Справа № 802/138/16-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2016-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 березня 2016 р. Справа № 802/138/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: не з'явився

представника третьої особи: Коновала В.В., Тупікової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4

до: Обухівської районної державної адміністрації Київської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПАТ "Київський картонно - паперовий комбінат"

про: визнання недійсним свідоцтва

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4, позивач) з адміністративним позовом до Обухівської районної державної адміністрації Київської області (далі - Обухівська РДА, відповідач) третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПАТ "Київський картонно - паперовий комбінат" (далі - ПАТ "Київський картонно - паперовий комбінат", третя особа) про визнання недійсним свідоцтва.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що ПАТ "Київський картонно-паперовий комбінат", який знаходиться в м. Обухів неправомірно використовує назву столиці - держави Україна, місто Київ, з підстав визначених у ст.16 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", а саме, що у найменуванні юридичних осіб забороняється використовувати повне чи скорочене найменування державних органів або органів місцевого самоврядування, або похідних від цих найменувань, або історичні державні найменування, перелік яких установлює Кабінет Міністрів України. В свою чергу, позивач, вказує на те, що відповідно до п.8 ч.1 ст.28 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" підставою для відмови у державній реєстрації є невідповідність найменування юридичної особи вимогам закону.

Позивач, звернувся з позовом до суду, вважаючи, що ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" заборонено використання найменувань органів місцевого самоврядування або похідних від цих найменувань у найменуванні юридичних осіб, а також те, що заборонено використання у найменуванні юридичних осіб, зокрема назви "Київ", яка є найменуванням історичного населеного місця, Обухівською РДА Київської області була протиправно проведена державна реєстрація ПАТ "Київський картонно - паперовий комбінат", видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ "Київський картонно - паперовий комбінат" серії А01 №560698 від 17.06.2010 року, та внесені відомості про ПАТ "Київський картонно - паперовий комбінат" в ЄДР юридичних та фізичних осіб за №3000080.

До розгляду справи по суті, суд розглянув клопотання позивача які надійшли через канцелярію суду за вх. №4853, 4856, 4859 від 14.03.16 р., а саме клопотання щодо залучення у якості відповідача по справі - Обухівське міськрайонне управління юстиції Київської області, про призначення мистецтвознавчої судової експертизи, а також про витребування з Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області копії матеріалів реєстраційної справи ПАТ "Київський картонно - паперовий комбінат", які стали підставою для проведення державної реєстрації, а саме, змін до установчих документів ПАТ "Київський картонно - паперовий комбінат" та внесення 17.06.2010 р. запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців №300080, які стали підставою для оформлення та видачі свідоцтва серії А01 №560698 від 17.06.2010р. про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи ПАТ "Київський картонно - паперовий комбінат".

У задоволенні даних клопотань судом було відмовлено із занесенням відповідних відомостей до журналу судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши письмові заперечення в яких зазначає, що Обухівська районна державна адміністрація, не наділена повноваженнями щодо реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до розпорядження голови Обухівської РДА від 01.07.2013 р. №241 "Про внесення змін до структури апарату Обухівської районної державної адміністрації" а саме, п.1 вказано, що посаду державного реєстратора Обухівської РДА скорочено, а повноваження щодо проведення державної реєстрації юридичних осіб здійснюється державним реєстратором Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та легалізації реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції, що виступає розпорядником документації (в тому числі архівної), а відтак не виступає розпорядником будь - якої документації щодо державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, в зв'язку з відсутністю на те правових підстав.

Представники третьої особи, заперечували проти задоволення даного адміністративного позову, зазначаючи, що чинним законодавством України анульовано/скасовано свідоцтва про державну реєстрацію, тому і предмет спору в даному адміністративному спорі відсутній.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно Наказу Державного комітету України з матеріальних ресурсів №174 від 27.06.1994 року на базі Київського картонно-паперового комбінату було створено Відкрите акціонерне товариство "Київський картонно-паперовий комбінат" (а.с. 26).

30 червня 1994 року було проведено державну реєстрацію Відкритого акціонерного товариства "Київський картонно-паперовий комбінат".

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 10.06.2010 року та відповідно до Наказу №319 від 24.06.2010 року було змінено найменування Відритого акціонерного товариства "Київський картонно-паперовий комбінат" на Публічне акціонерне товариство "Київський картонно-паперовий комбінат" та видано свідоцтво № А 01 №560698 від 17.06.2010 року про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ "Київський картонно-паперовий комбінат" ( а. с. 27 - 32).

Підставою звернення до суду з позовом про визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ «Київський картонно-паперового комбінату» є низька якість товару як споживача, та той факт що підприємство, у назві якого присутня назва столиці «Київ», виготовляє та надає у торгову мережу неякісну продукцію.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців регулюються Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (Закон №755-ІV).

За приписами частини третьої статті 4 Закону №755-ІV зміни до установчих документів юридичної особи, а також зміна прізвища та/або імені, та/або по батькові або місця проживання фізичної особи - підприємця підлягають обов'язковій державній реєстрації шляхом внесення відповідних змін до записів Єдиного державного реєстру в порядку, встановленому цим Законом.

У силу частини тринадцятої статті 29 Закону №755-ІV проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи здійснюється за процедурами, передбаченими частинами першою - п'ятою статті 25 та частинами другою-третьою статті 27 цього Закону для проведення державної реєстрації юридичної особи.

За нормами частини першої статті 25 Закону №755-ІV державний реєстратор за відсутності підстав для залишення документів, які подані для проведення державної реєстрації юридичної особи, без розгляду зобов'язаний перевірити ці документи на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи, які передбачені частиною першою статті 27 цього Закону.

За правилами частини першої статті 27 Закону №755-ІV (у редакції на час виникнення спірних відносин) підставами для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи є: невідповідність відомостей, які вказані в реєстраційній картці на проведення державної реєстрації юридичної особи, відомостям, які зазначені в документах, що подані для проведення державної реєстрації юридичної особи; невідповідність установчих документів вимогам частини третьої статті 8 цього Закону; порушення порядку створення юридичної особи, який встановлено законом, зокрема: наявність обмежень на зайняття відповідних посад, встановлених законом щодо осіб, які зазначені як посадові особи органу управління юридичної особи; невідповідність відомостей про засновників (учасників) юридичної особи відомостям щодо них, які містяться в Єдиному державному реєстрі; наявність обмежень щодо вчинення засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженою ними особою юридичних дій, які встановлені абзацом четвертим частини другої статті 35 цього Закону; наявність в Єдиному державному реєстрі найменування, яке тотожне найменуванню юридичної особи, яка має намір зареєструватися; використання у найменуванні юридичної особи приватного права повного чи скороченого найменування державного органу або органу місцевого самоврядування, або похідних від цих найменувань, або історичного державного найменування, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України; наявність в Єдиному державному реєстрі найменування, яке тотожне найменуванню юридичної особи, яка має намір зареєструватися; використання у найменуванні юридичної особи приватного права повного чи скороченого найменування органу державної влади або органу місцевого самоврядування, або похідних від цих найменувань, або історичного державного найменування, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відмова у проведенні державної реєстрації юридичної особи з інших підстав не допускається.

Установчі документи (установчий акт, статут або засновницький договір, положення) юридичної особи повинні містити відомості, передбачені законом. Відповідальність за відповідність установчих документів законодавству несуть засновники (учасники) юридичної особи (частина 3 статті 8 Закону №755-ІV).

Згідно положень статті 30 Закону №755-ІV державний реєстратор відмовляє у проведенні державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи за наявності підстав, встановлених частиною першою статті 27 цього Закону.

Дії або бездіяльність державного реєстратора можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом (частина друга статті 53 №755-ІV).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Суд зауважує, що дана стаття також визначає рішення, дії та бездіяльність суб'єктів владних повноважень як основний об'єкт адміністративного судочинства та встановлює загальні критерії для оцінювання судом таких рішень, дії або бездіяльності.

Завдання адміністративного судочинства обумовлені головним обов'язком держави - утвердження і забезпечення прав і свобод людини (стаття 3 Конституції України). Правовою основою для визначення завдань адміністративного судочинства є положення:

- частин першої і другої статті 55 Конституції України про те, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб;

- статті 2 і частини першої статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"

Адміністративне судочинство, спрямоване на захист прав, свобод та інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень).

Слід звернути увагу на те, що у даній статті та інших положеннях КАСУ йдеться про захист не будь-якого інтересу, а тільки правового. Конституційний Суд України визначив його як "прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам".

Суд констатує, що при визначенні об'єкту захисту в адміністративному судочинстві не можна обмежуватися категорією "суб'єктивні публічні права". Важливо, щоб порушення прав, свобод та інтересів відбулося у публічно-правових відносинах та виходило від суб'єктів владних повноважень при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Слід виділити такі ознаки публічно-правових відносин:

- ці відносини пов'язані з виконанням державою чи територіальними громадами своїх публічних функцій, зокрема щодо забезпечення прав і свобод людини та громадянина;

- у цих відносинах домінує публічно-правовий інтерес (прагнення забезпечити блага, які мають загальносуспільну вагу, тобто блага, що є важливими не лише для однієї окремої особи, а для значної кількості людей - громади, суспільства);

- урегульовані нормами публічного права (передусім це норми, що закріплені в актах конституційного, кримінального, адміністративного, у тому числі фінансового, соціального тощо законодавства; також норми публічного права можуть містити окремі положення цивільного, господарського, сімейного законодавства).

Додатковими ознаками публічно-правових відносин, тобто такими, що проявляються не в усіх публічно-правових відносинах, але які характеризують адміністративну юрисдикцію, можна назвати:

- участь у цих відносинах суб'єкта, який наділений публічно-владними повноваженнями (для визнання відносин публічно-правовими потрібно, щоб суб'єкт, якого наділено публічно-владними повноваженнями, здійснював у цих відносинах ці повноваження; таким суб'єктом, як правило, є державний орган, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа або інший суб'єкт, якому делеговані відповідні повноваження держави чи місцевого самоврядування);

- можливість суб'єкта владних повноважень, здійснюючи свої повноваження, вирішувати питання про права, свободи, інтереси та обов'язки іншої особи, яка бере участь у правовідносинах;

- зв'язаність суб'єкта владних повноважень межами, підставами та способом реалізації повноважень, що визначені законом.

Стаття 55 Конституції України не визначає, які саме рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади і місцевого самоврядування чи посадових і службових осіб можуть бути оскаржені, а тому встановлює принцип, відповідно до якого в суді можуть бути оскаржені будь-які їхні рішення, дії та бездіяльність. Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень. Винятки з цього правила встановлено Конституцією та законами України, які можуть визначати інший порядок судового провадження для таких рішень, дій чи бездіяльності. Тут враховано принцип, за яким жоден правовий акт (нормативний чи індивідуальний) не може бути виведено з-під контролю судової влади на предмет конституційності, законності цього акта чи його відповідності правовому акту вищої сили.

Усі рішення суб'єкта владних повноважень повинні бути прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

У контексті вищезазначеного представником позивача в свою чергу не було доведено, що порушення прав, свобод та інтересів відбулося у публічно-правових відносинах та виходило від суб'єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.3 КАС України адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах, а позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 71, ст. 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З аналізу вищенаведеного, суд дійшов висновку, що для визнання свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» серії А01 №560698 від 17.06.2010 р. недійсним, відсутні правові підстави.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати, здійснені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна