Справа № 752/14108/15-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Губської О.А., Желтобрюх І.Л.,

при секретарі судового засідання Бутко І.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до заступника начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до заступника начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просив:

- визнати дії відповідача щодо відмови в ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження №30665697 незаконними;

- зобов'язати заступника начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чепурного В.М. надати матеріали виконавчого провадження №30665697 для ознайомлення;

- зобов'язати відповідача виконати судове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.09.2009 року по справі № 2а-562.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та постановити нову - про задоволення позову.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що при вирішенні справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування судом першої інстанції при вирішенні справи норм процесуального і матеріального права, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 17.09.2009 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва по справі №2а-562/09 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління праці та соціального захисту населення Київської міської державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про зобов'язання провести перерахунок та виплату основну та додаткову пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.7-9), зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, основну та додаткову пенсії відповідно до вимог ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 16.12.2007 року по 31.05.2009 року.

05.12.2011 року Голосіївським районним судом м. Києва на виконання постанови по справі №2а-562/09 було видано виконавчий лист (а.с.10).

05.12.2011 року старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. відкрито виконавче провадження №30665697 з примусового виконання виконавчого листа №2а-562, виданого 05.12.2011 року Голосіївським районним судом м. Києва (а.с.11).

З матеріалів справи вбачається, що по виконавчому провадженню №30665697 старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. 17.07.2012 року було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа №2а-562, виданого 05.12.2011 року Голосіївським районним судом м. Києва у зв'язку з повним фактичним виконанням рішення суду.

В матеріалах справи міститься копія листа управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва №7835/07 від 06.07.2012 року, яким управління повідомило головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у м. Києві про перерахування та виплату заборгованості пенсії згідно судових рішень, у тому числі і ОСОБА_3, згідно виконавчого провадження №30665697 заборгованості у сумі 58 998,53 грн., дата виплати 05.06.2012 року, ПАТ КБ Приватбанк (а.с.44).

22.07.2015 представником позивача було подано до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві клопотання, в якому заявник просив надати для ознайомлення матеріали справи №2а-562/09 від 17.09.2009 року про стягнення коштів у сумі 58 998, 53 грн. на користь ОСОБА_3 та дозволити зробити фотокопії матеріалів, що знаходяться у справі (а.с.13).

На зазначене звернення представника позивача заступником начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чепурним В.М. 23.07.2015 року надано відповідь в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян», в якому повідомлено, що відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішеннями судів, виконання яких гарантується державою, постанова Голосіївського районного суду м. Києва №2а-562/09 від 17.09.2009 року передана на виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві, з приводу виконання якої необхідно звертатися до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві та зазначено адресу для звернення. (а.с.14).

Вважаючи дії відповідача щодо ненадання матеріалів виконавчого провадження № 30665697 для ознайомлення та невиконання рішення суду протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані дії вчинені відповідачем на підставі, у спосіб та в порядку, що встановлені законодавством.

Перевіряючи наведений висновок суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі - державні виконавці).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Статтею 6 вказаного Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 2 цієї статті державний виконавець:

- здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом;

- надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

- розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання;

- заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

- роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Частиною 1 ст. 12 закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Таким чином, клопотання представника позивача від 22.07.2015 про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження в силу наведених вище положень законодавства підлягає задоволенню.

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, представник позивача, звертаючись 22.07.2015 року з клопотанням до начальника управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві мав намір ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження №30665697, однак у своєму клопотанні, яке було зареєстроване 22.07.2015 року Головним територіальним управління юстиції у м. Києві за вхідним номером 873/04-31, про надання можливості ознайомитися з цим виконавчим провадженням заявник не посилається на його реквізити, зазначаючи лише номер справи №2а-562/09.

У зв'язку з цим посилання відповідача у відповіді від 23.07.2015 на вказану заяву сторони виконавчого провадження на ту обставину, що відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішеннями судів, виконання яких гарантується державою, постанова Голосіївського районного суду м. Києва №2а-562/09 від 17.09.2009 року передана на виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві, з приводу виконання якої необхідно звертатися до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві та зазначено адресу для звернення є обґрунтованим.

Крім того, колегія суддів враховує, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» ознайомлення сторони виконавчого провадження з матеріалами виконавчого провадження відноситься до обов'язку державного виконавця.

Враховуючи наведене, а також те, що позивач при зверненні до суду з даним позовом просив визнати дії заступника начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чепурного В.М. щодо відмови в ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження №30665697 незаконними та зобов'язати заступника начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чепурного В.М. надати матеріали виконавчого провадження №30665697 для ознайомлення, колегія суддів зазначає, що дії, які просить визнати незаконними та зобов'язати вчинити відповідача просив позивач, не відносться до повноважень заступника начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні зазначених вимог адміністративного позову.

Стосовно вимог адміністративного позову про зобов'язання відповідача виконати судове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.09.2009 року по справі № 2а-562, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з постановою від 17.07.2012 року про закінчення виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа №2а-562, виданого 05.12.2011 року Голосіївським районним судом м. Києва, державний виконавець закінчив виконавче провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з його повним фактичним виконанням.

Вказана постанова про закінчення виконавчого провадження позивачем не оскаржена.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача про зобов'язання відповідача виконати судове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.09.2009 року по справі № 2а-562.

Належним способом захисту прав під час виконання постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 17.09.2009 року по справі № 2а-562, які стягував вважає порушеними, буде звернення до суду з позовом про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним оскаржуваного рішення (вчинених дій).

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні вимог адміністративного позову.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
І.Л. Желтобрюх

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 28.03.2016

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Желтобрюх І.Л.