Справа № 803/266/16
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

803/266/16

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року

Справа № 803/266/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Торгівельна компанія «Укр-Петроль» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Торгівельна компанія «Укр-Петроль» (далі – ПП «ТК «Укр-Петроль») звернулося з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «ТК «Укр-Петроль» від 01 березня 2016 року № 50.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- оскаржуваний наказ передбачає проведення документальної позапланової виїзної перевірки, що охоплює питання дотримання ПП «ТК «Укр-Петроль» вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року щодо яких податковим органом вже проводились перевірки (акти від 28.08.2013 року та 01.09.2014 року) і предмет даних перевірок є тотожним з предметом перевірки, призначеної наказом від 01.03.2016 року №50;

- призначення та проведення відповідачем повторної перевірки всупереч положенням абзацу 2 п.78.2 ст.78 Податкового кодексу України є неправомірним та порушує принцип правової визначеності між платником податку та органом фіскальної служби, який здійснює адміністрування та контроль за сплатою податків та зборів таким платником податків, а також порушує практику Європейського суду з прав людини в частині прогнозованості діяльності суб’єкта владних повноважень.

Представник позивача в судове засідання не прибув, натомість 21.03.2016 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю з наведених в адміністративному позові підстав.

Представник відповідача в письмовому запереченні на позовну заяву від 18.03.2016 року (вх.№2999/16 від 21.03.2016 року) не погодився із заявленими позовними вимогами та просив в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю, мотивуючи наступним:

- рішеннями Конституційного Суду України від 23.05.2001 року та 14.12.2011 року визначено, що делегування повноважень судів чи оскарження у будь-який спосіб діяльності судів та суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, в той час як КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають в результаті здійснення суб’єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів, а в даному випадку – саме на суд з розгляду кримінальних справ покладено повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі;

- підстави проведення документальної перевірки, призначеної ухвалою слідчого судді, не можуть бути предметом розгляду адміністративного суду, оскільки такі належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

21.03.2016 року засобами факсимільного зв’язку представником відповідача надіслано клопотання про розгляд справи без його участі, в зв’язку з чим, враховуючи подання аналогічного клопотання й представником позивача, судом, на підставі частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, постановлено ухвалу про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи, викладені позивачем у позовній заяві, дослідивши подані суду письмові докази, суд приходить до наступного висновку:

Слідчим суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області 11.02.2016 року розглянуто клопотання слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області та за результатами розгляду такого клопотання винесено ухвалу про призначення позапланової ревізії у справі №161/1249/16-к, відповідно до якої слідчим суддею постановлено:

- призначити позапланову документальну перевірку приватного підприємства «ТК «Укр-Петроль» (код ЄДРПОУ 3690599) по взаємовідносинам з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (код ЄДРПОУ 37428778) з питань дотримання вимог законодавства України в ході здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013, зокрема дослідження обставин та даних, що були предметом господарських операцій, умов та стану взаєморозрахунків між контрагентами, підтвердження або спростування імітації проведення таких розрахунків, в тому числі з питань відображення в бухгалтерському та податковому обліках підприємства, а також документах податкової звітності, доходів та даних щодо придбання, місць зберігання, транспортування та реалізації паливно-мастильних матеріалів, а також залишків паливно-мастильних матеріалів;

- проведення позапланової документальної перевірки доручити працівникам СДПІ з ОВП у м.Львові МГУ ДФС;

- тривалість перевірки не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому пункту 82.2 ПК України, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів.

01.03.2016 року Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - СДПІ з ОВП у м.Львові МГУ ДФС) видано наказ №50 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «ТК «Укр-Петроль» (ЄДРПОУ 36905994)», відповідно до якого на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, пп.78.1.11 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку ПП «ТК «Укр-Петроль» по взаємовідносинам із ТзОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (код ЄДРПОУ 37428778) з питань дотримання вимог законодавства України в ході здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013, зокрема дослідження обставин та даних, що були предметом господарських операцій, умов та стану взаєморозрахунків між контрагентами, підтвердження або спростування імітації проведення таких розрахунків, в тому числі з питань відображення в бухгалтерському та податковому обліках підприємства, а також документах податкової звітності, доходів та даних щодо придбання, місць зберігання, транспортування та реалізації паливно-мастильних матеріалів, а також залишків паливно-мастильних матеріалів з 03.03.2016 року тривалістю 15 робочих днів.

Посадовими особами СДПІ з ОВП у м.Львові МГУ ДФС з метою проведення перевірки пред’явлено керівнику позивача направлення на проведення перевірки, копію наказу, службові посвідчення осіб, яких зазначено в направленнях на проведення перевірки, однак платником податків відмовлено посадовим особам контролюючого органу у допуску до проведення перевірки з мотивів, викладених у листі позивача від 03.03.2016 року №19, про що складено акт від 03.03.2016 року №24/28-06-22-20/36905994.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Закріплений у ч. 1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Судом встановлено, що відповідно до актів планової виїзної перевірки від 28.08.2013 року №728/22.01/36905994 та від 01.09.2014 року №1757/2201/36905994 податковим органом проведено дотримання позивачем вимог податкового законодавства за загальний період з 01.04.2012 року по 31.12.2013 року.

Під час судового розгляду судом встановлено, що підставами для проведення перевірки у оскаржуваному наказі вказано п.75.1 ст.75, п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України.

Згідно з оскаржуваним наказом перевірка має бути проведена з питань дотримання податкового законодавства України по фінансово-господарським операціям із ТзОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» за період з 01.01.2012 року по31.12.2013 року.

Пунктом 75.1. ст. 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 78.1.11 п.78.1. ст. 78 ПК України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку якщо отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Згідно з абз. 1 п. 78.2 ст. 78 ПКУ обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження.

Положення пункту 78.2 ст. 78 ПКУ доповнені абзацом 2, приписи якого набули чинності 01.01.2015 року та відповідно до якого контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

Враховуючи, що приписи абзацу 2 п. 78.2 ст. 78 ПКУ визначені законодавцем пізніше приписів абзацу 1 п. 78.2 ст. 78 ПКУ та однозначно забороняють контролюючим органам проводи документальні перевірки, передбачені, зокрема пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПКУ, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків, суд приходить до висновку, що норми абз. 2 п. 78.2 ст. 78 ПКУ є спеціальними по відношенню до норм абз. 1 п. 78.2 ст. 78 ПКУ, та носять імперативний характер, тобто є обов'язковими для виконання контролюючим органом, яким, в силу положень ПК України, є відповідач.

У зв'язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що плановими виїзними документальними перевірками позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за загальний період з 01.04.2012 року по 31.12.2013 року, за результатами яких складені акти від 28.08.2013 року №728/22.01/36905994 та від 01.09.2014 року №1757/2201/36905994, вже були охоплені питання, що визначені предметом перевірки за спірним наказом, а саме: питання дотримання позивачем податкового законодавства України по фінансово-господарським операціям із ТзОВ «ГАЗУКРАЇНИ-2020» за період 2012-2013 роки, оскільки, як вбачається з ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.02.2016 року, взаємовідносини між ПП «ТК «Укр-Петроль» та ТзОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» тривали в період з 01.11.2012 року по 31.12.2013 року, тобто саме в той період, що охоплювався плановими виїзними перевірками платника податків.

Положеннями ст. 21 ПК України визначені обов'язки органів фіскальної служби, серед яких обов'язок дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Таким чином, органи фіскальної служби, в тому числі СДПІ з ОВП у м.Львові МГУ ДФС та їх посадові особи, при прийнятті рішень, у т. ч. наказів про проведення позапланової перевірки, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений ПК України.

Суд зазначає, що Податковим кодексом України передбачена можливість проведення повторної перевірки суб'єкта господарювання з тих самих питань, однак лише у чітко визначених випадках. Так, відповідно до п.п. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин - контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов'язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з'ясування під час перевірки питань, що повинні бути з'ясовані під час перевірки для винесення об'єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Рішення про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

В судове засідання відповідачем не було надано доказів, які б підтверджували, що контролюючим органом вищого рівня було здійснено перевірку документів обов'язкової звітності позивача або матеріалів документальних перевірок, проведених Ківерцівською ОДПІ і виявлено невідповідність висновків актів перевірок вимогам законодавства або неповне з'ясування під час перевірки питань, що повинні бути з'ясовані під час перевірки для винесення об'єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства. Також, СДПІ з ОВП у м.Львові МГУ ДФС не було надано суду рішення вищого контролюючого органу про проведення повторної документальної позапланової перевірки ПП «ТК «Укр-Петроль».

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 27.01.2015 року по справі №21-425а14, нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок і лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки.

Відповідно до частин 1-2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як вказав Конституційний Суд України в рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

З урахуванням наведеного, суд констатує, що обов’язок податкового органу виконувати судові рішення слідчого судді не є абсолютним та обмежується нормою податкового законодавства, яка дозволяє встановлювати баланс інтересів та попереджати зловживання контролюючих органів з проведення невмотивованих контролюючих заходів, а відтак судом не взято до уваги посилання відповідача на правомірність оскаржуваного наказу виключно з мотивів обов’язковості рішення суду (слідчого судді).

Крім того, суд також зауважує, що твердження відповідача про неможливість розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства та необхідність її судового розгляду кримінальним судом, є необґрунтованим, оскільки СДПІ з ОВП у м.Львові МГУ ДФС, видавши оскаржуваний наказ про проведення перевірки, реалізувало власні управлінські функції, шляхом застосування норм ПК України, а відтак дана справа є адміністративною.

За викладених обставин суд зазначає, що оскаржуваний наказ СДПІ з ОВП у м.Львові МГУ ДФС від 01.03.2016 року № 50 прийнятий всупереч положень абз. 2 п. 78.2 ст. 78 ПК України, а відтак, з огляду на критерії правомірності рішень суб'єкта владних повноважень, наведених в ч. 3 ст. 2 КАС України, є протиправним.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Частиною першою статті 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань СДПІ з ОВП у м.Львові МГУ ДФС підлягає до стягнення на користь позивача судовий розмір в розмірі 1 378грн., сплачений при поданні адміністративного позову.

Керуючись 2, 69-72, 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати наказ Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС від 01.03.2016р. №50 «Про проведення документальної виїзної перевірки ПП «ТК «Укр-Петроль».

Стягнути на користь Приватного підприємства «Торгівельна компанія «Укр-Петроль» за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В.Дмитрук