Справа № 815/1221/16
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1221/16
УХВАЛА

24 березня 2016 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Корой С.М., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа: Національна поліція України про визнання рішення та дій протиправними; визнання незаконним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа: Національна поліція України про визнання рішення Національної поліції України в частині включення ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, що складений на виконання підпункту 1 пункту 3 наказу Національної поліції України від 29.11.2016 року № 133 «Про організацію проведення атестування поліцейських ГУНП в Одеській області; визнання дій Національної поліції України щодо проведення атестації слідчого СВ Портофранківського відділення поліції Приморського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 протиправними; визнання незаконним та скасування рішення (висновку) Центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 01.03.2016 та зазначене в розділі IV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме: « 4- займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», який прийнятий стосовно слідчого СВ Портофранківського відділення поліції Приморського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1.

Відповідно до п.п. 3,5,6 ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу; подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України у позовній заяві має зазначатися зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

У відповідності до ч. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи не вчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 3 КАС України відповідач субєкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Частиною 2 ст. 106 КАС України передбачено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Позовна заява не відповідає вищенаведеним приписам КАС України з огляду на наступне.

Позивач у прохальній частині позовної заяви звертається з позовними вимогами до Національної поліції України, а саме: визнати рішення Національної поліції України в частині включення ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, що складений на виконання підпункту 1 пункту 3 наказу Національної поліції України від 29.11.2016 року № 133 «Про організацію проведення атестування поліцейських ГУНП в Одеській області; визнати дії Національної поліції України щодо проведення атестації слідчого СВ Портофранківського відділення поліції Приморського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 протиправними, проте, визначає у позовній заяві Національну поліцію України третьою особою, а не відповідачем.

При цьому зазначає відповідачем по справі Головне управління Національної поліції України в Одеській області, однак з жодною позовною вимогою до нього не звертається.

Також, позивач у позовній заяві просить суд визнати незаконним та скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 01.03.2016 та зазначене в розділі IV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме: « 4- займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», який прийнятий стосовно слідчого СВ Портофранківського відділення поліції Приморського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1, однак Центральну атестаційну комісію Національної поліції України у якості відповідача по справі не визначає.

Позивач в адміністративному позові зазначив, що звернувся із скаргою до апеляційної атестаційної комісії, проте рішення за результатом розгляду скарги не надає, причин неможливості надання не зазначає.

Суд також звертає увагу позивача на те, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Судовому захисту підлягає порушене право рішеннями, які оскаржуються, тобто рішення, дії, які безпосередньо створюють юридичні наслідки у формі прав та обовязків. Позивач не зазначає які обовязкові юридичні наслідки для нього створює рішення атестаційної комісії.

Позивач також, не надає до суду доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а саме: рішення Національної поліції України в частині включення ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню; наказ Національної поліції України від 23.11.2015 року № 102 «Про організацію заходів тестування особового складу Національної поліції України» (на який посилається у позовній заяві); наказ Національної поліції України від 29.01.2016 року № 133 «Про організацію проведення атестування поліцейських ГУНП в Одеській області»; рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 29.02.2016 року, а також не зазначає причин неможливості подання до суду таких доказів.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 13 розділу ІІІ Закону України «Про Національну поліцію» визначено загальну систему поліції. Відповідно до частин 1-4 вказаної норми систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції.

До складу апарату центрального органу управління поліції входять організаційно поєднані структурні підрозділи, що забезпечують діяльність керівника поліції, а також виконання покладених на поліцію завдань.

У складі поліції функціонують: 1) кримінальна поліція; 2) патрульна поліція; 3) органи досудового розслідування; 4) поліція охорони; 5) спеціальна поліція; 6) поліція особливого призначення.

У системі поліції можуть утворюватися науково-дослідні установи та установи забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Згідно з частиною 1 ст. 21 Закону України «Про Національну поліцію» безпосереднє керівництво поліцією здійснює керівник поліції.

Основні повноваження керівника поліції визначено статтею 22 Закону, серед інших повноважень керівник поліції:

- підписує накази поліції;

- приймає на службу та звільняє зі служби, призначає та звільняє з посад поліцейських відповідно до положень цього Закону (п.7, 11 ч. 1 ст. 22).

Враховуючи приписи вищевикладених норм Закону України «Про Національну поліцію» суд вважає за необхідне зауважити позивачеві щодо можливості, з урахуванням вказаних норм, визначитись йому чи відповідає чинному законодавству його звернення з позовними вимогами до Національної поліції України, а не до органів, що входять у її систему або посадових осіб, які відповідно до Закону наділені функціями субєкту владних повноважень.

Також, позивач звертаючись з вимогою: визнати дії Національної поліції України щодо проведення атестації слідчого СВ Портофранківського відділення поліції Приморського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 протиправними, не вказує які саме дії і в чому вони полягали.

При цьому, суд звертає увагу, що для повного, обєктивного та всебічного розгляду справи протягом розумного строку позовна вимога має відповідати нормам чинного законодавства, бути чіткою та містити вичерпний перелік реквізитів рішення субєкта владних повноважень, що оскаржується.

Згідно ч.3 ст.106 КАС України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Відповідно до ч.2 ст. 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У свою чергу, правові засади справляння судового збору, платники, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України Про судовий збір від 08.07.2011 № 3674-VI (зі змінами та доповненнями) .

Згідно ч.1 ст.2 Закону України Про судовий збір платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством (ч.1 ст.3 Закону України Про судовий збір).

Положеннями ч.3 ст. 4 Закону України Про судовий збір передбачено, що за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, судовий збір сплачується за ставкою - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік від 25.12.2015 № 928-VIII, мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2016 року, встановлена у розмірі 1378 гривень.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України Про судовий збір у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У прохальній частині позовної заяви позивачем викладено три позовні вимоги немайнового характеру, отже, враховуючи приписи чинного законодавства судовий збір за подання адміністративного позову з вказаною кількістю немайнових вимог по даній справі має становити ((1378х0,4)х3) 1653 гривні 60 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що адміністративний позов подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Недоліки повинні бути усунені шляхом оформлення позовної заяви, відповідно до приписів ст.ст. 105, 106 КАС України та визначення кола учасників процесу, відповідно до норм чинного законодавства, надання до суду доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги та документу про сплату судового збору, відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа: Національна поліція України про визнання рішення та дій протиправними; визнання незаконним та скасування рішення - слід залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 106, 107,108, 160, 165 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа: Національна поліція України про визнання рішення та дій протиправними; визнання незаконним та скасування рішення залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків у 5-денний строк з дня отримання ухвали суду та розяснити, що у разі не усунення у визначений судом термін недоліків, позов буде повернуто позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку та у строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Суддя С.М. Корой