Справа № 297/860/14-а
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року Справа № 876/1111/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Корінь А.В.,

представника третьої особи Ковач З.Ю.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Свободянської сільської ради на постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 січня 2016 року по справі №297/860/14-а за позовом ОСОБА_1 до Батівської селищної ради, Свободянської сільської ради, треті особи Приватне підприємство "Вікторія", Берегівське районне товариство мисливців та рибалок про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Батівської селищної ради від 25.11.2011 року №129, рішення Свободянської сільської ради від 22.09.2011 року №110, рішення Свободянської сільської ради від 05.07.2013 року №329.

Постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 січня 2016 року позов задоволено: визнано протиправними та скасовано рішення першого засідання 8-ї сесії 6-го скликання Батівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області від 25.11.2011 року № 129, рішення одинадцятої сесії 6-го скликання Свободянської сільської ради Берегівського району Закарпатської області від 22 вересня 2011 року № 110, рішення двадцять сьомої сесії 6-го скликання Свободянської сільської ради Берегівського району Закарпатської області від 05 липня 2013 року № 329.

Свободянська сільська рада постанову суду першої інстанції оскаржила, подала апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування апеляційної cкарги вказує, що не погоджується з твердженням суду першої інстанції, що ПП «Вікторія» не є ані власником чи постійним користувачем земельних ділянок, ані користувачем мисливських угідь, тому що погодження надання у користування мисливських угідь тому чи іншому суб'єкту є правом, а не обов'язком суб'єкта владних повноважень.

В судовому засіданні представник позивача, позивач надали пояснення та заперечили проти доводів апеляційної скарги, а представник відповідача, третьої особи підтримали їх.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що Берегівське районне товариство мисливців і рибалок (надалі Берегівське РТМР) є добровільною громадською організацією, яка об'єднує мисливців та рибалок Берегівського району з метою розвитку мисливського та риболовного спорту, охорони, відтворення і раціонального використання тваринного світу.

ОСОБА_1 є членом Берегівського РТМР на підставі мисливсько-рибальського квитка НОМЕР_1 виданого 30 березня 2006 року.

06 жовтня 1998 року на підставі Рішення ІІІ сесії ІІІ (ХХІІІ) скликання Закарпатської обласної ради від 06.10.1998 року між Закарпатським обласним управлінням лісового господарства та Берегівським районним товариством мисливців та рибалок було укладено договір «Про умови ведення мисливського господарства» терміном до 06 жовтня 2013 року загальною площею 56463 га мисливських угідь, серед яких також були угіддя Батівської селищної ради та Свободянської сільської ради. Дана обставина також встановлена у судових рішеннях, які набули законної сили по справі № 807/2051/14.

У зв'язку із закінченням терміну дії вищезгаданого договору Берегівське РТМР завчасно, 14.06.2011 р. звернулося до Батівської селищної та Свободянської сільської рад з проханням погодити продовження терміну надання у користування мисливських угідь в межах відповідної ради.

Батівська селищна рада, Свободянська сільська рада на звернення Берегівського РТМР не відреагували та не розглянули їх, у зв'язку з чим, адвокат позивача 15 листопада 2013 року направив в Батівську селищну та Свободянську сільську ради адвокатські запити з даного приводу.

28 листопада 2013 року адвокат позивач отримав листи від відповідачів із яких позивачу стало відомо, що, Батівською селищною радою взагалі не було прийнято до розгляду звернення Берегівського РТМР (від 14.06.2011 р.) у зв'язку з тим, що рішенням №129 від 25.11.2011 року було уже надано в користування мисливські угіддя ПП «Вікторія», а Свободянська сільська рада 22 вересня 2011 року відмовила Берегівському РТМР в продовжені строку користування мисливськими угіддями в межах Свободянської сільської ради, а рішенням 27 сесії 6-го скликання №329 від 5 липня 2013 року надано в користування мисливські угіддя ПП «Вікторія».

На виконання рішення Свободянської сільської ради між нею та ПП «Вікторія» укладено договір №24 про користування мисливськими угіддями від 21 листопада 2013 року.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 8 Земельного кодексу України передбачені повноваження обласних рад у галузі земельних відносин, до яких належить: розпорядження землями, що знаходяться у спільній власності територіальних громад; забезпечення реалізації державної політики в галузі використання та охорони земель; погодження загальнодержавних програм використання та охорони земель, участь у їх реалізації на відповідній території; затвердження та участь у реалізації регіональних програм використання земель, підвищення родючості ґрунтів, охорони земель; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; організація землеустрою; внесення до Верховної Ради України пропозицій щодо встановлення та зміни меж районів, міст; встановлення та зміна меж сіл, селищ; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до преамбули Закону України «Про мисливське господарство та полювання» № 1478-ІІІ його положення визначають правові, економічні та організаційні засади діяльності юридичних та фізичних осіб у галузі мисливського господарства та полювання, забезпечують рівні права усім користувачам мисливських угідь у взаємовідносинах з органами державної влади щодо ведення мисливського господарства, організації охорони, регулювання чисельності, використання та відтворення тваринного світу.

Мисливські угіддя - ділянки суші та водного простору, на яких перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства. Мисливські тварини - дикі звірі та птахи, що можуть бути об'єктами полювання (стаття 1 Закону № 1478-ІІІ).

Мисливські тварини, що перебувають у стані природної волі, належать до природних ресурсів загальнодержавного значення (стаття 2 Закону № 1478-ІІІ).

Відповідно до статті 3 цього Закону мисливські тварини, що перебувають у стані природної волі в межах території України, є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника мисливських тварин здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Згідно з абзацом другим статті 4 цього Закону органам місцевого самоврядування цим Законом та іншими Законами України можуть бути надані окремі повноваження органів виконавчої влади у сфері державного регулювання мисливського господарства та полювання.

До повноважень сільських, селищних і міських рад у галузі мисливського господарства та полювання належить: організація та здійснення заходів щодо охорони державного мисливського фонду, поліпшення середовища перебування мисливських тварин; вирішення відповідно до цього Закону питань, що стосуються надання у користування мисливських угідь; реалізація інших питань у межах своїх повноважень (ст.10 Закону № 1478-ІІІ).

Таким чином, при здійсненні повноважень власника мисливських угідь сільська, селищна рада є не суб'єктом владних повноважень у тому значенні цього терміна, в якому його вжито у пункті 1 частини першої статті 17 КАС, а рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися мисливськими угіддями.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно користування мисливськими угіддями та передачі відповідних прав щодо них, може бути розглянуто за правилам КАС.

Як вже було зазначено вище, на виконання рішення Свободянської сільської ради між нею та ПП «Вікторія» укладено договір №24 про користування мисливськими угіддями від 21 листопада 2013 року. Таким чином, рішення Свободянської сільської ради вичерпало свою дію після його реалізації, а саме укладення вищезазначеного договору про користування мисливськими угіддями.

Колегія суддів вважає, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу у користування мисливських угідь (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою у користування спірних мисливських угідь має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

За змістом статті 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Так, відповідно до частини другої статті 171 КАС право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС, також убачається, що і право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується.

Позивач оспорив рішення, які є правовими актами індивідуальної дії. Такі правові акти породжують права й обов'язки тільки тих суб'єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), яким його адресовано.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім користувачів вказаних мисливських угідь), в тому числі і позивача, прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваним рішенням не породжує для останніх і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Посилання позивача на його право звернення до суду з цим позовом є безпідставними, оскільки зазначене рішення не стосується його безпосередньо, воно стосується конкретного суб'єкта - Берегівського районного товариства мисливців і рибалок, яке дане рішення не оскаржувало.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про скасування постанови суду в частині визнання протиправними та скасування рішення Свободянської сільської ради від 22 вересня 2011 року №110, рішення Свободянської сільської ради від 05 липня 2013 року №329 та закриття провадження у справі в цій частині у зв'язку з неналежністю розгляду справи в порядку адміністративного судочинства на підставі п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Дана позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі №2а-2885/12/1470.

Щодо задоволених судом першої інстанції позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Батівської селищної ради від 25.11.2011 року №129 колегія суддів зазначає наступне. В апеляційній скарзі Свободянська сільська рада просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог до Батівської селищної ради та до Свободянської сільської ради.

Однак, відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 49 КАС України особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржувати судові рішення у частині, що стосуються їхніх інтересів. Оскільки рішення Батівської селищної ради від 25.11.2011 року №129, про яке зазначає апелянт, не стосується його інтересів та постанова в частині задоволення позову в цій частині не оскаржувалась Батівською селищною радою, тому в апеляційному порядку дане рішення не переглядається.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про скасування постанови суду в частині визнання протиправними та скасування рішень Свободянської сільської ради та закриття провадження у справі в цій частині у зв'язку з неналежністю розгляду справи в порядку адміністративного судочинства на підставі п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 160, 193, 195, 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, 206, 254 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Свободянської сільської ради задоволити частково.

Постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 січня 2016 року по справі №297/860/14-а в частині визнання протиправними та скасування рішення Свободянської сільської ради від 22 вересня 2011 року №110, рішення Свободянської сільської ради від 05 липня 2013 року №329 скасувати і провадження у справі в цій частині закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич

Повний текст ухвали виготовлений 21 березня 2016 року