Справа № 522/2039/16-а
Суддя: Кравчук Т. С.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/2039/16-а
Провадження № 2-а/522/306/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді Кравчук Т.С.,

при секретарі Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Одеської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову Адміністративної комісії виконавчого комітету Одеської міської ради № 135 від 01.02.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 152 КУпАП України, закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 152 КУпАП України.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 01.02.2016 року постановою Адміністративної комісії виконавчого комітету Одеської міської ради (далі - "Відповідач") № 135 (далі - "Постанова") накладено на ОСОБА_1 (далі - "Скаржник") штраф у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

За змістом Постанови вбачається, що при розгляді справи на підставі протоколу 004997/ОМР-УТР від 22.01.2016 року (далі - "Протокол") встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 встановлено факт порушення, а саме: відсутність достатнього запасу матеріалів для посипання (піску) для своєчасного проведення протиожеледних заходів, що є порушенням п. 7.10 "Правил благоустрою території міста Одеси (текстової частини) у новій редакції", затвердженим Рішенням ОМР №1631-VI від 23.12.2011 року.

Постановою встановлено, що при розгляді матеріалів справи встановлені ознаки правопорушення, передбачені ст. 152 КУпАП.

Суб'єктом правопорушення визнано ОСОБА_1

Пункт 7.10 Правил благоустрою передбачає обов'язок забезпечити матеріалами для посипання балансоутримувачів, або осіб, які утримують відповідні території.

Згідно пункту 1.9 Правил благоустрою: балансоутримувач - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу, передбачену законодавством, звітність; здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно із законодавством; утримання будинків і прибудинкових територій - діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи із забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Аналогічне визначення балансоутримувача міститься в Закону України "Про житлово- комунальні послуги".

За змістом частини першої статті 15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об'єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об'єктів. Балансоутримувача, що здійснюватиме утримання і ремонт об'єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності, визначає власник такого об'єкта благоустрою.

Згідно пункту 1 частини другої статті 18 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію.

Відповідно до позиції, висловленої у листі Міністерства внутрішніх справ від 22.07.2010 р. № 10/5-4904. документами, що є підставою для визначення органами внутрішніх справ території підприємства, за яку воно несе відповідальність згідно зі статтею 152 КУпАП, є договір оренди чи свідоцтво на право власності на відповідну земельну ділянку (приміщення). Без наявності таких документів неможливо визначити суб'єкта адміністративного правопорушення.

Із зазначених норм випливає, що адміністративну відповідальність за неналежне утримання об'єктів благоустрою (їх частин) несуть саме особи, які є власниками, користувачами або балансоутримувачами зазначених об'єктів або земельних ділянок.

ОСОБА_1 не є жодним із зазначених суб'єктів виходячи з наступного.

ОСОБА_1, не є власником чи орендарем приміщення за адресою: АДРЕСА_1. Жодних прав власності чи майнових прав на вказане приміщення не має, рівно як і не має обов'язку з утримання вказаної території. Власником вказаного приміщення є третя особа, а господарську діяльність у вказаному приміщенні магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, здійснює її дочка - ОСОБА_2. Факт здійснення господарської діяльності ОСОБА_2 за вказаною адресою підтверджується договорами оренди приміщення магазину за вказаною адресою. Вказане і спричинило в подальшому помилку у визначенні суб'єкта адміністративного правопорушення Головним спеціалістом відділу захисту прав споживачів УРСР та ЗПС ОМР Георгієвою Вікторією Михайлівною.

Зі змісту Постанови та Протоколу також вбачається, що ОСОБА_1 нібито є адміністратором магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_1, що не відповідає дійсності.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та забезпечує себе роботою самостійно, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця НОМЕР_1, випискою з ЄДРПУОФОП АБ №262433. Свою господарську діяльність вона здійснює за КВЕД-2010 93.02.0 "Надання послуг перукарнями та салонами краси" за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, що підтверджується Свідоцтвом про сплату єдиного внеску НОМЕР_2.

Так само ОСОБА_1 не перебуває в трудових відносинах будь з ким Вказане підтверджується трудовою книжкою Скаржника (копія - додаток № 8).

Отже, ОСОБА_1 не є суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Виходячи з вказаного приходимо до висновку, що Виконавчим комітетом Одеської міської ради при винесенні Постанови порушено норми статті 280 КУпАП, згідно з якою орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна комісія Виконавчого комітету Одеської міської ради не взяла до уваги доводи ОСОБА_1 в той час як у відповідності до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Вимоги цієї статті також не виконані.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом.

Основним для вирішення справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення складу правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 293 КУпАП і роз'яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частини четвертої статті 129 Конституції змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов'язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно частини другої статті 71 КАС України встановлено, в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування мірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти.

За змістом пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, оцінюючи досліджені судом докази, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов ОСОБА_1, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Одеської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову Адміністративної комісії виконавчого комітету Одеської міської ради № 135 від 01.02.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 152 КУпАП України - скасувати.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 152 КУпАП України - закрити.

Постанова підлягає оскарженню відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.2015 року № 3-рп/2015.

Суддя 17.03.2016