Справа № 495/902/16-а
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 р.м.ОдесаСправа № 495/902/16-а

Категорія: 3.3 Головуючий в 1 інстанції: Мишко В.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника загону полковника ОСОБА_3 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 9 лютого 2016 року по справі за адміністративним позовом Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника загону полковника ОСОБА_3 до особи без документів, що представилась як громадянка Республіки Індія ОСОБА_4, про затримання та примусове видворення за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року Білгород-Дністровський прикордонний загін Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника загону полковника ОСОБА_3 (далі Білгород-Дністровський прикордонний загін Південного РУ Держприкордонслужби України) звернувся до суду з позовом до особи без документів, що представилась як громадянка Республіки Індія ОСОБА_4, про затримання та примусове видворення за межі України.

В обґрунтування позову зазначалось, що 6 лютого 2016 року о 10 год. 00 хв. прикордонним нарядом «Група реагування» від окремого відділу прикордонної служби типу «С» Південного РУ Держприкордонслужби України на залізничному вокзалі міста Одеса, за порушення правил прикордонного режиму виявлено та затримано ОСОБА_4 без документів, що посвідчують її особу. Разом із нею був затриманий її чоловік громадянин Індії ОСОБА_5 та двоє синів - громадяни Індії ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. В ході опитування ОСОБА_4 пояснила, що в серпні 2015 року вона, разом зі своїми дітьми, прибула на територію України законним шляхом до свого чоловіка, який близько десяти років проживає на території України в м. Одеса. 1 лютого 2016 року ОСОБА_4 разом із своїм чоловіком та двома синами була затримана за спробу незаконного перетинання державного кордону із України в Румунію, а в подальшому доставлена в ПТТ Чернівецького прикордонного загону. 4 лютого 2016 року начальником Чернівецького прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення відносно даної особи, однак з пояснень відповідача вбачається, що в подальшому остання має намір у будь-який спосіб потрапити в одну з країн Західної Європи. Названими діями відповідача порушено вимоги чинного законодавства щодо реалізації державної політики в сфері міграції.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 9 лютого 2016 року позовні вимоги Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного РУ Держприкордонслужби України задоволено. Примусово видворено громадянку Республіки Індія ОСОБА_4 (ОСОБА_4), ІНФОРМАЦІЯ_3, за межі території України. Постановлено затримати громадянку Республіки Індія ОСОБА_4 (ОСОБА_4), ІНФОРМАЦІЯ_3, на термін до дванадцяти місяців, з подальшим розміщенням її в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. З нею будуть перебувати її неповнолітні діти ОСОБА_6 (ОСОБА_6), ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_7 (ОСОБА_7), ІНФОРМАЦІЯ_6. До поміщення відповідача в Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, постановлено утримувати її в ПТТ Білгород-Дністровського прикордонного загону.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник відповідача в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи. Крім того, судом не прийнято до уваги вимоги положень Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи представника відповідача в підтримку апеляційної скарги, а також представника позивача про залишення постанови суду першої інстанції без змін, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що 1 лютого 2016 року ОСОБА_4 спільно із п'ятьма громадянами, з них двоє дітей, була затримана за спробу незаконного перетинання державного кордону із України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон, без документів, що посвідчують особу.

4 лютого 2016 року начальником Чернівецького прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення громадянки Республіки Індія ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в країну походження - Республіку Індія, на підставі положень статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Зазначеним рішенням зобов'язано ОСОБА_4 покинути територію України у термін до 1 березня 2016 року.

З названим рішення відповідач ознайомлена 4 лютого 2016 року.

6 лютого 2016 року прикордонним нарядом «Група реагування» від окремого відділу прикордонної служби типу «С» Південного РУ Держприкордонслужби України ОСОБА_4 виявлено та затримано на залізничному вокзалі міста Одеса без документів, що посвідчують її особу, за порушення правил прикордонного режиму. Разом із нею був затриманий її чоловік громадянин Індії ОСОБА_4 та двоє синів - громадяни Індії ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що складено протокол про адміністративне затримання.

З пояснень відповідача від 6 лютого 2016 року, наданих після затримання, вбачається, що ОСОБА_4 має намір разом зі своєю сім'єю будь-яким шляхом попасти в одну з країн Західної Європи через знайомих чоловіка в Україні (а. с. 10-11).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має намір навмисно ухилятися від виїзду з України, а законних підстав для подальшого перебування ОСОБА_4 на території України не має.

Проте, з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог позивача погодитись не можна.

Так, правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначені Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 названого Закону іноземцем є особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Згідно п. 14 ч. 1 названої статті Закону нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

На підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Як встановлено матеріалами справи, 1 лютого 2016 року ОСОБА_4 була затримана за спробу незаконного перетинання державного кордону із України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон, без документів, що посвідчують особу, тобто набула статусу нелегального мігранта.

У зв'язку з порушенням відповідачем законодавства про правовий статус іноземців, начальником Чернівецького прикордонного загону на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» прийнято рішення від 4 лютого 2016 року про примусове повернення громадянки Республіки Індія ОСОБА_4 в країну походження. Зазначеним рішенням зобов'язано ОСОБА_4 покинути територію України до 1 березня 2016 року.

З названим рішенням відповідач ознайомлена 4 лютого 2016 року (а. с. 8).

Проте, як вбачається з наданих стороною відповідача до суду апеляційної інстанції документів, після затримання 1 лютого 2016 року ОСОБА_4 у межах контрольованого прикордонного району під час спроби незаконного перетинання державного кордону України, Чернівецьким прикордонним загоном до Першотравневого районного суду м. Чернівці було подано позов до громадянки Республіка Індія ОСОБА_4 про примусове видворення іноземця з України.

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 3 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову Чернівецького прикордонного загону про примусове видворення ОСОБА_4 з України. Назване судове рішення не оскаржене органом охорони державного кордону та набрало законної сили (а. с. 51-53).

За таких обставин, заявлений іншим органом охорони державного кордону повторний позов про примусове видворення ОСОБА_4 з України за фактом затримання під час тієї ж спроби незаконного перетинання останньою державного кордону України, не може бути задоволений.

Крім того, згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Статтею 12 Конвенції визначено, що чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім'ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права.

Як встановлено матеріалами справи та підтверджено представником позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, відповідач ОСОБА_4 перебуває у шлюбі з громадянином Індії ОСОБА_5, маючи з ним спільних дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року по справі № 495/903/16-а, яка набрала законної сили, відмовлено у задоволенні позовних вимог Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного РУ Держприкордонслужби України про примусове видворення з України громадянина Республіки Індія ОСОБА_5 (а. с. 62-66).

За таких обставин, задоволення заявлених по даній справі позовних вимог про примусове видворення ОСОБА_4 з України призведе до порушення наведених вище положень статей 8 та 12 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також виключає можливість задоволення вимог позивача.

Оскільки судом першої інстанції не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, постановлене судове рішення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 9 лютого 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити Білгород-Дністровському прикордонному загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України у задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 21 березня 2016 року.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

В.О. Скрипченко