Справа № 667/893/16-а
Суддя: Прохоренко В. В.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 667/893/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року Суддя Комсомольського районного суду м. Херсона Прохоренко В.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Комсомольської районної у м. Херсоні ради про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Комсомольської районної у м. Херсоні ради, в якому просить визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Комсомольської районної у м. Херсоні ради щодо визначення та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Комсомольської районної у м. Херсоні ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2015 рік у розмірі, встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з чотирьох мінімальних заробітних плат на час виплати допомоги з урахуванням проведених виплат.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

За таких обставин дана справа підлягає розгляду в порядку скороченого провадження.

15.02.2016 року ухвалою суду було відкрито скорочене провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Комсомольської районної у м. Херсоні ради про зобов'язання вчинити певні дії.

25.02.2016 року від відповідача надійшли письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю,зазначивши, що виплата одноразової допомоги за шкоду, причинену здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи позивачу здійснена в межах діючого законодавства, при нарахуванні одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю відповідач керувався розмірами компенсаційних виплат громадянам, які визначені Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ч. 4 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 183-2 КАС України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження протягом п'яти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як ліквідатор аварії ЧС 1 категорії та інвалід ІІІ групи.

Як вбачається із відповіді від 25.01.2016 року Управління праці та соціального захисту населення Комсомольської районної у м. Херсоні радизазначає, що позивачу була виплачена щорічна допомога на оздоровлення за 2015 рік, відповідно до постанови КМ України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 90 грн.

Відповідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується розмірах у відповідності до групи інвалідності. Одноразова компенсація виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення, виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідач при нарахуванні позивачу різниці компенсації керувався постановою КМ України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплатив позивачу суму в меншому розмірі ніж це передбачено вищевказаним Законом, у зв'язку з чим його право підлягає захисту у спосіб, встановлений Конституцією та чинним законодавством України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються виключно законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Кабінет Міністрів України не уповноважений зменшувати встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема допомоги на оздоровлення. Навпаки, у ч.1 ст. 67 зазначеного закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. У вказаному законі викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, оскільки відповідно до ч.1 ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звужування підзаконним актом змісту та обсягу права наданого вказаним законом, є безпідставним.

Згідно з положенням ч.4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

А отже, позивач ОСОБА_1 має право на компенсації, передбачені ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в т.ч. на щорічну допомогу на оздоровлення.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону №230/96-ВР від 26.06.1996р.) щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, інвалідам 3-ої групи виплачується у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, розмір якої визначається на момент виплати.

В подальшому, до ст.48 вищевказаного Закону внесено зміни, відповідно до яких щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Останні зміни внесені Законом України № 76-VІІІ від 28.12.2014 року. Пунктом 16 розділу III Прикінцевих Положень цього Закону зобов'язано Кабінет Міністрів у місячний строк з дня набрання чинності цим законом забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виплати допомоги на оздоровлення за 2015 рік.

Відповідно до п.9 Прикінцевих Положень Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» установлено, що норми і положення статей 20-23, 30,31, 37, 39, 48, 50-51 та 54 та Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено розміри компенсацій за шкоду, заподіяну здоров'ю, в абсолютних сумах.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів , 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення статті 1, частин першої, третьої статті 95 Конституції України в системному зв'язку з положеннями статті 3, частини першої статті 17, частини третьої статті 22 та статей 46, 48 Основного Закону України треба розуміти так, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості. Державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України.

Отже, зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Як встановлено судом, Кабінетом Міністрів України у 2015 році на час розгляду даної адміністративної справи, не було прийнято рішення на застосування норм і положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постанова Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не підлягає застосуванню у 2015 році під час визначення розміру виплат, передбачених статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»., оскільки така постанова не видавалась Кабінетом Міністрів України на основі і на виконання закону про Державний бюджет України на 2015 рік.

Крім цього, суд приходить до висновку, що виплата в сумі 90 гривень на оздоровлення, яка була встановлена Постановою Кабінету Міністрів України, не відповідає принципу пропорційності і справедливості та ставить під сумнів власне сутність змісту права позивача на отримання допомоги на оздоровлення, зважаючи на те, що з 2005р. по 2015 р. відбулося суттєве збільшення мінімальної заробітної плати (з 01.01.2005р. - 262 гривні, з 01.01.2015р. - 1218 грн.), та зростання цін (індекс інфляції за період з 01.01.2005 р. по 01.01.2015р. склав 273,6%, а отже сума у розмірі 90 гривень не відповідає змісту та сутності допомоги на оздоровлення, оскільки за вказані кошти позивач буде позбавлений можливості оздоровитись.

При вирішенні спору суд також враховує вимоги ч.2 ст. 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, ст. 64 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України.

Враховуючи вищенаведене, з метою поновлення порушеного права позивача, слід визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування щорічної допомоги на оздоровлення, яка передбачена ст. 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в меншому обсязі

Згідно з положенням ч.4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Тобто при виплаті позивачу одноразової допомоги за шкоду, причинену здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи як інваліду ІІІ групи Управління праці та соціального захисту населення Комсомольської районної у м. Херсоні радиповинен був керуватися ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому вимога про нарахування та виплату в розмірах, визначених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягає до задоволення. При цьому слід визнати дії відповідача в частині визначення та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік протиправними.

Керуючись ст.ст. 7-11,14, 69-71, 86, 112, 159, 160-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Комсомольської районної у м. Херсоні ради про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Комсомольської районної у м. Херсоні ради щодо визначення та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Комсомольської районної у м. Херсоні ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2015 рік у розмірі, встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з чотирьох мінімальних заробітних плат на час виплати допомоги з урахуванням проведених виплат.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Комсомольський районний суд м. Херсона протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: В.В. Прохоренко