Справа № 460/1713/14-а
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 р. Справа № 876/6277/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_4 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до Вороцівської сільської ради Яворівського району Львівської області, Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_5 про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ОСОБА_4 30.05.2014 року звернулися в суд з адміністративним позовом до Вороцівської сільської ради Яворівського району Львівської області, Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_5, в якому просили визнати незаконними та протиправними дії Вороцівської сільської ради Яворівського району Львівської області та Яворівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо зняття ОСОБА_1, ОСОБА_4 з реєстрації місця проживання за адресою: Львівська область, Яворівський район, с. Солуки; зобов'язати Яворівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області відновити становище, яке існувало до порушення, а саме зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за адресою: Львівська область, Яворівський район, с. Карачинів.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1, ОСОБА_4 оскаржили його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі зазначають, що відповідачі протиправно вчинили дії щодо зняття позивачів з реєстрації місця проживання на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 22.12.2011 року. Вказують, що заяви про зняття з реєстрації місця проживання ні в орган місцевого самоврядування, ні в Яворівський районний відділ Головного управління міграційної служби України у Львівській області не подавали. Вказаними діями відповідачі заподіяли значної шкоди.

Позивачі та їх представник у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_5 є власником будинку що знаходиться по АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування ВВО №946636 від 29.12.2004 року.

04.01.2013 року ОСОБА_5 на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 22.11.2011 року у цивільній справі №2-94/2011 подав заяву до Яворівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області для зняття з реєстрації ОСОБА_1, ОСОБА_4

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були зняті з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Проте, позивачі вважають такі дії підрозділу міграційної служби щодо зняття з реєстрації місця проживання протиправними, вчиненими без їх згоди, з порушенням вимог чинного законодавства.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача щодо зняття з реєстрації місця проживання позивачів за заявою власника житла (будинку) на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Також, підстав для не зняття міграційною службою позивачів з реєстрації місця проживання у вказаному будинку, судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає правильно встановленим обставинам справи та нормам чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Згідно ст. 11 зазначеного Закону, реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

Відповідно до статті 7 Закону України, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Діти віком від 15 до 18 років подають заяву особисто. У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до органу реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено за зверненням іншої особи та на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку.

Стаття 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" містить виключний перелік підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання. Зокрема, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування визначено у Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, що затверджений Наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012 року.

З матеріалі справи видно, що рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 22.11.2011 року у цивільній справі №2-94/2011 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_4 визнано такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема будинком АДРЕСА_1.

Вказане рішення набрало законної сили 14.11.2012 року та 27.12.2012 року Яворівським районним судом у справі виданий виконавчий лист №2/94.( а.с.9)

Відповідно до ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

ОСОБА_5, як власник житлового будинку,на підставі вказаного вище рішення суду, звернувся до Яворівського районного відділу ГУ ДМС у Львівській області з заявою про зняття позивачів з реєстрації з місця проживання у будинку АДРЕСА_1.( а.с.8,141)

У відповідності до підпункту 20 пункту 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №405/2011, Державна міграційна служба України відповідно до покладених на неї завдань здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки.

Згідно пункту 20 Положення Державна міграційна служба України здійснює свої повноваження безпосередньо та через головні управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Виходячи з вищенаведеного, підстав для не виконання рішення суду ( не зняття міграційною службою позивачів з реєстрації місця проживання у вказаному будинку) 04.01.2013 року, судом не встановлено.

Апелянти посилались на те, що в матеріалах справи наявна відповідь ВДВС Яворівського управління юстиції від 20.02.2014 року за № В-10/09-67/1391 із якої випливає, що на виконання ВДВС Яворівського управління юстиції не поступало жодного виконавчого документу стосовно зняття позивачів із реєстрації місця проживання.

Проте, із даної відповіді чітко видно, що відкритих проваджень по виконанню виконавчого листа № 2-94 виданого 27.12.2012 не має станом на 20.02.2014 року.( про закінчені виконавчі провадження за 2013 рік, тобто виконані не вказано).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем правомірно у відповідності до умов абзацу 9 п. 3.1 Порядку та ст. 7 Закону № 1382 було проведено зняття з реєстрації місця проживання позивачів за заявою власника житла (будинку) на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

З приводу посилань апелянтів на те, що вони були зареєстровані в с.Солуки в будинку по АДРЕСА_2, колегія зазначає, що позивачами не спростовані дані Вороцівської сільської ради про те, що будинок АДРЕСА_1 та будинок по АДРЕСА_2 є одним і тим самим будинком, в якому і були зареєстровані позивачі. Доказів протилежного суду не подано.

Посилання апелянтів на ухвалу судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 17.05.2011 року, якою встановлено, що позивачі не проживають у спірному будинку, не заслуговують на увагу, так як предметом апеляційного перегляду цієї справи є судове рішення щодо протиправності дій відповідачів при знятті з реєстрації позивачів, а не їх фактичне проживання.

Колегія суддів також зазначає, що вимоги позивачів про відновлення реєстрації в с.Карачинів не враховують тої обставини, що хутір Солуки, що належав до с. Карачинів, набув статусу села.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч.1 п. 1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року у справі №460/1713/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 22.03.2016 року.