Справа № 2а-12669/12/2670
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

при секретарі: Бродацькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційні скарги заступника прокурора м. Києва та Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.01.2016 року по справі за позовом заступника прокурора Дніпровського району м. Києва в інтересах держави в особі Державного комітету України із земельних ресурсів до Київської міської ради, Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи: Відкрите акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Союзавтоінвест», Гаражно-будівельний кооператив «Автоспілка» про визнання недійсними рішення та державних актів, -

В С Т А Н О В И Л А :

10 серпня 2010 року заступник прокурора Дніпровського району м. Києва в інтересах держави в особі Державного комітету України із земельних ресурсів звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Київської міської ради, та Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про:

визнання недійсним рішення Київської міської ради від 29.10.09 №678/2747 «Про передачу обслуговуючому кооперативу «Автоспілка» у власність земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування, яка розмішена за адресою: бульвар Перова у Дніпровському районі м. Києва»;

визнання недійсними Державних актів:

від 01.03.10 серія ЯЖ 903737 на право власності земельної ділянки площею 0,8849 га, (кадастровий номер 8 000 000 000:66:169:0020), зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 09-8-00123, цільове призначення (використання) земельної ділянки будівництво, експлуатація та обслуговування гаражно-будівельного кооперативу.

від 01.03.10 серія ЯЖ 903739 на право власності земельної ділянки площею 0,4722 га, (кадастровий номер 8 000 000 000:66:169:0030), зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 09-8-00125. Цільове призначення (використання) земельної ділянки будівництво, експлуатація та обслуговування гаражно-будівельного кооперативу.

від 01.03.10 серія ЯЖ 903740 на право власності земельної ділянки площею 0,7913 га, (кадастровий номер 8 000 000 000:66:169:0031), зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 09-8-00126. Цільове призначення (використання) земельної ділянки будівництво, експлуатація та обслуговування гаражно-будівельного кооперативу.

від 01.03.10 серія ЯЖ 903738 на право власності земельної ділянки площею 1,2788 га, (кадастровий номер 8 000 000 000:66:169:0021), зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 09-8-00124. Цільове призначення (використання) земельної ділянки будівництво, експлуатація та обслуговування гаражно-будівельного кооперативу.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.11.2012 року позов задоволено.

Гаражно-будівельним кооперативом «Автоспілка» на зазначене вище судове рішення було подано апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої 23.08.2013 року Київським апеляційним адміністративним судом постанова суду першої інстанції залишена без змін.

21.11.2013 року Вищим адміністративним судом України в задоволенні касаційної скарги кооперативу відмовлено, а рішення судів попередніх інстанцій залишено в силі.

Разом з цим, Гаражно-будівельний кооператив «Автоспілка» спробували оскаржити постанову від 19.11.2012 року в іншому порядку, подавши 30.11.2015 року заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2016 року заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами задоволено: скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.11.2012 року та прийнято нову про відмову в задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, заступник прокурора м. Києва та ПАТ «АК «Київводоканал» подали апеляційні скарги про скасування незаконної, на їх думку, постанови суду першої інстанції та просять постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви та залишити без змін постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.11.2012 року. При цьому посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Представником ГБК «Автоспілка» подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням їх представника на стаціонарному лікуванні.

Разом з тим, такі обставини жодним чином не є достатніми та обґрунтованими підставами для відкладення розгляду справи в апеляційному порядку, оскільки сторонам по справі після відкриття апеляційного провадження 26.02.2016 року було надано строк до 17.03.2016 року для надання заперечень на апеляційну скаргу та пояснень.

При цьому, варто відзначити, що повістка - повідомлення одночасно з ухвалою про відкриття апеляційного провадження та апеляційною скаргою була направлена на зазначені у матеріалах справи адреси сторін, в тому числі і ГБК «Автоспілка», що в силу ч. 8 ст. 35 КАС України вважається, що дана юридична особо про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В свою чергу, лише за день до самого розгляду справи у суді - 22.03.2016 року, особисто Гаращенком І.В. (представником кооперативу, який захворів) було подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки він є єдиним представником, який займався підготовкою документів по цій справі. Разом з тим, незрозуміло, що заважало даному представнику надати письмові пояснення по справі або документи, необхідні для її вирішення, в день подання клопротання.

Також, відмовляючи в задоволенні клопотання щодо відкладення судового розгляду даної справи колегія суддів враховує положення ч. 1 ст. 195-1 КАС України, за якими: апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом одного місяця з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Більш того, відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Отже, апеляційна інстанція наділена правом розгляду апеляційної скарги за відсутності сторін.

З огляду на викладене, судова колегія розцінює подане клопотання як зловживання своїми процесуальними правами та невиконання своїх процесуальних обов'язків шляхом зумисного затягування розгляду апеляційної скарги, замість сприяння у швидкому, повному та всебічному її розгляді.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В обґрунтування заяви про перегляд заяви за нововиявленими обставинами заявник зазначив наявність доказів несплати ВАТ «АК «Київводоканал» земельного податку за спірну земельну ділянку, відсутності перебування ВАТ «АК «Київводоканал» на обліку платником плати за землю, не оформлення права постійного користування, відповідно до законодавства, та припинення діяльності комунального підприємства, якому надавалася така ділянка у постійне користування, що, на їх думку, свідчить про втрату ВАТ «АК «Київводоканал» права постійного користування спірною земельною ділянкою після реорганізації, ще задовго до прийняття спірного рішення Київської міської ради від 29.10.2009 р. №678/2747 «Про передачу обслуговуючому кооперативу «Автоспілка» у власність земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування, яка розмішена за адресою: бульвар Перова у Дніпровському районі м. Києва». При цьому, доказами підтверджуючими зазначені обставини є листи ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві від 28.10.2015 року № 10758/1726-53-15-03-08 та № 10759/Г/26-53-15-03-18, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 06.11.2015 року № 3971/Г/26-55-15-03 та № 3972/Г/26-55-15-03 і Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників від 11.11.2015 року № 440/14/28-10-42-2-17.

У вказаних листах мова йде про те, що ПАТ «АК «Київводоканал», як користувач спірною земельною ділянкою не сплачували та не сплачують земельний податок за спірну земельну ділянку, хоча повинні сплачувати такий податок та звітуватися за місцем знаходження спірної земельної ділянки. Оночасно, судом першої інстанції не надано оцінки тій обставині, що предметом розгляду даної справи є визнання недійсним рішення Київської міської ради від 29.10.2009 року № 678/2747, а інформація зазначена у листах податкових органів була надана станом на час їх написання (друге півріччя 2015 року). Тобто, спірне рішення було прийняте задовго до періоду, за який надавалася інформація податковими органами, у зв'язку з чим вони не можуть жодним чином впливати на вирішення заявлено спору. Більш того, Окружним адміністративним судом м. Києва проігноровано документи, надані позивачем щодо сплати ним земельного податку, та які стосувалися саме періоду до прийняття Київрадою рішення, яке оскаржується.

До того ж, зі змісту листів, на які послався суд першої інстанції як на істотну для вирішення справи № 2а-12669/12/2670 обставину, взагалі не вбачається підтвердження або спростування факту користування ПАТ «АК «Київводоканал» спірною земельною ділянкою до прийняття рішення Київської міської ради від 29.10.2009 № 678/2747, а посилання суду на них є суто домислами щодо того, що вони нібито підтверджують факт несплати ПАТ «АК «Київводоканал» податку за користування спірною земельною ділянкою, оскільки жоден із листів такої інформації не містить.

Задовольняючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені вище листи податкових органів є істотними обставинами і підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому, було встановлено, що право користування спірною земельною ділянкою по б-ру Перова у Дніпровському районі м. Києва ПАТ «АК «Київводоканал» відповідно до вимог ст. 124-126 Земельного кодексу України оформлено не було, тому суд першої інстанції дійшов висновку про ненабуття такого права користування земельною ділянкою за ПАТ АК «Київводоканал».

Зазначене вище достеменно свідчить про скасування Окружним адміністративним судом м. Києва постанови від 19.11.2012 року виключно на підставі перелічених вище листів та інформації, викладеної в них.

Колегія суддів приходить до єдиного висновку, що вказана заявниками підстава для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є несуттєвою та не може бути приводом для перегляду рішення суду.

Так, постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами (ч. 1 ст. 245 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 245 КАС України підставами для перегляду рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звернулася із заявою, на час розгляду справи; … .

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 22.05.2015 № 7 нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об'єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

«Істотність» обставини означає те, .що якби суд її міг урахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення. Ознаку «не були і не могли бути відомі особи» потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

Дана правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.11.2010 року у справі № К-45458/09.

Таким чином, новоявленими обставинами є факти, що не були та не могли бути відомі сторонам у справі.

Разом з тим, викладена в листах податкових органів інформація не може бути віднесена до фактів, які не могли бути відомі сторонам у справі, оскільки будь-яка зі сторін, а також суд, мали змогу отримати її, оформивши та направивши відповідний запит до необхідного державного органу. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Отже, зазначена в листах інформація, достовірність якої апеляційною інстанцією не перевіряється, могла бути відома на час розгляду даної справи та ухвалення Окружним адміністративним судом м. Києва постанови від 19.11.2012 року.

Варто звернути увагу, що аналогічну позицію, що відповідні листи не можуть бути підставою для перегляду рішень судів у справі № 2а-12669/12/2670 за нововиявленими обставинами, висловив Верховний Суд України у постанові від 14.01.2009 року.

В підсилення своєї правової позиції апеляційна інстанція звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2011 року по справі «Желтяков проти України», за яким: право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Судова колегія не може не звернути увагу на наявну на даний час судову практику, підтриману, в тому числі, постановами Верховного Суду України від 29.09.2015 року, від 11 листопада та 9 грудня 2014 року у справах № 21-493а14 та 21-308а14 відповідно. Так, у даних судових рішеннях зроблено правовий висновок, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

За ч. 2 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, вирішивши неправомірно питання щодо скасування рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції вдруге припустився помилки, постановивши постанову по суті позовних вимог. Відповідно до нині існуючої судової практики (вищезазначені постанови ВСУ) дана категорія справ належить до цивільної юрисдикції, а тому Окружний адміністративний суд м. Києва повинен був закрити провадження по справі.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про неможливість скасування рішення за нововиявленими обставинами, з огляду на їх відсутність, підстави для розгляду по суті заяви про перегляд постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.11.2012 року - відсутні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що Окружним адміністративним судом м. Києва зроблено неправильний висновок про наявность правових підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а тому постанова суду є такою, що підлягає скасуванню, а заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - відмові з залишенням без змін постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.11.2012 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 196, 198, 202, 205 та 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги заступника прокурора м. Києва та Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.01.2016 року - скасувати, постановивши нову, якою в задоволенні заяви про перегляд постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.11.2012 року за нововиявленими обставинами - відмовити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.11.2012 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.