Справа № 804/10228/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБезрученко К.В.,
представника позивача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-
13 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача в судове засідання 12.11.2015 не прибув, до суду надіслав клопотання (від 11.11.2015 вх. № 3970ел.) про розгляд справи без його участі.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на підставі договору оренди земельної ділянки від 24.12.2002, укладеного між Фермерським (селянським) господарством ОСОБА_4 (орендарем) та Новомосковською районною державної адміністрацією (орендодавцем), зареєстрованим в Новомосковському відділі земельних ресурсів за № ДП НВ - 43 від 24.12.2002, земельну ділянку, загальною площею 49,22 га, було передано в користування строком на 10 років.
Відповідно до п. 5.1 вказаного договору оренди, в разі закінчення терміну дії, припинення або розірвання цього договору, орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві цю земельну ділянку у тому стані, в якому він одержав її в оренду.
28 квітня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 12,6745га (цільове призначення: 01.02 для ведення фермерського господарства, шифр рядка 18 (2.1); угіддя: рілля, які не надані у власність або у користування громадянами чи юридичним особам), розташовану за межами населеного пункту на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства.
До клопотання були додані наступні документи: копія паспорту та ІНН ОСОБА_4; копія диплому про здобуття вищої освіти ОСОБА_4 за спеціальністю «агрономія»; копія трудової книжки про досвід та стаж роботи ОСОБА_4 в сільському господарстві; довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та їх розподіл за власниками земель (за даними форми 6 - зем.) від 06.11.2014 № 0529; графічний матеріал із технічної документації з формування; копія довіреності ОСОБА_3; згода на збір та обробку персональних даних ОСОБА_4; згода на збір та обробку персональних даних ОСОБА_3; копія паспорту ОСОБА_3.
Позивач вважає, що дії Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області по відмові у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є протиправними, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом.
Правовідносини щодо передачі земельних ділянок врегульовані положеннями Земельного кодексу України, а саме: положеннями ст. 116 та ст. ст. 123, 124 Земельного кодексу України.
Відповідно ч. 1 ст. 33 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.
Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені ст. 116 ЗК України.
Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 ЗК України).
Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені статтею 122 Земельного кодексу України, відповідно до частини 4 вказаної норми ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Статтею 123 ЗК України визначений порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування. Відповідно до частини 1 вказаної статті ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Як визначено ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно - правовий договір про відчуження права оренди.

Ч. 4 ст. 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.01.2013 № 40, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.02.2013 за №260/22792, внесено зміни до Положення про Головне управління Держземагентства в області, яким передбачено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань: передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області.

Органом, уповноваженим державою здійснювати дані функції на момент розгляду клопотання позивача від 28.04.2015, виступало Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області, яке є територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин - Держземагентства України.

Відповідно до пункту 4.30 Положення про Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Держземагентства України від 05.09.2012 №419, та змін від 01.03.2013 № 92, Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області, відповідно до покладених на нього завдань, передавало до 24.07.2015 відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб в межах області.

Частинами 1, 2, 3 статті 123 ЗК України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно -правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 14 зазначеної норми відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 № 973-IV, для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства, громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Суд зазначає, що Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 2015 року № 584, тобто на момент звернення позивача із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою від 28.04.2015, такий Перелік був відсутній.

З матеріалів справи, а саме із відповіді Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області від 08 червня 2015 року № 31-4-0.11-10830/2-15 на клопотання ОСОБА_4 від 28 квітня 2015 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності вбачається, що підставою для відмови у наданні запитуваного дозволу позивачеві стала інформація від Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області (від 03.06.2015 № 0-406-0.5-774/2-15) про те, що земельна ділянка 12,6745 га, яка знаходиться на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, перебуває у користуванні, а також те, що ОСОБА_4 не було додано до клопотання документів на обґрунтування відведення земельної ділянки відповідно до ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство».

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем до зазначеного клопотання на підтвердження наявності досвіду роботи у сільському господарстві були надані наступні документи: копія диплому про здобуття вищої освіти ОСОБА_4 за спеціальністю «агрономія», копія трудової книжки про досвід та стаж роботи ОСОБА_4 в сільському господарстві.

Разом з тим, при внесенні змін до Земельного кодексу України в 2013 році відносно розпорядника земель сільськогосподарського призначення державної власності, положення статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» законодавцем не змінені і ці положення стосуються подання заяви громадянами, які бажають отримати в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства до відповідної районної державної адміністрації, а не до органів Держземагентва.

Таким чином, відповідач не мав права відмовляти позивачеві в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою з підстав відсутності документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві.

Також, суд відхиляє доводи відповідача про те, що земельна ділянка перебуває у користуванні, а тому вона може бути передана в користування лише після припинення попереднього речового права, оскільки з матеріалів справи, а саме: із довідок з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) від 06.11.2014 №0529, №0527, б/н, №0526, №0528, виданих Управлінням Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області, які містяться в матеріалах справи, видно, що користувачем даної земельної ділянки є ОСОБА_4. Судом встановлено, що це саме ті земельні ділянки, які передавалася позивачеві за договором оренди від 24.12.2002 та зі складу яких, позивачем запитана земельна ділянка, орієнтовною площею 12,6745 га (цільове призначення: 01.02 для ведення фермерського господарства) за клопотанням від 28.04.2015.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, договір оренди земельної ділянки від 24.12.2002 між Новомосковською райдержадміністрацією та ФГ «ОСОБА_4» укладений на 10 років (п. 3.1. вказаного договору). Таким чином, строк його дії закінчився 24.12.2012.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач неодноразово звертався до Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області та до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області стосовно переоформлення договору, у зв'язку із закінченням строків оренди земельної ділянки (заяви від 02.08.2013, від 22.07.2014) та за отриманням відповідного дозволу, про що також свідчить, зокрема, лист відповідача від 27.10.2014 № 31-4-0.11-9228/2-14 про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Таким чином, відповідач на момент складення листа від 08.06.2015 № 31-4-0.11-10830/2-15 мав у наявності інформацію про закінчення із попереднім користувачем договору оренди земельної ділянки, строк якого сплив 24.12.2012.

Під час розгляду справи судом з'ясовано, що Головним управлінням Держземагенства у Дніпропетровській області з 2012 року не вживалися заходи щодо витребування земельної ділянки у позивача, у зв'язку з закінченням строку оренди, в той час як позивач неодноразово звертався до відповідних державних органів, а відповіді, що ним отримано свідчать про обізнаність розпорядника вказаних земель щодо завершення даних відносин, проте останній до позивача з метою витребування земельної ділянки не звертався.

Доводи відповідача про відсутність доказів повернення орендарем земельної ділянки після закінчення договору, не впливають на суть інформації, отриманої відповідачем з листа Управління Держземагенства у Новомосковському районі від 03.06.2015 № 0-406-0.5-774/2-15, оскільки не свідчать про наявність належним чином оформленого права оренди (користування) на земельну ділянку, а можуть лише свідчити про фактичне користування колишнього орендаря, без оформленого у передбаченому чинним законодавством порядку права на таке користування та невиконання колишнім орендарем певних положень договору щодо повернення земельної ділянки, а також право орендодавця, у такому випадку, вимагати від орендаря виконання цих умов договору у добровільному чи примусовому (судовому) порядку.

Окрім того, в матеріалах справи наявна довідка Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 06.11.2014 № 0529, видана ОСОБА_4 на його запит, відповідно до якої запитувана земельна ділянка в користуванні не перебуває.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, з урахуванням наведених вище фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що дії Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області щодо відмови у наданні ОСОБА_4 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 12,6745 га (цільове призначення: 01.02 для ведення фермерського господарства, шифр рядка 18 (2.1); угіддя: рілля, які не надані у власність або у користування громадянами чи юридичним особам), розташовану за межами населеного пункту на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства є протиправними, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, з урахуванням встановленої під час розгляду протиправності дій відповідача, суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області повторно розглянути по суті клопотання ОСОБА_4 від 28.04.2015 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та прийняти з цього приводу обґрунтоване рішення .

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області видати ОСОБА_4 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 12,6745 га (цільове призначення: 01.02 для ведення фермерського господарства, шифр рядка 18 (2.1); угіддя: рілля, які не надані у власність або у користування громадянами чи юридичним особам), розташовану за межами населеного пункту на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства, суд зазначає наступне.

У відповідності по пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

До повноважень адміністративного суду відноситься визначення порядку захисту порушеного права, проте суд не може перебирати на себе функції інших органів, оскільки надання таких дозволів є виключною компетенцією відповідача, суд не вправі своєю компетенцією підміняти компетенцію Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області та прямо вказувати відповідачу на те, яке саме рішення останній повинен прийняти.

З огляду на викладене, вимога позивача про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки не підлягає задоволенню.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, у разі якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійсненні позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 10, 11, 69, 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області щодо відмови у наданні ОСОБА_4 (51242, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 12,6745га (цільове призначення: 01.02 для ведення фермерського господарства, шифр рядка 18 (2.1); угіддя: рілля, які не надані у власність або у користування громадянами чи юридичним особам), розташовану за межами населеного пункту на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства.

Зобов'язати Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області повторно розглянути по суті клопотання ОСОБА_4 від 28.04.2015 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 12,6745га (цільове призначення: 01.02 для ведення фермерського господарства, шифр рядка 18 (2.1); угіддя: рілля, які не надані у власність або у користування громадянами чи юридичним особам), розташовану за межами населеного пункту на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства та прийняти з цього приводу обґрунтоване рішення .

В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити повністю.

Присудити з Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 109 (сто дев'ять) грн. 62 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2015 року.

Суддя О.В. Царікова