Справа № 815/4441/15
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4441/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКС-ЕЛЬ» до Державної податкової інспекції у місті Іллічівськ ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень , -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКС-ЕЛЬ» (далі ТОВ «ІМПЕКС-ЕЛЬ») з позовом (т.1 а.с.14) до Державної податкової інспекції у місті Іллічівськ ГУ ДФС в Одеській області (далі ДПІ), в якому, уточнивши свої позовні вимоги ( т.5 а.с.10-17) просить скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача № від 24.07.2015 року про збільшення йому суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 760767,00 гривень (507178,00 гривен за основним платежем, 253589,00грн за штрафними фінансовими санкціями) та № від 23.07.2015 року про збільшення йому суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 585099,00 гривень (468079,00 гривен за основним платежем, 117020,00грн за штрафними фінансовими санкціями).

Позивач зазначив, що рішення, які оспорюються винесені на підставі акту від 16.07.2015 року №1184/15-03-22-02/03-02/32004933 документальної позапланової виїзної перевірки. Перевірка була призначена в порядку пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України на підставі постанови слідчого. В Акті перевірки ДПІ дійшла до висновку про те, що надані позивачем до перевірки документи не є документами первинного бухгалтерського обліку, посилаючись на відсутність факту реального здійснення господарських операцій. Проте таки висновки не ґрунтуються на вимогах законодавства, оскільки у підприємства наявні всі первинні документи, які підтверджують здійснення господарських операцій. Посилання ДПІ в акті перевірки на відсутність заявок та товарно-транспортних накладних є необґрунтованим, оскільки вказані документи у підприємства наявні.

Також є необґрунтованим посилання ДПІ в акті перевірки на акти інших ДПІ по його контрагентам про неможливість здійснення зустрічної звірки, оскільки відповідно до податкового законодавства у разі неможливості проведення зустрічної звірки складається довідка, в якій не передбачено можливість викладення висновків щодо аналізу господарської діяльності платника податків.

Позивач вважає, що неправомірним є застосування відповідачем в обґрунтування висновків акту перевірки інформаційних баз, оскільки жодна інформаційна база не пройшла державну реєстрацію МЮУ, та не врегульована нормами права, а тому не може впливати на правове становище платників податків та ставити їх права і законні інтереси у залежність від внутрішніх розпоряджень курівника податкових органів.

Укладені ним правочини з контрагентами відповідають вимогам законодавства, та направлені на реальне настання наслідків, про що свідчить виконання договорів обома сторонами. Первинні документи є достовірними та оформлені належним чином (мають обов'язкові реквізити).

Відповідно до рішення Верховного суду України від 10.09.2013 року №21-237а13, яке є джерелом права в Україні, акт про проведення перевірки є службовим документом контролюючого органу, якій не створює прав та обов'язків для платника податків, а тим паче не може створювати наслідків для його контрагентів. В акті перевірки відносно ТОВ «ІМПЕКС-ЕЛЬ» не зазначено про прийняття будь-яких рішень стосовно його контрагентів.

Аналогічна позиція викладені і в інших джерелах права, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «БУЛВЕС АД проти Болгарії», «Інтерсплав проти України».

Також позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідно до ст.18 Закону України від 15.05.2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Відомості відносно контрагентів позивача, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, свідчили про законне існування та діяльність вказаних суб'єктів господарювання. Згідно позиції ВАСУ (постанова від 15.01.2015 року у справі №К/9991/56051/11), дефектність та навіть фіктивність контрагента платника податків сама по собі не свідчать про усвідомленість останнього щодо протиправного характеру діяльності контрагента чи дефектність самих господарських операцій, про відсутність у них ділової мети.

Позивач стверджує, що жодного порушення податкового законодавства ним не допущено, у зв'язку з чим висновки акту перевірки є необґрунтованими, а прийняті податкові повідомлення - рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що TOB «ІМПЕКС-ЕЛЬ» зареєстровано 04.07.2002 року, номер запису 0000665, знаходиться на податковому обліку в ДПІ з 12.07.2002 року, є платником ПДВ з 16.07.2002 року.

На підставі постанови старшого слідчого ОВС ВКР СУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області Корнєєва Є.В. від 20.04.2015 року в межах кримінальної справи про призначення перевірки TOB «ІМПЕКС-ЕЛЬ» ДПІ виданий наказ №233 від 30.06.2015 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача з 03.07.2015 року з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.03.2015 року по взаємовідносинам з суб'єктами господарювання, зазначеними в постанові слідчого, та видане направлення на перевірку №01-045/234 від 02.07.2015 року (т.2 а.с.163-171).

З 03.07.2015 року по 09.07.2015 року на підставі наказу, направлення на перевірку, відповідно до пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України ДПІ проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача, за результатами якої складений Акт від 16.07.2015 року №1184/15-03-22-02/03-02/32004933 «Про результати документальної позапланової виїзної документальної перевірки Товариство з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКС-ЕЛЬ» (код 32004933) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.03.2015 року по взаємовідносинам із TOB "ЕЛАЙ КОМПАНІ" (код 37893294). TOB "ТРМ-ГРУПП" (код 39193859), ФГ "ЗОЛОТЕ РУНО 2013" (код 55323624), TOB "УКРОРГЕНЕРГОГАЗ" (код 32768338), TOB "АСТРЕЯ ГРУП" (код Щ 16497), TOB "ФЛОРЕНЦІЯ ГРУП" (код 39079832), TOB "ДІВІМАР-ІМПОРТ" (код І3994048), TOB "ТМП" (код 37284734), TOB "НІКОЛЕЙД" (код 33631838), TOB "АРАРАТ ТРЕЙД" (код 38916893), TOB "АВЕРС ГРУП ЛТД" (код 39126688), TOB "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ГРАНДЕС-2020" (код 39194742), TOB "РЕГІОН КЕПІТАЛ" (код 39228650), TOB "БК "МАНГУСТІН" (код 39059397), ПП "ОЛІМП" (код 31414089), TOB "APT ТРГЙДІНГ ГРУП" (код 39194695), TOB "БІГЛІОН" (код 37165657), TOB "ВЕРМІКУЛІТ ТРЕЙД" (код 38907763), TOB "БУДАКТИВ-ТМ" (код 39189895), TOB "ГК "ДЦМ" (код 38346178), TOB "КРІСТАЛ БУД" (код 39273897), TOB "ТОРГОВИЙ ДІМ БЦ ШЕЛТЕР" (код 36596896), ПП "ДАНИЛЬЧЕНКО" (код 35985613), TOB "КОМПАНІЯ АКТИВ-ТОРГ" (код 126321), TOB "ГАРАНТ ЦЕНТР IHK." (код 38615737), TOB "СКАЙ БУД" (код 38812986), ТОВ "БІАР-ТРЕЙД" (код 38271364), TOB "ПРЕМІУМ ПРІНТ СОЛЮШНС" (код 37264367), ТОВ "ГР1Н-СІТІ (код 39228687), TOB "ТД "КУПАЛИНКА УКРАЇНА" (код 38304405), TOB КУББЕРА" (код 38600123), TOB "АКСІОС ТРЕЙД" (код 36843514), TOB "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ГРАНД МОНОЛІТ" (код 38865797), ТО'В "БЕСТ ЮА" (код 39282147), TOB "БА "СТОЛИЦЯ" (код 39178652), TOB "ЗАКУП" (код 39174218), TOB "БЕНЕС ТРЕЙД" (код 39337541), TOB "РЕСПЕКТ СОЛЮШНЗ" (код 39290524), TOB "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "АРС ДЕВЕЛОПМЕНТ" (код 39081899), TOB "ДНІПРОЖИЛБУД" (код 34734779), TOB "СКІФІЯ-ТРАНЗИТ" (код 39204315), TOB "ГЛОБАЛ ТРАСТ МЕДІА" (код 35877658), TOB "ЛЮКСРЕАЛ" (код 39204383), TOB "КОНТАКТ - ПЛЮС" (код 37376458), TOB "НРПХПУ" (код 33152670), TOB "РЕМБУДЗВ'ЯЗОК-ІІ" (код 34360953), ПП "СФЕРА-КОНТРАКТ" (код 37005952). TOB "СВВ-ЦЕНТР" (код 35044497), TOB "ВОЗДЕС" (код 38910851), TOB "АРСЕНАЛ ТС" (код 39185324), TOB "ПРАЙМ-С" (код 37000734), TOB "АЕРОВІТ" (код 38955419), TOB "СОУЛ ГРУП" (код 39419220), TOB "СІСТЕМ ЕНЕРДЖІ КОРПОРЕЙШЕН" (код 39371760), TOB "ПРОЕКТІНВЕСТ" (код 24433436), TOB "АСТЕР ДЖИ" (код 38975435), TOB АБ-ТОРГ" (код 38754701), TOB "ЛЕКОМ ІНВЕСТМЕНТ" (код 39352905), TOB "ФОРТУН-А"(код 39080440), TOB "МАКРО ТРЕЙД КОМ" (код 39447640), TOB "ВІВА КОНКОРДІЯ" (код 39152854), TOB "АРІАЛПРОМБУД" (код 38434384), TOB "ЛЄСТОК" (код 39085008), TOB "ЕКАРДО" (код 39167347), TOB "ЮКЕЙ ГРУП" (код 37275735). TOB "ТРАНСТЕХ-ДНІПРО" (код 38920779), TOB "Д.С.Д ТРЕЙД" (код 39405574), TOB "ІМЕКСГРУПП" (код 39219833), TOB "МАДЖЕРО ІНВЕСТ СЕРВІС" (код 39203641), TOB "ТЕХНОБУД ІНЖИНІРІНГ" (код 38920805), TOB "КАСТ ГРУП" (код 39180939), ПП "АРТІУМ" (код 37276105), TOB "БУДЕЛІТГРУП" (код 39098677), TOB "ВЕТТА" (код 34014867), TOB "БП" (код 39088721), TOB "БУД ГРАД ПАРТНЕРС" (код 38615370), TOB "ТБК "ДНІПРО" (код 38920810), TOB "ПРАЙД СОЮЗ" (код 38900239), TOB "АББА БУД СЕРВІС" (код 38676920), TOB "КАРТ-БЛАНШ ЛТД" (код 39265488), TOB "РЕДЮН ПЛЮС" (код 3928 1740). ПП "ГЛОБАЛ ІНФОРМ" (код 36304885), TOB "ЛЕО ПРИНТ" (код 37496188), TOB "БАСТІАН-ГРУП" (код 39159446), TOB "АКСЕО ТРЕЙД" (код 39332957), TOB "ФЛАМКО" (код 39326964), TOB ТЕХНОАКОРД" (код 39204268), TOB "ЕКСТРАБРЕНД" (код 39328359), TOB "МЕТАЛ ЛІДЕР ГРУП" (код 37956825), TOB "ОІЛ-ПРЕС" (код 37189277). TOB "АРКОМ ТРЕЙД" (код 39304961), TOB "ОХОРОННА АГЕНЦІЯ СТІНГЕР" (код 381 14336), TOB "НУРА ГРУП" (код 39407833), TOB "ТРЕНД ОВК" (код 39239160), TOB "АЛЬТАПРІМ" (код 39241729), TOB "УКР КОМПЛЕКТ ПОСТАВКА" (код 39295575), TOB "МЕНЕДЖМЕНТ ТА РОЗВИТОК" (код 39348251), TOB "КОМПАНІЯ СЕПРО" (код 39238716). TOB "ТОРГ кв. В.О." (код 39239201), TOB "ТВИДА" (код 39292291), TOB АТЛАНТ-ЛОГО" (код 39292684), TOB "ІМПЕРІЯ ДЕКОРУ ЛЮКС" (код 39347900), TOB "ПРАГНУМ ДНІПРО" (код 39348003), TOB "ДЖАЙПУР ДНІПРО" (код 39348134), TOB "ТРИКОЛ ЛЮКС" (код 39348202), TOB "ТАНЗА УКРАЇНА ПЛЮС" (код 39348354), TOB "ДЕКОР УМ" (код 39348396), TOB "MTB-ЦЕНТР" (код 39348600), TOB "ЦЕНТР НОВИХ ПРОЕКТІВ" (код 39350599), TOB "ЕКСПО ТУР ДНІПРО" (код 39350667), TOB "ЕЛЬБРУСБУДСЕРВИС" (код 39350688), TOB "АЛЬБАТРОС ЕКСПРЕС" (код 39406143), TOB "В ФУРНІТУРА" (код 39408575). TOB "СОЮЗ УКРДРУКУ" (код 39409060), TOB "КОМПАНІЯ ОСТІН" (код 39587994), ПП "РУТА" (код 31224732), TOB "СКС ЛЮКС" (код 35807423), TOB "ДІАМЕД ТРЕЙД" (код 38197695), TOB "ЦЕНТР-ОПТ" (код 38528000), TOB "БРАГОС" (код 38892946), TOB "КОРБАС" (код 38910839), TOB "АЛЬТАИР РЕСУРС" (код 38955204). TOB "ДНІПРО КС" (код 39238868), TOB "МЕГАЛІНК ДНІПРО" (код 39406274), TOB "АКВАБУДТЕХ" (код 39406337), TOB "ГЛОБАЛ СПЕЦ ПРОЕКТ" (код 39239238), TOB "ВУНДЕРВАЛЬД" (код 39241802), TOB "ДОМІНАНТА ЕНЕРДЖИ" (код 39291319), TOB "РУБИКОНТРЕЙД" (код 39295711). TOB "ФІРМА ФЕНІКС НОВА" (код 39347764), "TOB "АГП" (код 39348582), TOB "БРОК БІЗНЕС БУД", код 39348637), TOB "ТОП СИСТЕМА" (код 39406557). TOB "КАССИМ М" (код 39407367), TOB "БК АРКАИМ" (код 39295769), TOB "ОА ЛЮКСТАЙЛ" (код 39408643), TOB "ГАММА ГРУП" (код 39426861), TOB "ОПТТОРГКОМПЛЕКТ" (код 37621891), TOB "АНДЕР ГРУП" (код 39238941), TOB "АВТО-МИКС" (код 39291387), TOB "БУДТЕХДНІПРО" (код 39295012), TOB "РЕСУРСИНВЕСТ" (код 39295622), TOB "ЕНЕРГО ГРАД ІМПЕКС" (код 39348422), TOB "АКВАМАРИН М" (код 39348506), TOB "ДНІПРО-ОЦІНКА" (код 39353736), TOB "МОСТ КОМПАНИ" (код 39353783). TOB "НАФТАОИЛПРОДУКТ" (код 39406060), TOB "Буд гарант сервіс" (код 38564892), TOB "Гермес ойл" (код 38598497), TOB "Вільфор" (код 38865192), TOB "Дербука" (код 38906356), TOB ГАМБОКУЛ" (код 38906430), TOB "МЕГА-ОПТТОРГ" (код 38924045), TOB "МЕДІА-ТРАНС ГРУП" (код 39239002), TOB "АСКОЛЬД ТРЕЙД" (код 39241870), TOB "CMAPT ПЕРСОНАЛ СЕРВИС" (код 39292464), TOB "ЛАВДИ" (код 39292485), TOB "КРОН-ІНТЕЛ" (код 39292553), TOB "КОМПАНІЯ БУДМОНОЛІТ" (код 39293824), TOB "МЕТАЛЛ СЕРВІС КОМПАНІ" (код 39295659), TOB "ОБРІЙ 2014" (код 39305677), TOB "СУАРЕ ГРУП" (код 39321725), TOB "ЛУНАР" (код 39325887), TOB "САНКО ГРУП" (код 39337489). TOB "ДАФІ ПЛЮС" (код 39348312), TOB "ДЕПОЛЮС" (код 39348621), TOB "БУДТОРГ КОМПАНІ" (код 39353170), TOB "УКРФОРМАТ ПЛЮС" (код 39406630), TOB "МАКС СЕРВІС ЛТД" (код 39407901), TOB "СПЕЦДНІПРОСТРОЙ" (код 39443803), TOB "СЕЛЕНА СЕРВІС"» (т.1 а.с.15-63).

На підставі Акту перевірки від 16.07.2015 року №1184/15-03-22-02/03-02/32004933 ДПІ прийняло податкові повідомлення-рішення № від 24.07.2015 року про збільшення йому суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 760767,00 гривень (507178,00 гривен за основним платежем, 253589,00грн за штрафними фінансовими санкціями) та № від 23.07.2015 року про збільшення йому суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 585099,00 гривень (468079,00 гривен за основним платежем, 117020,00грн за штрафними фінансовими санкціями) (т.1 а.с.64-65).

У висновку Акту від 16.07.2015 року №1184/15-03-22-02/03-02/32004933 зазначено, що перевіркою ТОВ «ІМПЕКС-ЕЛЬ» встановлено порушення п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, ПК України, внаслідок чого підприємством занижено суму ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду (рядок 25 Декларації) у розмірі 507178,00грн. за періоди червень-жовтень 2013 року, січень-березень, червень 2014 року; пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.4 ст.138, п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПКУ, внаслідок чого встановлено заниження суми податку на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 468079грн., у тому числі в розрізі звітних (податкових) періодів: 2013 рік у сумі 220744грн., 2014 рік у сумі 247335грн. (т.1 а.с.62-63).

Згідно з актом перевірки від 16.07.2015 року №1184/15-03-22-02/03-02/32004933 вказані порушення мали місце по взаємовідносинам з десятьма контрагентами - TOB "НРПХПУ", TOB "ДІВІМАР-ІМПОРТ", ТОВ "АГРО-ГАРАЖ" (змінено назву на ТОВ "ГЛОБАЛ ТРАСТ МЕДІА"), TOB "ТОРГОВИЙ ДІМ БЦ ШЕЛТЕР", TOB "АКСІОС ТРЕЙД" , TOB "ОІЛ ПРЕС", TOB "ТМП", TOB "ЛЕО ПРИНТ", TOB "ЕЛАЙ КОМПАНІ", ТОВ "КРАФТ-ПРОФІ" (змінено назву на TOB "ГАРАНТ ЦЕНТР IHK.")

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України в редакції на час здійснення господарських операцій було визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Пункти 198.1 та 198.2 визначають у разі здійснення яких операцій у платника податку виникає право віднесення сум податку на податковий кредит, а також дату виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, а саме дата тієї події, яка відбулася раніше:дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог закону.

Стаття 138 ПКУ в редакції на час здійснення господарських операцій та складання документів бухгалтерського та податкового обліку позивачем регламентувала питання складу витрат та порядок їх визнання.

Згідно з пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПКУ витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.2 ст.138 ПКУ було встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкту оподаткування податком на прибуток, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з п.138.4 ст.138 ПКУ витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України визначено, що витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку.

В акті перевірки зазначено, що в порушення зазначених норм ПКУ позивачем включено до складу собівартості виконаних робіт, наданих послуг, витрати в суми 2535896грн. підтверджені первинними документами, які не можуть за змістом п.44.1 ст.44 ПКУ вважатися первинними документами для підтвердження даних податкового обліку, оскільки складені за нереальними господарськими операціями з придбання послуг. З цих же підстав зазначено про завищення податкового кредиту у розмірі 597178грн.

Суд вважає доводи позивача про відсутність порушення ним вищезазначених норм ПКУ при здійснені господарських операцій з контрагентами TOB "НРПХПУ", TOB "ДІВІМАР-ІМПОРТ", ТОВ "АГРО-ГАРАЖ" (змінено назву на ТОВ "ГЛОБАЛ ТРАСТ МЕДІА"), TOB "ТОРГОВИЙ ДІМ БЦ ШЕЛТЕР", TOB "АКСІОС ТРЕЙД" , TOB "ОІЛ ПРЕС", TOB "ТМП", TOB "ЛЕО ПРИНТ", TOB "ЕЛАЙ КОМПАНІ", ТОВ "КРАФТ-ПРОФІ" (змінено назву на TOB "ГАРАНТ ЦЕНТР IHK.") обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача, виходячи з наступного.

Пунктом 44.1 ст.44 ПКУ визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

В акті перевірки зазначено про наявність та дослідження перевіряючим наданих позивачем для перевірки первинних документів - договорів, актів здачі прийняття робіт (наданих послуг), податкові накладні, реєстри отриманих та виданих податкових накладних, виписки з банку, оборотно-сальдові відомості до рахунків 631,93, проте с посиланням у тому числі на п.44.1 ст.44 ПКУ, перевіряючий зазначає, що господарська операція має бути не тільки документально оформленою, а й повинна об'єктивно призвести до зміни складу активів платника податків. В основі будь-якої реальної господарської операції має бути економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи, та робить висновок, що надані первинні документі не можуть вважатися первинними документами для підтвердження даних податкового обліку, оскільки складені за нереальними господарськими операціями з придбання послуг.

Проте в акті перевірки відносно позивача відсутні будь-які належні докази щодо нереальності здійснення господарських операцій, визнання в установленому порядку недійсними первинних документів, які підтверджують здійснення господарських операцій.

Крім того, перевіряючий вважає недостатніми надані первинні документа та в обґрунтування свого висновку посилається також на ненадання позивачем під час перевірки товарно-транспортних накладних, та на акти перевірок відносно контрагентів про неможливість проведення зустрічних звірок.

Проте вказані зазначені в акті обставини не можуть бути належними доказами порушення податкового законодавства саме позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1,4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.3 ст.86 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 6 розділу І Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 №984 (далі Порядок №984), якій діяв на час здійснення перевірки та складання акту перевірки відносно позивача від 16.07.2015 року (втратив чинність згідно з наказом МФУ №727 від 20.08.2015 року) було визначено, що факти виявлених порушень податкового валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно із пп.5.2 п.5 Порядку у разі встановлення порушень податкового законодавства в акті за кожним відображеним фактом порушення необхідно: - чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення; - зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; - у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів; - у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки.

В акті перевірки зазначено про ненадання позивачем під час перевірки відповідно до укладених договорів заявок на перевезення, товарно-транспортних накладних. Проте в порушення Порядку №984 акт перевірки не містить даних про відмову платника податків надати ці документи, про складання відповідного акту та пояснень по даному питанню. Між тим, позивачем надані до суду всі документи щодо господарських операцій з зазначеними контрагентами, у тому числі заявки та товарно-транспортні накладні.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що в постанові слідчого застосовується не передбачений нормами ПКУ термін «ланцюг формування сум податкового кредиту», а також відповідачем необґрунтовано застосовані дані інформаційних систем АІС «Податковий блок» «Аналітична Система» «Автоматизоване співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА» для створення правових наслідків для нього як платника податків.

Згідно з актом перевірки від 16.07.2015 року №1184/15-03-22-02/03-02/32004933 в обґрунтування висновків про порушення позивачем податкового законодавства з TOB "ЕЛАЙ КОМПАНІ" перевіряючий посилається на акт Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 23.09.2014 року № 599/10-06-22-02/378932394 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки TOB «Елай Компані» з питань дотримання вимог податкового законодавства по фінансово - господарським взаємовідносинам з контрагентами-продавцями та контрагентами - покупцями за період з 01.01.2013 року по 31.05.2014 року», а з контрагентами TOB "НРПХПУ", TOB "ОІЛ ПРЕС", TOB "ЛЕО ПРИНТ", ТОВ "КРАФТ-ПРОФІ" (змінено назву на TOB "ГАРАНТ ЦЕНТР IHK.") перевіряючий посилається на акти акті інших податкових інспекцій про неможливість здійснення звірки, зокрема:

- акт ДПІ у Печорському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 20.08.2014 року № 2529/26-55-22-10/33 152670 «про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання TOB "Незалежний реєстратор підприємств харчової промисловості України» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.06.2014 р. по 30.06.2014 р.»;

- акт Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 22.06.2014 року № 202/20-36-22-02-07/37189277 «Про неможливість проведення зустрічної звірки TOB «ОІЛ-ПРЕС» з питань підтвердження господарських відносин з платниками податків за період лютий-березень 2014 року»;

- довідку ДПІ у Вишгородському районі Київської області ДПС від 03.09.2014 року № 127/10-08-22-01/37496188 «Про проведення зустрічної звірки TOB «ЛЕО ПРИНТ» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за червень-липень 2014 р.»;

- акт ДПІ в Оболонському районі м. Києва ДФС від 16.09.2013 року № 485/26-54-22-06-38615737 «Про неможливість проведення зустрічної зірки TOB «КРАФТ-ПРОФІ» за період травень, червень, липень 2013 року».

Дослідивши вищезазначені акти, довідку про неможливість проведення зустрічних звірок (т.1 а.с.188-247), суд дійшов до висновку про обґрунтованість доводів позивача, що посилання перевіряючого як на підставу висновків про порушення TOB «ІМПЕКС-ЕЛЬ» податкового законодавства є неправомірним з наступних підстав.

Проведення зустрічних звірок органами державної податкової служби регламентовано п. 73.5 ст.73 ПК України, а також Порядком проведення контролюючими органами зустрічних звірок, затвердженого постановою КМ України від 27.12.2010 року № 1232, Методичними рекомендаціями щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених наказом ДПА від 22.04.2011р. № 236, які діяли на час складання вищезазначених актів (втратили чинність з затвердженням наказом ДФС України №511 від 17.07.2015 року Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної фіскальної служби зустрічних звірок, обміну податковою інформацією при здійсненні податкового контролю).

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається Довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Згідно з п.4.4 Методичних рекомендацій № 1232 у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку встановленням відсутності суб'єкта господарювання за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (додаток 3). Відповідно до затвердженої форми вказаного Акту в ньому може відображатися інформація, яка наявна в даних контролюючого органу про податкову звітність, дані раніше проведених перевірок, звірок, що мають (можуть мати) відношення до питань, наведених у запиті на проведення зустрічної звірки, інша наявна інформація.

Таким чином, згідно вищезазначених положень законодавства в довідці повинні бути викладені результати проведеної звірки, а в актах, складених відповідно до п.73.5 ст.73 ПК України щодо проведення зустрічних звірок суб'єкта господарювання органами податкової служби повинно бути зазначено про неможливість проведення такої звірки та може відображатися інформація, яка наявна в даних контролюючого органу про податкову звітність, дані раніше проведених перевірок, звірок, що мають (можуть мати) відношення до питань, наведених у запиті на проведення зустрічної звірки, інша наявна інформація. Але не можуть бути зроблені висновки про будь-які порушення суб'єкта господарювання, оскільки зустрічна звірка не є перевіркою. Проте в вищевказаних довідці та актах про неможливість проведення зустрічних звірок наявні такі висновки, що не ґрунтується на вимогах законодавства, а саме висновки про порушення податкового законодавства суб'єктів господарювання з якими неможливо провести зустрічну звірку.

Що стосується акту Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 23.09.2014 року № 599/10-06-22-02/378932394 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки TOB «Елай Компані» з питань дотримання вимог податкового законодавства по фінансово - господарським взаємовідносинам з контрагентами-продавцями та контрагентами - покупцями за період з 01.01.2013 року по 31.05.2014 року» (т.3 а.с.1-20), то дослідивши його суд також вважає, що його висновки не можуть бути покладені в обґрунтування висновків акту перевірки відносно позивача, оскільки акт перевірки Броварської ОДПІ не відповідає вимогам Порядку №984 щодо його складання. Згідно п.2.11 акту виїзна перевірка не здійснювалась, а висновки акту ґрунтуються на інформації автоматизованих систем ОДПІ, облікової справи платника податків, також актів інших ДПІ про неможливість проведення зустрічних звірок (т.3 а.с.2/зв.-3), тобто в порушення Порядку №984 без дослідження первинних документів, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку платника податків, без наведення регістрів бухгалтерського обліку, кореспонденції рахунків операцій та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів.

Крім того, відповідачем не доведено, що на підставі зазначених висновків про порушення законодавства прийняті рішення суб'єктами владних повноважень щодо притягнення до відповідальності платників податків, відносно яких складались акти, за порушення податкового законодавства, або наявності інших рішень, які б могли бути підставою для висновків відносно позивача.

Зазначений висновок суду кореспондується зі змінами, внесеними в ПКУ Законом України від 17.07.2015 року №655-VIII «Про внесення змін до ПКУ щодо зменшення податкового тиску на платників податків», яким п. 86.7 доповнений абзацом п'ятим такого змісту: "Контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу".

Відносно контрагентів позивача податкові повідомлення-рішення не приймались, що підтверджується тими обставинами, що оскаржували до суду не податкові повідомлення-рішення, а дії податкових органів щодо внесення коригувань до автоматизованих систем відносно них на підставі актів.

Зокрема, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2014 року визнані протиправними дії ДПІ в Оболонському районі м. Києва ДФС щодо внесення коригування до інформаційних систем даних на підставі акту від 16.09.2013 року № 485/26-54-22-06-38615737 «Про неможливість проведення зустрічної зірки TOB «КРАФТ-ПРОФІ» за період травень, червень, липень 2013 року» (т.4 а.с.169-172).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2015 року (не набрала чинності) суд відмовив TOB «ЛЕО ПРИНТ» у задоволенні позовних вимог до ДПІ у Вишгородському районі Київської області про визнання протиправності дій щодо внесення до інформаційних систем даних на підставі акту від 03.09.2014 року № 127/10-08-22-01/37496188, але згідно постанови підставою для відмови у задоволенні позову зазначено то, що внесення відомостей до АІС податкового органу не породжує для платника податків будь-яких правових наслідків, обов'язкових для виконання, оскільки саме в податкові данні платника податків будь-яких змін не вноситься. Внесення відомостей до АІС податкового органу є лише збиранням податкової інформації, що не впливає на права та обов'язки позивача, оскільки не змінюють майнового стану платника податків без прийняття суб'єктом владних повноважень відповідного податкового повідомлення-рішення (т.4 а.с.163-168).

З цих же підстав постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду від 23.06.2015 року, відмовлено у позові TOB «ОІЛ-ПРЕС» до Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо внесення коригування до інформаційних систем даних на підставі акту Індустріальної ОДПІ від 22.06.2014 року № 202/20-36-22-02-07/37189277. Суд зазначив, що внесення інформації в АІС податкового органу не тягне за собою коригування податкової звітності платника податків. Питання правильності відображення платником податків обліку проведених господарських операцій досліджується податковим органом при проведенні податкової перевірки платника податків з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням та сплатою податків. Критерій добросовісності платника податків, встановлений ПКУ, виключає можливість застосування до платника податків негативних правових наслідків (зокрема у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податків податкового зобов'язання в порядку ст.54 ПКУ та його узгодження (т.4 а.с.228-241).

Таким чином, вищезазначеними рішеннями судів визначено, що відомості АІС податкового органу, а також акти перевірок (акти про неможливість здійснення звірок) та їх висновки по контрагентам позивача, не можуть бути покладені в основу висновків акту перевірки відносно позивача, без прийняття на підставі тих актів рішень про донарахування контрагентам позивача податкових зобов'язань в порядку ст.54 ПКУ та його узгодження, що також на даний час чітко визначено абз.5 п. 86.7 ст.86 ПКУ.

Дослідивши надані до позову первинні документи по взаємовідносинам позивача із зазначеним контрагентом суд вважає, що вони відображають здійснення господарських операції в бухгалтерській та податковій звітності.

Позивачем укладені договори на організацію послуг транспортно - експедиційних перевезень з контрагентами: - TOB "НРПХПУ" №2063 від 02.06.2014 року та доповнення до нього (т.3 а.с.202-203,т.1 а.с.106); - TOB "ДІВІМАР-ІМПОРТ" №1081 від 01.08.2013 року та доповнення до нього(т.4 а.с.1-2 т.1 а.с.122); - ТОВ "АГРО-ГАРАЖ" (змінено назву на ТОВ "ГЛОБАЛ ТРАСТ МЕДІА") №03017 від 03.07.2013 року та доповнення до нього (т.3 а.с.117-118,т.1 а.с.213); - TOB "ТОРГОВИЙ ДІМ БЦ ШЕЛТЕР" №2062 від 02.06.2014 року та доповнення до нього (т.3 а.с.128-129, т.1 а.с.182); - TOB "АКСІОС ТРЕЙД" №29121 від 29.12.2013 року та доповнення до нього (т.3 а.с.91-92, т.1 а. с.153); - TOB "ОІЛ ПРЕС" №29122 від 29.12.2013 року та доповнення до нього (т.3 а.с.166-167, т.2 а.с.59); - TOB "ТМП" №1072 від 01.07.2013 року та доповнення до нього (т.3 а.с.140-141, т.2 а.с.1); - TOB "ЛЕО ПРИНТ" №2061 від 02.06.2014 року та доповнення до нього (т.3 а.с.190-191, т.1 а.с.197); - TOB "ЕЛАЙ КОМПАНІ" № 1101 від 01.10.2013 року та доповнення до нього (т.3 а.с.214-215, т.2 а.с.100); - ТОВ "КРАФТ-ПРОФІ" (змінено назву на TOB "ГАРАНТ ЦЕНТР IHK.") №30051 від 30.05.2013 року та доповнення до нього (т.4 а.с.17-18,т.1 а.с.73).

В обґрунтування того, що вказані операції по вказаним договорам були здійснені позивачем надані копії первинних документів, які були підставою для бухгалтерського та податкового обліку підприємства, а саме заявки по договорам на надання послуг, товарно-транспортні накладні відповідно до цих заявок щодо виконання транспортно- експедиційних послуг (т.1 а.с.74-105,107-121,123-152,154-181,183-196,198-212,214-243, т.2 а.с.2-99,101-162), акти здачі - прийняття робіт (надання послуг), оборотно-сальдові відомості, які підтверджують рух активів, виписки по банківських рахунках, податкові накладні, на підставі яких сформований податковий кредит по господарським взаємовідносинам з контрагентами (т.3 а.с.59-116, 119-165, 168-201, 204-245, т.4 а.с.3-28), копії податкових декларацій з ПДВ з додатками 5 щодо відображення у повному обсязі обсягів податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (т.4 а.с.31-99).

Ні акт перевірки, ні надані до суду заперечення на позов (т.4 а.с.100-110) ДПІ, як суб'єктом владних повноважень, яка відповідно до ст.71 КАС України повинна довести правомірність своїх рішень, не містять жодного належного доказу, що вказані документи є недійсними, не відповідають вимогам первинних бухгалтерських документів.

Крім того, суд враховує, що статтею 18 Закону України від 15.05.2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" визначено, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Відповідно до наданих позивачем документів на час складання договорів його контрагенти були зареєстровані в ЄДР (т.5 а.с.97-160).

Відповідач, якій є суб'єктом владних повноважень не надав до суду жодного доказу щодо про обізнаність позивача про будь які недостовірні відомості відносно контрагента та його керівника або його обізнаність щодо порушень податкового законодавства зі сторони контрагента та причетність до цих порушень позивача. Таких доказів не містить і Акт перевірки відносно позивача.

Суд вважає, що відповідачем в акті перевірки не доведено, що саме позивач допустив будь-які порушення податкового законодавства, по господарським операціям з TOB "НРПХПУ", TOB "ДІВІМАР-ІМПОРТ", ТОВ "АГРО-ГАРАЖ" (змінено назву на ТОВ "ГЛОБАЛ ТРАСТ МЕДІА"), TOB "ТОРГОВИЙ ДІМ БЦ ШЕЛТЕР", TOB "АКСІОС ТРЕЙД" , TOB "ОІЛ ПРЕС", TOB "ТМП", TOB "ЛЕО ПРИНТ", TOB "ЕЛАЙ КОМПАНІ", ТОВ "КРАФТ-ПРОФІ" (змінено назву на TOB "ГАРАНТ ЦЕНТР IHK.") щодо формування валових витрат та податкового кредиту.

Крім того, і наявність порушень податкового законодавства зі сторони контрагента позивача не може бути безумовною підставою для визначення податкових зобов'язань позивачу, оскільки позивач не може нести відповідальність за порушення податкового законодавства своїми контрагентами без належних доказів причетності до цих порушень. Жодна норма законодавства не вимагає від платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ним бухгалтерського та податкового обліку. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба.

При цьому суд враховує положення ст.244-2 КАС України щодо обов'язковості рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, та Постанову Верховного Суду України від 11.01.2011 року по справі ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської ОДПІ, в якому зазначено, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Вимога закону щодо надмірної сплати ПДВ як необхідної умови повернення з бюджету сум цього податку його платником стосується саме цього платника і сплати ним податку у ціні придбання товарів (послуг) їх постачальникам.

Така позиція узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини. В рішенні від 22.01.2009 року у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" суд зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. Такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

З урахуванням встановлених фактів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Частиною 1 ст.94 визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає необхідним при розподілі судових витрат стягнути на корись позивача 487,20грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКС-ЕЛЬ» до Державної податкової інспекції у місті Іллічівськ ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Іллічівськ ГУ ДФС в Одеській області № від 24.07.2015 року про збільшення йому суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 760767,00 гривень (507178,00 гривен за основним платежем, 253589,00грн за штрафними фінансовими санкціями) та № від 23.07.2015 року про збільшення йому суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 585099,00 гривень (468079,00 гривен за основним платежем, 117020,00 гривен за штрафними фінансовими санкціями).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКС-ЕЛЬ» судові витрати у сумі 487,20грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у місті Іллічівськ ГУ ДФС в Одеській області.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Суддя Катаєва Е.В.