Справа № 760/22535/15-а
Суддя: Шевченко Л. В.
Дата ухвалення: 2016-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/5/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року, 13 годин 10 хвилин, м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача Шокура О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до інспектора патрульної поліції 3 батальйону 9 роти лейтенанта поліції Шокура Олександра Вікторовича, третя особа: Управління патрульної служби у м. Києві Департаменту патрульної поліції, про визнання дій протиправними, визнання протиправною постанови, її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, прийняв таку постанову.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

23.12.2015 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконними дії інспектора патрульної поліції Шокура О. В. щодо складання постанови серії ПС2 № 601164 від 11.12.2015 про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн., за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною третьою статтею 122 КУпАП, визнати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 601164 від 11.12.2015 протиправною та скасувати її, а провадження у справі закрити.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 11.12.2015 близько 10 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом «Renault Logan», державний номер НОМЕР_1, рухався по вул. В. Гетьмана у напрямку Шулявки та знаходячись у першій полосі загального користування, здійснюючи об'їзд раптово виниклої перешкоди, змушений був виїхати на полосу для проїзду громадського транспорту, з метою уникнення зіткнення з автомобілем який їхав попереду позивача.

Однак в цей момент його зупинив інспектор, не представившись повідомив про порушення правил дорожнього руху та попросив пред'явити документи, що посвідчують особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортним засобом.

Через декілька хвилин відповідач вийшов зі свого службового автомобіля з постановою та запропонував її підписати позивачу, однак не надав можливості надати йому письмові пояснення. Крім цього, поліцейський повідомив, що ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною третьою статтею 122 КУпАП, у зв'язку з чим йому необхідно сплатити штраф у розмірі, який визначений у оскаржуваній постанові.

Позивач не погоджується з винесеною постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 601164, аргументуючи тим, що відповідач порушив вимоги закону передбачені статтею 283 КУпАП та навмисно вніс до оскаржуваної постанови невірні відомості щодо місця вчинення адміністративного правопорушення.

Так позивач стверджував, що місце вчинення правопорушення було не за адресою: АДРЕСА_1 як зазначено в постанові, а напроти будинку за АДРЕСА_1.

Крім цього, зауважив відповідно до пункту 17.1 ПДР на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8. або 5.11 забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів в цій смузі.

Однак пунктом 12.3 ПДР передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди..

На підставі вищезазначеного позивач стверджував, що постанова серії ПС2 № 601164 від 11.12.2015 про адміністративне правопорушення винесена з порушенням його прав та норм чинного законодавства України, у зв'язку з цим є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

У ході розгляду справи суд за клопотанням представника Управління патрульної служби у м. Києві Департаменту патрульної поліції залучив зазначене Управління до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, обґрунтовуючи тим, що 11.12.2015 позивач керуючи транспортним засобом «Renault Logan», державний номер НОМЕР_1 рухався на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11.

Оскільки відповідно до пункту 17.1 Правил дорожнього руху, рух на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначений дорожнім знаком 5.11 забороняється, відповідач зауважив, що правомірно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 601164.

Відповідач стверджував, що оскаржувана у цій справі постанова є обґрунтованою та законною, а доводи позивача зазначені у його позовній заяві не відповідають обставинам справи.

На підставі вищезазначеного, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

11.12.2016 відповідач виніс постанову серії ПС2 № 601164, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до частини третьої статті 122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с. 4).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити з таких підстав.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС «у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку».

Відповідно до положень статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд встановив, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 601164 від 11.12.2015 ОСОБА_5 притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною третьою статтею 122 КУпАП.

Частина третя статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно з статтею 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною третьою статті 122 КУпАП, покладено на органи внутрішніх справ (національну поліцію). Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснений правомочним органом.

Крім цього, відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі-Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4).

Відповідно пункту 1 Розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до положень статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

З матеріалів справи випливає, що позивач порушив пункт 17.1 ПДР, який передбачає, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Правилами дорожнього руху, які затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 визначено, що смуга руху це поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75 м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його

вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що належними доказами можуть бути також пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

У судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_7, яка є інспектором патрульної служби.

Так ОСОБА_7 зазначила, що в момент вчинення позивачем адміністративного правопорушення знаходилася в службовому автомобілі та бачила як ОСОБА_5, проїхавши поворот рухався по вул. В. Гетьмана близько 200 м, об'єктивних причин для виїзду на смугу для руху маршрутних транспортних засобів у нього не було, а тому працівник поліції правомірно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. З цього випливає обов'язок сторін доказувати факти (обставини). Цей обов'язок у рівній мірі покладається на обох сторін. Кожна сторона повинна доказати факти, на які вона посилається.

В свою чергу частина друга статті 71 КАС встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Слід звернути увагу, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб'єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов'язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлює, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд не враховує доводи позивача, що постанова про адміністративне правопорушення містить неправильні відомості щодо місця вчинення адміністративного правопорушення, оскільки помилка, яку допустив відповідач при визначенні будинку є технічною та не впливає на суть розгляду справи.

В свою чергу суд на підставі матеріалів справи та показань свідка ОСОБА_7 встановив факт порушення позивачем ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України. Вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статтею 122 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, розмір штрафу не перевищує санкцію вказаної статті, а тому законних підстав для скасування постанови у суду немає.

Таким чином відповідач довів наявність фактів, з якими закон пов'язує можливість винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 601164 від 11.12.2015.

У зв'язку з цим суд констатує, що відповідач довів законність оскарженої постанови.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, заперечення відповідача позивачем спростовані не були, а наявні у справі докази, зокрема, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення та пояснення свідка дають суду підстави зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статтею 122 КУпАП.

Аналіз наведених обставин та вимог закону підводить суд до висновку про те, що оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідає встановленим вимогам норм чинного законодавства, а тому скасуванню не підлягає.

У зв'язку з тим, що правових підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 601164 від 11.12.2015 протиправною не має, то вимоги щодо визнання незаконними дії інспектора поліції Шокура О. В., які пов'язані з винесенням оскаржуваної постанови, накладення штрафу у розмірі 510 грн., скасування постанови та закриття провадження у справі також не підлягають задоволенню.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позовові у повному обсязі.

Керуючись статтею 19 Конституції України, статтями 9, 122, 222, 251, 268, 280, 283, 287- 289 КУпАП, 2, 69-71, 86, 128, 158-163, 167, 171-2, 254 КАС, суд

постановив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до інспектора патрульної поліції 3 батальйону 9 роти лейтенанта поліції Шокура Олександра Вікторовича, третя особа: Управління патрульної служби у м. Києві Департаменту патрульної поліції, про визнання дій протиправними, визнання протиправною постанови, її скасування та закриття провадження - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л. В. Шевченко