 Т.1).

Основними видами діяльності ПАТ «ЧКФ «Стріла», крім іншого, є:

46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами;

46.37 Оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами.

На підставі направлень від 11.09.2015 №№ 2010, 2011, 2012 виданих ДПІ у м. Чернігові, відповідно до ст. 20, ст. 77, ст. 82 Податкового кодексу України та відповідно до плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, працівниками податкового органу проведена планова документальна виїзна перевірка ПАТ «ЧКФ «Стріла» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 по 31.12.2014, повноти нарахування, утримання та сплати до бюджету військового збору за період з 03.08.2014 по 31.12.2014, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2014, відповідно до затвердженого платну перевірки.

Перевірку проведено з відома та в присутності генерального директора товариства в період з 11.09.2015 по 08.10.2015. Термін перевірки продовжувався з 09.10.2015 на строк 5 робочих днів відповідно до наказу про продовження від 08.10.2015 № 2160, та з 19.10.2015 на строк 5 робочих днів відповідно до наказу про продовження від 16.10.2015 № 2195.

За результатами перевірки складено акт від 30.10.2015 № 1816/22/00382295 (а.с. 70-123 Т.1).

В ході проведення перевірки ДПІ у м. Чернігові встановлено порушення, серед яких:

- п.п. 135.5.5 п. 135.5 ст. 135, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток (рядок 14 Декларації) на загальну суму 617954,00 грн., в т.ч. за три квартали 2012 року на суму 38568,00 грн., за 2012 рік на суму 54422,00 грн., за 2013 рік на суму 101481,00 грн., за 2014 рік на суму 462051,00 грн.;

- п. 57.1 ст. 57 та п. 2 підрозділу 4 розділу XX Перехідних положень Податкового Кодексу України та наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства» від 28.09.2011 № 1213, в результаті чого підприємством занижено значення рядка 34 «Авансовий внесок, що підлягає сплаті щомісяця у березні-грудні 2014 року та січні-лютому 2015 року» по Декларації з податку на прибуток за 2013 рік в сумі 8457,00 грн.;

- п. 57.1 ст. 57 та п. 2 підрозділу 4 розділу XX Перехідних положень Податкового Кодексу України, наказу Міністерства Доходів і зборів України «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства» від 30.12.2013 № 872, в результаті чого підприємством занижено значення рядка 23 «Авансовий внесок, що підлягатиме сплаті щомісяця у березні-грудні 2015 року та січні-лютому 2016 року» по Декларації з податку на прибуток за 2014 рік в сумі 38504,00 грн.;

- п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено ПДВ на суму 51075,00 грн., в тому числі: заниження за липень 2012 року на суму 36732,00 грн., квітень 2013 року на суму 19338,00 грн. та завищення за березень 2013 року на суму 4995,00 грн.; та завищення суми, що підлягає відшкодуванню в розмірі 105859,00 грн., в т.ч. за січень 2013 року в сумі 15099,00 грн., березень 2013 року в сумі 21195,00 грн., травень 2013 року в сумі 1325,00 грн., липень 2013 року в сумі 28300,00 грн., серпень 2013 року 3756,00 грн., грудень 2013 року в сумі 10008,00 грн., січні 2014 року в сумі 14677,00 грн., лютому 2014 року в сумі 11499,00 грн.

Не погоджуючись з висновками викладеними в акті перевірки позивач оскаржив їх в адміністративному порядку, однак листом від 17.11.2015 за № 11913/10/25-26-22-02-12 ДПІ у м. Чернігові відмовило в їх врахуванні при винесенні податкових повідомлень-рішень (а.с. 140-143, 144-151 Т.1).

На підставі акта перевірки від 30.10.2015 № 1816/22/00382295 ДПІ у м. Чернігові було прийнято податкові повідомлення-рішення від 20.11.2015 (а.с. 152-155 Т.1):

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 24 012,00 грн. (14343,00 грн. за основним платежем та 9669,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями);

- № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість на загальну суму 158 788,50 грн. (105 859,00 грн. сума завищеного бюджетного відшкодування та 52 929,50 грн. штрафні (фінансові) санкції);

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 772 443,00 грн. (617 954,00 грн. за основним платежем та 154 489,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями);

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 406 183,00 грн. (324 946,00 грн. за основним платежем та 81 237,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями).

Не погоджуючись з винесеними відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями позивач до ДПІ у м. Чернігові подав скаргу від 26.11.2015 № 340 (а.с. 132-139 Т.1). Рішенням Головного управління ДФС у Чернігівській області від 22.01.2016 за № 230/10/25-01-10-04-15 оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 20.11.2015 за № , № та № залишено без змін, та одночасно скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернігові від 20.11.2015 № в частині штрафної санкції у сумі 2497,50 грн. (а.с. 124-131 Т.1).

У зв'язку з вище прийнятим рішенням ДПІ у м. Чернігові прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 08.02.2016 за № , яким ПАТ «ЧКФ «Стріла» збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 21 514,50 грн. (14 343,00 грн. за основним платежем та 7 171,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями).

Судом встановлено, що між ПАТ «ЧКФ «Стріла» (замовник) та ПП «ТСК» (виконавець) було укладено договір про виконання вантажно-розвантажувальних робіт від 02.01.2012 № 3, підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками (а.с. 156-157 Т.1).

Відповідно до п. 1 Договору виконавець зобов'язується власними силами або із залученням третіх осіб - за погодженням із замовником виконати вантажно-розвантажувальні роботи щодо товару (продукції) замовника у місці, визначеному замовником, а замовник зобов'язується належним чином прийняти та оплатити виконану роботу (надані послуги).

Загальна сума договору складає сукупну вартість виконаної роботи (наданих послуг) протягом строку дії цього договору. Вартість вантажно-розвантажувальних робіт (послуг) встановлюються сторонами цього договору і відображається в актах прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за відповідний місяць виконання роботи (надання послуг) або за будь-які інші періоди часу, визначені сторонами цього договору на власний розсуд. Робота може виконуватися як на території підприємства замовника, так і в інших місцях (територіях підприємств - контрагентів) відповідно до зобов'язальних відносин замовника із його контрагентами (п.п. 2.1, 2.2 та 2.4 Договору).

Приймання виконаних робіт підтверджується підписаними сторонами актами здачі-приймання робіт (п.п. 3.1 Договору).

Згідно із п.п. 4.1, 4.2 Договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду в розмірі, передбаченому в акті здачі-приймання виконаної роботи.

Представники позивача в судовому засіданні зазначили, що на виконання умов укладеного договору ПП «ТСК» здійснювало завантаження автомобільного транспорту для перевезення готової продукції до ж/д станції для подальшого завантаження вагону, переміщення готової продукції з виробничих цехів до складу готової продукції, переміщення сировини до виробничих цехів, розвантаження сировини та інших товарно-матеріальних цінностей до складу сировини, завантаження автомобільного транспорту продукцією фабрики для продажу як по Україні, так і на експорт, та інші вантажно-розвантажувальні роботи.

Відповідно до наявних на ПАТ «ЧКФ Стріла» норм виробітку для вантажників (а.с. 78-81 Т.2) позивачем та ПП «ТСК» було сформовано та затверджено обсяги виконання вантажно-розвантажувальних робіт на 2012-2013 роки та січень 2014 року, в яких визначено розцінки за виконані роботи за 1 т. грн. (на бригаду) та факт т (а.с. 82-102 Т.2).

За фактом виконання робіт ПП «ТСК» позивачу були видані відповідні податкові накладні: від 27.07.2012 № 23, від 06.07.2012 № 20, від 31.07.2012 № 24, від 13.07.2012 № 21, від 20.07.2012 № 22, від 28.12.2012 № 34, від 26.12.2012 № 33, від 31.07.2013 № 83, № 164, № 77 та № 79; від 31.03.2013 № 16 та № 7; від 30.04.2013 № 24, № 22 та № 20; від 28.02.2013 № 14; від 31.11.2013 № 116; від 30.12.2013 № 124, від 27.12.2013 № 122, від 31.01.2014 № 5 (а.с. 160, 164, 170, 176, 178, 182, 186, 188, 192, 248 Т.1; 2, 6, 8, 12, 14, 16, 18, 20, 22, 26, 28 Т.2).

Роботи були виконані виконавцем та прийняті замовником, про що сторони склали та підписали акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (а.с. 211, 212, 214-219, 222-223, 225, 227, 230-231, 233-234, 236, 239-240, 242, 244 Т.1).

Виконані вантажно-розвантажувальні роботи були оплачені ПАТ «ЧКФ «Стріла» у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями від 10.07.2012 № 8814, від 04.07.2012 № 8743, від 17.08.2012 № 9114, від 01.08.2012 № 8924, від 30.08.2012 № 9264 та № 9271, від 12.10.2012 № 9823, від 12.09.2012 № 9418, від 31.10.2012 № 10048, від 30.10.2012 № 10042, від 19.11.2012 № 10203, від 02.11.2012 № 10080, від 27.11.2012 № 10340, від 20.11.2012 № 10244, від 22.01.2013 № 11018, від 20.12.2012 № 10676, від 25.02.2013 № 11447, від 20.03.2013 № 11708, від 22.03.2013 № 11769, від 25.04.2013 № 12215, від 26.03.2013 № 11816, від 22.05.2013 № 12431, від 25.04.2013 № 12216, від 28.05.2013 № 12503, від 04.06.2013 № 12596, від 19.06.2013 № 12809, від 25.06.2013 № 12846, від 20.06.2013 № 12827, від 31.07.2013 № 13163, від 02.07.2013 № 12901, від 28.11.2013 № 14723, від 26.11.2013 № 14672, від 10.12.2013 № 14969, від 05.12.2013 № 14779, від 17.12.2013 № 15064, від 12.12.2013 № 14998, від 20.12.2013 № 15147, від 17.12.2013 № 15063, від 25.12.2013 № 15264, від 20.12.2013 № 15150, від 27.12.2013 № 15291, від 26.12.2013 № 15286, від 16.01.2014 № 15451, від 09.01.2014 № 15361, від 17.01.2014 № 15481, від 16.01.2014 № 15436, від 17.01.2014 № 15483 та № 15484, № 15474 та № 15478, від 23.01.2014 № 15525, від 31.01.2014 № 177, від 30.01.2014 № 173 (а.с. 124-152 Т.2).

Також, між ПАТ «ЧКФ «Стріла» (замовник) та ПП «ТСК» (виконавець) було укладено договір про виконання обліково-контролерських робіт (послуг) від 01.12.2012 № 01/12, підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками (а.с. 158-159 Т.1).

Відповідно до умов вказаного договору виконавець зобов'язується власними силами або із залученням третіх осіб за погодженням із замовником виконати обліково-контролерські роботи щодо переміщення товару (продукції) замовника та його персоналу у місці, визначеному замовником, а замовник зобов'язується належним чином прийняти та оплатити виконану роботу (надані послуги) (п. 1 Договору).

Відповідно до п.п. 2.2 вартість обліково-контролерських робіт (послуг) встановлюються сторонами цього договору і відображається в актах прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за відповідний місяць виконання роботи (надання послуг) або за будь-які інші періоди часу, визначені сторонами цього договору на власний розсуд.

Згідно із п.п.2.4 Договору робота може виконуватися як на території підприємства замовника, так і в інших місцях (територіях підприємств - контрагентів) відповідно до зобов'язальних відносин замовника із його контрагентами.

Приймання виконаних робіт підтверджується підписаними сторонами актами здачі-приймання робіт (п.п. 3.1 Договору).

Згідно із п.п. 4.1, 4.2 Договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду в розмірі, передбаченому в акті здачі-приймання виконаної роботи.

За фактом виконання робіт ПП «ТСК» позивачу були видані відповідні податкові накладні: від 31.12.2012 № 35, від 31.07.2013 № 78, № 82 та № 80, від 31.01.2014 № 6, від 31.03.2013 № 17, від 30.04.2013 № 21, № 23 та № 25, від 28.02.2013 № 13, від 30.12.2013 № 123, від 30.11.2013 № 117, від 30.01.2013 № 8, від 31.07.2013 № 84 (а.с. 162, 166, 168, 172, 174, 180, 184, 190, 194, 246, 250 Т.1; 4, 10, 24, 26 Т.2).

Роботи були виконані виконавцем та прийняті замовником, про що сторони склали та підписали акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (а.с. 213, 220-221, 224, 226, 228-229, 232, 235, 237-238, 241, 243, 245 Т.1).

Виконані обліково-контролерські роботи (послуги) були оплачені ПАТ «ЧКФ «Стріла» у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями від 23.05.2013 № 12462, від 19.06.2013 № 12820 та № 12818 (а.с. 136-138).

Всі вищеперераховані господарські операції належним чином відображені ПАТ «ЧКФ «Стріла» в бухгалтерському обліку, що підтверджується картками рахунках: 6311 за липень 2012 - січень 2014 року, 3776 та 3775 за липень 2012 року - жовтень 2014 року; оборотно-сальдовими відомостями по рахунках 3776 та 3775 за липень 2012 року - жовтень 2014 року, (а.с. 67-77 Т.2; 16, 17-18, 19, 20 Т.3).

Також позивачем в бухгалтерському обліку належним чином відображено операції щодо реалізації товарів, для якої ПАТ «ЧКФ «Стріла» було використано послуги ПП «ТСК», що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 361 за липень 2012 року - жовтень 2014 року, картками рахунку 631 за липень 2012 року - жовтень 2014 року, (а.с. 232, 233-260 Т.2; 1, 2-15 Т.3).

Окремо суд звертає увагу на те, що про належну правосуб'єктність контрагента позивач пересвідчився при укладенні договорів. Так, ПП «ТСК» у відповідності до вимог чинного законодавства, зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 46-49, 50-51 Т.2), як платник ПДВ (а.с. 54 Т.2) та перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Чернігові. Установчі документи контрагента не визнані в судовому порядку недійсними та відсутній вирок суду щодо можливих зловживань з боку його посадових осіб.

Крім того, відповідно до статуту ПП «ТСК», затвердженого власником 01.12.2011 та зареєстрованого 05.12.2011, предметом діяльності контрагента позивача, крім іншого, є постачальницько-збутові послуги (а.с. 55-66 Т.2).

Також судом під час розгляду справи було досліджено питання щодо наявності/відсутності у ПАТ «ЧКФ «Стріла» кредиторських зобов'язань по поворотній фінансовій допомозі та встановлено наступне.

В складеному ДПІ у м. Чернігові акті перевірки позивача від 30.10.2015 № 1816/22/00382295 зазначено, що перевіркою відображеного показника за період з 01.07.2012 по 31.12.2014 в сумі 1 555 645,00 грн. на підставі таких документів: оборотно-сальдові відомості, аналізи рахунків 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями», 31 «Рахунки в банку», 301 «Каса в національній валюті», 37 «Розрахунки з різними дебіторами», 685 «Розрахунки з іншими кредиторами», 70 «Доходи від реалізації», 79 «Фінансові результати», рахунків, накладних, актів, платіжних доручень, виписок банку, договорів встановлено заниження задекларованих суб'єктом господарювання показників у рядку 03 Декларацій «інші доходи».

При цьому, як пояснив представник відповідача, перевіряючим досліджувались лише первинні документи за період з 2012 по 2014 роки, оскільки згідно попередніх актів планових перевірок, ПАТ «ЧКФ «Стріла» не надавало поворотної фінансової допомоги.

Судом під час розгляду справи було досліджено рух коштів по рахунку 377 «Розрахунки з іншими дебіторами» та перевірено первинні документи, на підставі яких ПАТ «ЧКФ «Стріла» було здійснено записи в бухгалтерському обліку, за період з 2009 по 2014 роки, а саме:

- договори позики (між підприємством та його працівником) від 10.01.2009 № СТ000000092 та № СТ000000093 укладені між ПАТ «ЧКФ «Стріла» (позикодавець) та ОСОБА_7, ОСОБА_4 (позичальники), відповідно до умов яких позикодавець передав у власність позичальників грошові кошти на загальну суму 2 673 500,00 грн. (а.с. 109-112 Т.2);

- протокол засідання Наглядової ради ВАТ «ЧКФ «Стріла» від 14.01.2009 № 1 про виділення позик на надання матеріальної допомоги (а.с. 117 Т.2). На підтвердження відповідності копії вказаного протоколу, в судовому засіданні було досліджено оригінали Протоколів засідань Наглядової ради ВАТ «Стріла» №№ 1-21, які ведуться з 14.01.2009 по 13.11.2009 на 23 арк., прошиті, пронумеровані та скріплені печаткою позивача (а.с. 214 Т.2);

- договори поставки продукції: з ПП «Торгівельно-сервісна компанія» (далі - ПП «ТСК») (покупець) від 29.03.2012 № СТ000001551 та від 06.01.2012 № СТ000000032, з ФОП ОСОБА_8 від 05.01.2009 № 11, № 12, підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками (а.с. 219-225, 228-231 Т.2);

- договір про надання поворотної фінансової допомоги від 27.11.2012 № 27/11/12 укладений ПАТ «ЧКФ «Стріла» (позикодавець) з ПП «ТСК» (позичальник), відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику поворотну фінансову допомогу в розмірі 255 000,00 грн. (а.с. 226-227 Т.2);

- відомості про виплату грошей за жовтень-грудень 2013 року (а.с. 118-123 Т.2);

- договори про відступлення права вимоги від 10.11.2014: № 10/11/14-2, № 10/11/14-5, № 10/11/14-1, № 10/11/14-3 та № 10/11/14-4, укладені між ПАТ «ЧКФ «Стріла» (первісний кредитор), ОСОБА_5 (новий кредитор) та боржниками: ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_4, ПП «ТСК», ОСОБА_4 (а.с. 196-210 Т.1);

- відомості про погашення позик працівниками організацій за період з січня 2009 по листопад 2014 року (а.с. 169-176 Т.2);

- картка рахунку 3773 за січень 2009 року - грудень 2014 року (а.с. 177-213 Т.2);

- картки рахунків 361 та 3775 за липень 2012 року - жовтень 2014 року (а.с. 233-260 Т.2; 1-18, 20 Т.3);

- обороно-сальдові відомості по рахунку 361 за липень 2012 року - жовтень 2014 року (а.с. 232 Т.2; 1 Т.3).

Судом встановлено, що відповідно до Плану рахунків бухгалтерського обліку на субрахунку 377 «Розрахунки з іншими дебіторами» ведеться облік розрахунків з іншими організаціями, облік яких не відображається на інших субрахунках рахунку 37 «Розрахунки з різними дебіторами», зокрема розрахунки за операціями, пов'язаними із здійсненням спільної діяльності (без створення юридичної особи), усі види розрахунків з працівниками (крім розрахунків з оплати праці та підзвітними особами), інші розрахунки.

На субкореспондуючому рахунку 3773 «Розрахунки з працівниками (позики)» субрахунку 377 «Розрахунки з іншими дебіторами» ПАТ «ЧКФ «Стріла» за дебетом рахунку 3773 відображає надання позик працівникам, а за кредитом рахунку 3773 - погашення наданих позик.

З аналізу первинних документів вбачається, що по договору про відступлення права вимог № 10/11/14-1 від 10.11.2014 розмір грошового зобов'язання у сумі 318553,51 грн. виник на підставі:

договору поставки № СТ 000000032 від 06.01.2012, за яким було реалізовано ПП «ТСК» миючі засоби на загальну суму 1366,56 грн. При цьому, в бухгалтерському обліку було зроблено запис Дт 3775 «Інші дебітори (інша реалізація)» Кт 712 «Дохід від реалізації інших оборотних активів», що відображено у Картці рахунку 3775 за липень 2012 року - жовтень 2014 року;

договору поставки № СТ 000001551 від 29.03.2012, за яким було реалізовано плівку поліфан на загальну суму 56890,73 грн. В бухгалтерському обліку було зроблено запис: Дт 3775 «Інші дебітори (інша реалізація)» Кт 712 «Дохід від реалізації інших оборотних активів», що відображено у Картці рахунку 3775 за липень 2012 року - жовтень 2014 року. Дебетове сальдо з урахуванням заборгованості на початок періоду складає 63553,51 грн.;

договору про надання поворотної фінансової допомоги № 27/11/12 від 27.11.2012, за яким ПП «ТСК» отримало поворотну фінансову допомогу у розмірі 396000,00 грн. В бухгалтерському обліку було зроблено запис: Дт 3776 «Інші дебітори (поворотна фінансова допомога)» Кт 311 «Поточний рахунок в банку в національній валюті», а повернуло 141000,00 грн. (Дт 311 «Поточний рахунок в банку в національній валюті» Кт 3776 «Інші дебітори (поворотна фінансова допомога)». Різниця склала 255000,00 грн.; дебетове сальдо Рахунок 3776;

Також по договору про відступлення права вимог № 10/11/14-4 від 10.11.2014 розмір грошового зобов'язання у сумі 77283,43 грн. виник відповідно до Договору № 11 від 05.01.2009, за яким проводилася реалізація кондитерських виробів ФОП ОСОБА_8 В бухгалтерському обліку операції з реалізації продукції фабрики відображено записами Дт 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» Кт 701 «Дохід від реалізації готової продукції», а розрахунки за отриману продукцію відображено записами Дт 301 «Каса», 311 «Поточний рахунок в банку в національній валюті». Загальні обороти у бухгалтерських матеріалах відображені у оборотно-сальдовій відомості по рахунку 361 та Картці рахунку 361 за липень 2012 року - жовтень 2014 року. Дебетове сальдо на кінець періоду складає 77283,43 грн.

По договору про відступлення права вимог № 10/11/14-5 від 10.11.2014 розмір грошового зобов'язання у сумі 58891,05 грн. виник відповідно до Договору № 12 від 05.01.2009, за яким проводилася реалізація кондитерських виробів ФОП ОСОБА_9 В бухгалтерському обліку операції з реалізації продукції фабрики відображено записами Дт 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» Кт 701 «Дохід від реалізації готової продукції», а розрахунки за отриману продукцію відображено записами Дт 301 «Каса», 311 «Поточний рахунок в банку в національній валюті». Загальні обороти у бухгалтерських матеріалах відображені у оборотно-сальдовій відомості по рахунку 361 та Картці рахунку 361 за липень 2012 року - жовтень 2014 року. Дебетове сальдо на кінець періоду складає 58891,05 грн.

Судом також було досліджено правомірність віднесення ПАТ «ЧКФ «Стріла» амортизаційних відрахувань до витрат товариства та встановлено таке.

ПАТ «ЧКФ «Стріла» в 2008 році проведено експертну оцінку вартості всього майна товариства та здійснено його переоцінку (дооцінку) станом на 31.12.2008, про що ТОВ «Східна консалтингова група» складено відповідний Звіт про оцінку майна, яке перебуває на балансі ВАТ «ЧКФ «Стріла» (а.с. 25-29 Т.3).

Відповідно до пояснень представників позивача, починаючи з 2009 року амортизація основних засобів нараховувалась відповідно до оціненої вартості основних засобів.

В 2014 році ПП «Аудиторська фірма «Експерт-Аудит» було проведено аудит повного пакету фінансової звітності, складеного згідно із Міжнародними стандартами фінансової звітності ПАТ «ЧКФ «Стріла», станом на 31.12.2014. Аудиторська перевірка проведена в період з 03.02.2015 по 16.04.2015.

За результатами аудиту підприємством було надано позивачу Аудиторський висновок (Звіт незалежного аудитора) щодо фінансової звітності ПАТ «ЧКФ «Стріла» за 2014 рік, який включав в собі, в тому числі Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2014 рік (а.с. 21-22 Т.3).

Як вбачається з оборотно-сальдової відомості позивача, у 2014 році загальна амортизація по рахунку 131 склала 2 563 000,02 грн. (а.с. 23-24 Т.3).

З аналізу Звіту про фінансові результати вбачається, що частина нарахованої амортизації була віднесена позивачем на собівартість, а саме 1 540 000,00 грн. (рядок 2515 Звіту), а частина (в сумі 1 150 000,00 грн.) - на рахунок 41 «Капітал в дооцінках» (рядок 2400 (з відображенням в рядках 2450 та 2460) Звіту).

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має суто економічні властивості, що неможливо без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. Тому така ознака результатів господарської діяльності, як цінова визначеність, наявна в абсолютній більшості випадків, хоча в некомерційній господарській діяльності можливе безкоштовне надання результатів останньої.

Згідно ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення господарських правовідносин) бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах, зокрема превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, на підтвердження включення податку на додану вартість до складу податкового кредиту та формування валових витрат необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зокрема: документи, що підтверджують факт надання послуг іншою особою та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.

В судовому засіданні було встановлено наявність підтверджуючих проведення господарських операцій документів, а саме: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), платіжні доручення, податкові накладні. В судовому засіданні не встановлено недоліків форми та змісту вказаних первинних бухгалтерських документів. Зазначене свідчить про відповідність вищезазначених первинних бухгалтерських документів вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88. Тобто, вище перелічені документи підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (чинного на момент здійснення спірних господарських операцій) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п.200.6 ст.200 Податкового кодексу України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

Відповідно до п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредит.

Отже, із положень зазначених норм законодавства вбачається, що формування податкового кредиту допускається за умови підтвердження відповідних сум належним чином оформленими документами. Такими документами Податковий кодекс України визначає податкові накладні. Наявність податкових накладних було встановлено і під час проведення перевірки і під час судового засідання. Крім того, на момент здійснення господарських правовідносин контрагент ПАТ «ЧКФ «Стріла» мав повноваження на видачу податкових накладних, оскільки у відповідності до вимог законодавства був зареєстрований платником податку на додану вартість. Тому у позивача були законні підстави для формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Розділом Ш Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на прибуток.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 135.5.5 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України (в редакції до 01.01.2015) доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включають суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, що залишаються неповерненими на кінець такого звітного періоду, від осіб, які не є платниками цього податку (в тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із цим Кодексом мають пільги з цього податку, в тому числі право застосовувати ставки податку нижчі, ніж установлені пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу.

У разі якщо в майбутніх звітних податкових періодах платник податку повертає таку поворотну фінансову допомогу (її частину) особі, яка її надала, такий платник податку збільшує суму витрат на суму такої поворотної фінансової допомоги (її частини) за наслідками звітного податкового періоду, в якому відбулося таке повернення.

При цьому доходи такого платника податку не збільшуються на суму умовно нарахованих процентів, а податкові зобов'язання особи, яка надала поворотну фінансову допомогу, не змінюються як при її видачі, так і при її зворотному отриманні.

Положення цього пункту не поширюються на суми поворотної фінансової допомоги, отриманої від засновника/учасника (в тому числі нерезидента) такого платника податку, у випадку повернення такої допомоги не пізніше 365 календарних днів з дня її отримання.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп.139.1.1 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності.

Отже, до складу валових витрат можуть бути віднесені витрати, які безпосередньо пов'язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, реалізацією продукції (робіт, послуг).

Підпункт 4.1.4 Податкового кодексу України встановлює презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

За змістом вказаної норми податковий кредит та валові витрати підприємства вважаються сформованими платником податків правомірно, однак контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

Представник відповідача зазначив, що позивачем було надано на перевірку акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), які мали певні недоліки, а саме: в них відсутня номенклатура товару і кількість товару та продукції, які були відвантажені та навантажені працівниками ПП «ТСК».

Однак суд зазначає, що акти, за якими ПАТ «ЧКФ «Стріла» отримувало послуги від ПП «ТСК» мають усі обов`язкові реквізити, передбачені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Так, зокрема, в них вказано найменування підприємств від імені яких ці документи складалися, назва документа (акт здачі - прийняття робіт (наданих послуг), дата і місце складання, зміст (перелік наданих послуг) та обсяг господарської операції (кількість затрачених на надання послуг годин), одиниця виміру господарської операції.

Оскільки послуги, які надавались ПП «ТСК» будь-яких спеціальних засобів та одиниць виміру не мають, обсяг господарської операції з їх надання за взаємною домовленістю сторін обчислювався у гривнях, які й виступали в якості одиниць їх виміру. При цьому, пункт 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку містить прямий дозвіл на те, щоб в якості одиниць виміру господарської операції використовувати їх вартісний вираз.

Крім того, акти здачі - прийняття робіт (надання послуг) містять посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, та їх особисті підписи. Усі акти від імені підприємств підписані їх повноважними представниками, підписи яких скріплені круглими печатками підприємств.

З огляду на наведене, ці акти є належним чином оформленими первинними документами, які підтверджують факт отримання позивачем перелічених в них послуг. Суд звертає увагу, що підтвердженням виконаних працівниками ПП «ТСК» видів робіт, розцінок на них та обсягу виконаних робіт слугують помісячні норми виробітку та обсяги виконаних вантажно-розвантажувальних робіт, які були досліджені в судовому засіданні.

Представник відповідача зазначив, що відповідно до відомості основних засобів та штатного розпису на товаристві у ПАТ «ЧКФ «Стріла» було достатньо необхідних для здійснення його господарської діяльності транспортних засобів та робітників, а тому залучення сторонніх організацій, зокрема ПП «ТСК», для проведення робіт є недоцільним

Щодо сумнівів відповідача в доцільності укладення угод з ПП «ТСК», у зв'язку з тим, що після січня 2014 року останній не користується такими послугами, суд зазначає, що починаючи з лютого 2014 року, у зв'язку з виробничою необхідністю, ПАТ «ЧКФ «Стріла» (замовник) було укладено угоди про виконання разової роботи з виконавцями: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,, ОСОБА_25 та ОСОБА_26 від 01.02.2014: № 27, 28, 29, 30, 31, 44, 42, 39, 34, 35, 36, 37, 38, 47, 55 та від 10.02.2014 № 51. Строк дії договорів - до 31.12.2014 включно (а.с. 153-168 Т.2). Враховуючи наведене, ПАТ «ЧКФ «Стріла» договори про отримання послуг з виконання вантажно-розвантажувальних робіт з ПП «ТСК» після січня 2014 року не укладались.

Суд також звертає увагу, що підприємство має право щодо самостійного формування програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону, а також вільного найму працівників, з урахуванням господарської необхідності.

Щодо правомірності завищення ПАТ «ЧКФ «Стріла» витрат на суму 995 711,00 грн. (дооцінка майна), суд зазначає таке.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Згідно з абзацу першого п. 6 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення Податкового кодексу України для визначення переліку об'єктів основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів за групами відповідно до пункту 145.1 ст. 145 Податкового кодексу України з метою нарахування амортизації з дати набрання чинності розділом ІІІ Податкового кодексу України застосовуються дані інвентаризації, проведеної станом на 1 квітня 2011 року.

Відповідно до абзацу четвертого п. 6 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України до переоціненої вартості основних засобів не включається сума дооцінки основних засобів, що проведена після 01 січня 2010 року.

Включення дооцінки до бухгалтерського обліку повинно здійснюватись за чинними на момент проведення дооцінки правилами, тобто у порядку, передбаченому П(С)БО 7.

При інвентаризації об'єктів основних засобів станом на 01 квітня 2011 року з метою подальшого нарахування амортизації за нормами Податкового кодексу України, вартість, яка амортизується, по кожному об'єкту основних засобів визнається як різниця (переоціненої) вартості об'єкта основних засобів з урахуванням капіталізованих витрат на модернізацію, модифікацію, добудову, дообладнання, реконструкції тощо та суми накопиченої амортизації за даними бухгалтерського обліку на 01 квітня 2011 року.

При визначенні переоціненої вартості враховується переоцінка, проведена у порядку, передбаченому П(С)БО 7 (крім сум дооцінки основних засобів, яка проведена після 01 січня 2010 року, що не включається до переоціненої вартості).

Враховуючи наведене суд вважає, що оскільки експертна оцінка вартості усього майна ПАТ «ЧКФ «Стріла» та його переоцінка (дооцінка) здійснені позивачем у 2008 році, тобто до 01.01.2010, то згідно пунктів 16 та 17 П(С)БО 7, остання правомірно врахована товариством для даних податкового обліку з метою нарахування амортизаційних відрахувань.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, податковий орган відповідно до принципу офіційності має доводити в суді фіктивність господарської операції як підстави для нарахування платникові податків податкових зобов'язань та правомірності прийняття свого рішення.

Враховуючи те, що в судовому засіданні, на підставі належним чином оформлених первинних документів, було підтверджено правомірність формування позивачем податкового кредиту при визначенні податку на додану вартість та валових витрат при визначенні податку на прибуток, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Чернігівська кондитерська фабрика «Стріла» щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Чернігові від 20.11.2015 № , № , № та від 08.02.2016 № мають бути задоволені.

Стосовно питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.

В силу ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, за практикою Європейського суду з прав людини, вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яка впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою (Рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України").

Таким чином, вимога позивача про визнання протиправними скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Чернігові, безпосереднім наслідком якої є зміна складу майна ПАТ «ЧКФ «Стріла», є майновою.

Відповідно до ст. 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674) з 01.01.2016 за подання юридичною особою до суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору становить 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1378,00 грн.).

Як вбачається з матеріалів справи при подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 20 421,41 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 15.02.2016 № 1459.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв'язку з надходженням від ПАТ «ЧКФ «Стріла» клопотання про уточнення позовних вимог, ціна позову зменшилась (з 24 012,00 грн. відповідно до податкового повідомлення-рішення від 20.11.2015 № до 21 514,50 грн. відповідно до податкового повідомлення-рішення від 08.02.2016 № ), а тому відповідачу має бути повернено судовий збір, за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у м. Чернігові, в сумі 20 383,93 грн. (1,5 % від остаточно заявленої позивачем ціни позову).

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Чернігівська кондитерська фабрика "Стріла" задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 20.11.2015: № , № , № та від 08.02.2016 № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області () на користь Публічного акціонерного товариства "Чернігівська кондитерська фабрика "Стріла" () судові витрати в сумі 20 383 (двадцять тисяч триста вісімдесят три) грн. 93 коп.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя С.В. Бородавкіна