Справа № 804/13176/14
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року м. Київ К/800/14721/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Вербицької О.В.

суддів: Маринчак Н.Є.

Шипуліної Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015 року

у справі № 804/13176/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-ПРОДУКТ»

до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області

про визнання недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-ПРОДУКТ» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ЦЕНТР-ПРОДУКТ») звернулось до суду з позовом до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач, ОДПІ) про визнання недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 року адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015 року апеляційну скаргу ОДПІ залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач, не погоджуючись з вищевказаним рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, оскаржив їх у касаційному порядку, просить скасувати з мотивів порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до вимог статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що ОДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «ЦЕНТР-ПРОДУКТ» на виконання постанови слідчого слідчого відділу Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області від 28.03.2014 року з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 27.09.2012 року по 31.03.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 27.09.2012 року по 31.03.2014 року, за результатами якої складено акт від 21.07.2014 року № 331/221/38231657.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, підпункту 138.10.02 пункту 138.10 статті 138 Податкового кодексу України (далі - ПК України) щодо заниження податку на прибуток на суму 1 273 008,35 грн., пункту 198.6 статті 198 ПК України з підстав не реальності господарських операцій щодо взаємовідносин з ТОВ «ТБ «Богодухівська птахофабрика», ПАТ «Крос-п/ф «Зоря», ТОВ «Інкор-сервіс», ПП «Еталон-Партнер». ТОВ «Гранд Груп технолоджис».

На підставі висновків, що викладені в акті перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення: від 13.08.2014 року № , яким ТОВ «ЦЕНТР-ПРОДУКТ» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем в сумі 1 273 008,35 грн. за штрафними санкціями в розмірі 318 252,09 грн., № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем - 25 845,70 грн. за штрафними санкціями - 6 461,43 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали необґрунтованими висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 ПК України інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи;

Підпунктом 138.10.2 пункту 138.10 статті 138 ПК України до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: а) загальні корпоративні витрати, в тому числі організаційні витрати, витрати на проведення річних та інших зборів органів управління, представницькі витрати; б) витрати на службові відрядження й утримання апарату управління підприємством (у тому числі витрати на оплату праці адміністративного апарату) та іншого загальногосподарського персоналу; в) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона); г) винагороди за консультаційні, інформаційні, аудиторські та інші послуги, що отримує платник податку для забезпечення господарської діяльності; ґ) витрати на оплату послуг зв'язку (пошта, телеграф, телефон, телекс, телефакс, стільниковий зв'язок та інші подібні витрати); д) амортизація нематеріальних активів загальногосподарського використання; е) витрати на врегулювання спорів у судах; є) плата за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги банків; ж) інші витрати загальногосподарського призначення.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Центр Продукт» (постачальник) та ТОВ «Еталон-Партнер» (покупець) укладено договір поставки від 01.07.2013 року № 71/13, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити, а продавець прийняти та оплатити передбачений умовами угоди товар (продукти харчування).

Також, 01.06.2013 року між ТОВ «Центр Продукт» (постачальник) та ТОВ «Гранд груп Технолоджис» (покупець) укладено договір поставки № 61/13, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити, а продавець прийняти та оплатити передбачений умовами угоди товар (продукти харчування).

Крім того. між позивачем (дистриб'ютор) та ТОВ «Торговельний будинок «Богодухівська птахофабрика» (постачальник) укладено дистриб'юторські договори №116/10 від 14.10.2013 року та №5-ЦП від 03.01.2014 року, відповідно до умов яких, дистриб'ютор зобов'язується здійснити продаж від свого імені та за власний рахунок продукції постачальника, що визначена в додатках до договору (яйця курячі) по цінам, що визначені постачальником, а постачальник зобов'язується здійснити поставку та передати у власність дистриб'ютора продукцію на оплатній основі. Відповідно до наданих актів прийому-передачі товару та видаткових накладних позивачем отримано товару на загальну суму 458 604 грн.

Між ТОВ «Центр продукт» (дистриб'ютор) та ПАТ «Кросс-п/ф «Зоря» (постачальник) укладено дистриб'юторські договори від 14.01.2013 року № 115/9 та від 03.01.2014 року № 2-ЦП, відповідно до умов яких дистриб'ютор зобов'язується здійснити продаж від свого імені та за власний рахунок продукції постачальника, що визначена в додатках до договору (яйця курячі) по цінам, що визначені постачальником, а постачальник зобов'язується здійснити поставку та передати у власність дистриб'ютора продукцію на оплатній основі.

04.11.2013 року між ТОВ «Центр продукт» (замовник) та ТОВ «Укравтотранс-Н» укладено договір перевезення № 4-11/13 щодо транспортування та експедирування вантажу замовника різними видами транспорту.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем (постачальник) та ТОВ «Інкор Сервіс» (покупець) укладено договір поставки від 01.03.2013 року № 31/13, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити, а продавець прийняти та оплатити передбачений умовами угоди товар.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Центр продукт» отримано маркетингові послуги від ТОВ «Дніпропетровська торгівельна компанія», ТОВ «Інтервенто», ФОП Дерев'янко В.С. з метою здійснення господарської діяльності.

Фактичний рух активів із урахуванням ділової мети такого руху та його зв'язку із господарською діяльністю платника податків підтверджується первинними документами, зокрема, податковими накладними, видатковими накладними, актами виконаних робіт, акти прийому-передачі товару, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями, тощо.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено реальні зміни майнового стану позивача за спірними господарськими операціями.

Використання позивачем придбаного товару (робіт, послуг) у власній господарській діяльності підтверджується матеріалами справ.

Отже, з огляду на вищевказані обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо реальності господарських операцій, здійснених між позивачем та його контрагентами.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що вищевказані контрагенти на час спірних правовідносин були зареєстровані як платники податку на додану вартість (відповідно до вимог чинного законодавства).

Таким чином, суди обґрунтовано не прийняли до уваги висновки ОДПІ щодо нікчемності правочинів, з урахуванням всіх обставин справи та вимог чинного на час спірних правовідносин законодавства.

В свою чергу, доводи касаційної скарги не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються вищезазначеними нормами права, отже, відсутні підстави для її задоволення.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015 року - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 210, 214-215, 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька
Судді Н.Є. Маринчак
Т.М. Шипуліна