Справа № 805/62/16-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 р. Справа № 805/62/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 25 листопада 2015 року № , рішення про застосування фінансових санкцій від 25 листопада 2015 року № 000012/2102/НОМЕР_1

ВСТАНОВИВ:

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 заявлено позов до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання неправомірними і скасування податкового повідомлення-рішення від 25 листопада 2015 року № , яким визначено суму штрафних санкцій 510 грн. та рішення про застосування фінансових санкцій від 25 листопада 2015 року № 000012/2102/НОМЕР_1, яким визначено суму штрафних санкцій 54000 грн.

Позивач зазначає про необґрунтованість висновків податкового органу, які викладені в акті (довідка) про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, а також посилається на те, що фактична перевірка проводилася без повідомлення про початок проведення перевірки. 25 лютого 2016 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.

Відповідач у письмових запереченнях, які надійшли до суду 25 лютого 2016 року, проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, зазначає що акт перевірки та прийняті на підставі нього податкове повідомлення-рішення від 25 листопада 2015 року № та рішення про застосування фінансових санкцій від 25 листопада 2015 року № 000012/2102/НОМЕР_1 відповідають вимогам чинного законодавства та не підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, включена до ЄДРПОУ за реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 7 травня 2015 року, є платником податків з 29 квітня 2015 року, свідоцтво № 38674064.

З 5 по 11 листопада 2015 року відповідачем була проведена фактична перевірка з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за результатами якої було складено акт від 5 листопада 2015 року № 20/05-99-21-01/НОМЕР_1 (надалі - акт перевірки).

За результатами перевірки відповідачем встановлено порушення, а саме продаж тютюнових виробів за ціною вищою від максимальної роздрібної ціни на тютюнові вироби, встановленої виробниками таких тютюнових виробів, в порушення статті 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР), продаж алкогольних напоїв за нижчою від встановлених мінімальних роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, в порушення постанови Кабінету міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» від 30 жовтня 2008 року № 957, продаж алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразку, визначеного законодавством, в порушення статті 11 Закону № 481/95-ВР, продаж тютюнових напоїв без марок акцизного податку встановленого зразку, визначеного законодавством, в порушення статті 11 Закону № 481/95-ВР.

За висновками акту перевірки відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рiшення від 25 листопада 2015 року № , яким позивачу застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за кодом платежу 21081103 на суму 510 грн. на підставі підпункту 54.3.3 підпункту 54.3 статті 54 глави 4 розділу ІІ Податкового кодексу України за порушення пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України в частині ненадання посадовим особам контролюючих органів до перевірки документів, пов'язаних з предметом перевірки.

Також судом встановлено, що на підставі акту перевірки від 5 листопада 2015 року позивачем було винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 25 листопада 2015 року № 000012/2102/НОМЕР_1, відповідно до якого до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу на загальну суму 54000 грн. згідно з абзацом 13, 14, 15 частини 2 статті 17 Закону 481/95-ВР.

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.2. статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Отже судом встановлено, що 5 листопада 2015 року відповідачем був складений наказ № 218 про проведення фактичної перевірки позивача.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється. При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до пункту 81.2. статті 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Судом встановлено, що 5 листопада 2015 року на юридичну адресу позивача відповідачем було направлено два направлення на перевірку № 138 та № 139. Також 5 листопада 2015 року відповідачем було складено акт про відмову від підпису у направленні на перевірку № 45/05-99-21-01/НОМЕР_1, причини чого позивач не пояснив, що засвідчено у вищевказаному акті. Отже, суд не приймає посилання позивача на те, що фактична перевірка проводилася без повідомлення про початок проведення перевірки. Крім цього, суд зазначає, що з позовної заяви вбачається, що під час перевірки був присутній також продавець позивача, тобто особа, яка безпосередньо проводить розрахункові операції в розумінні вищенаведеної норми статті 81 Податкового кодексу України. Суд також не приймає посилання позивача на його відсутність під час перевірки, оскільки жодного доказу на підтвердження даної обставини позивачем суду не надано.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з абзацом 13 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Статтею 11-1 Закону № 481/95-ВР передбачено, що встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення. Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України. Дата виготовлення наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається із шести цифр, перші дві з яких означають день, наступні дві - місяць, останні дві - рік такої дати. Нанесення максимальної роздрібної ціни та дати виготовлення на упаковку тютюнових виробів, призначених для вивезення (експортування) за межі митної території України, здійснюється згідно з умовами відповідної угоди на експорт. Відповідальність за порушення даної норми передбачена абзацом 14 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР, а саме роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб'єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.

Відповідно до абзацу 15 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Згідно з пунктом 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки. Відповідальність за порушення даної норми передбачена пунктом 121.1 статті 121 Податкового кодексу України, а саме незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 28 березня 2014 року № 375/11/14-14 у разі прийняття контролюючими органами рішення щодо визначення платникові податків штрафних санкцій за порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке рішення за своєю формою не відповідає податковому повідомленню-рішенню, судам варто виходити з такого. Окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення. У такому разі рішення контролюючого органу про застосування фінансових санкцій за порушення вимог законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, прийняте не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень, варто розцінювати як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення.

Суд зазначає, що позивачем не наведено жодного доводу та не надано суду жодного доказу, який би спростовував встановлені контролюючим органом порушення законодавства України, допущені позивачем, а скасування рішень контролюючого органу тільки за формальними ознаками є недопустимим.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що відповідач довів правомірність спірних рішення про застосування штрафних санкцій від 25 листопада 2015 року № 000012/2102/НОМЕР_1 та податкового повідомлення-рішення від 25 листопада 2015 року № в порядку частини 2 статті 71 КАС України та позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання неправомірними і скасування податкового повідомлення-рішення від 25 листопада 2015 року № , яким визначено суму штрафних санкцій 510 грн. та рішення про застосування фінансових санкцій від 25 листопада 2015 року № 000012/2102/НОМЕР_1, яким визначено суму штрафних санкцій 54000 грн., відмовити повністю.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті 24 березня 2016 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Смагар С.В.