Справа № 2а-13661/10/2670
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.,

Оксененка О.М.,

при секретарі: Нікітіній А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 10 лютого 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Святошинського районного суду м.Києва, Голови Святошинського районного суду м.Києва, Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації в м.Києві про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2014 року, задоволено позов ОСОБА_3, внаслідок чого, стягнуто з Територіального управління державної судової адміністрації України в місті Києві на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, виплати у зв'язку з перебуванням на лікарняних, компенсацію за невикористану відпустку, а також, компенсацію за затримку розрахунку при звільнені з 11 лютого 2011 року по 11 березня 2014 року.

29 жовтня 2015року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про роз'яснення судового рішення, в якій просила суд постановити ухвалу, якою визначити розмір (в грошовому еквіваленті) компенсації за затримку при звільненні з 11.02.2011р. по день ухвалення постанови суду ( по 11.03.2014р.), що становить 257 063, 79 грн., визначивши спосіб виконання судового рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 10 лютого 2016 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про роз'яснення судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, в постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2014 року вказано, серед іншого, про стягнення з Територіального управління державної судової адміністрації України в місті Києві на користь ОСОБА_3 компенсації за затримку розрахунку при звільнені з 11 лютого 2011 року по 11 березня 2014 року.

Як установлено судом першої інстанції, постанова суду від 11.03.2014р. в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, а також стягнення виплати у зв'язку з перебуванням на лікарняних та компенсації за невикористану відпустку виконана.

При цьому, згідно розрахунків ТУ ДСА в м. Києві, сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні з 11.02.2011р. по 11.03.2014р. становить 2077,64 грн., яку відповідач пропонує позивачці отримати шляхом перерахування коштів на вказаний нею рахунок.

Проте, позивачка вважає, що сума компенсації розрахована неправильно, тому просить роз»яснити про це в ухвалі суду.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 170 КАС України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Дана норма передбачає підстави для роз'яснення судового рішення у судовому засіданні та визначає, що таке роз'яснення, за своєю суттю, є одним із способів усунення недоліків судового рішення, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Виходячи із системного тлумачення наведеної норми, роз'яснено може бути судове рішення, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини.

Механізм, визначений цією статтею, не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Як зазначено у пункті 19 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» за правовою природою роз'яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз'яснення є його складовою, тому заява про роз'яснення судового рішення розглядається у тому ж провадженні, в якому було ухвалене судове рішення, про роз'яснення якого ставиться питання. В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Колегія суддів зазначає, що постанова Окружного адміністративного суду від 11 березня 2014 року не потребує роз'яснення, оскільки в її резолютивній частині, чітко визначено період, за який відповідача зобов»язано здійснити нарахування та виплату компенсації, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Водночас, заявлені вимоги по суті містять незгоду позивачки з розрахунком компенсації, здійсненим відповідачем.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану суму.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (стаття 117 Кодексу законів про працю).

Тобто, самою нормою Закону визначено, що при розрахунку компенсації за затримку виплати належних сум слід виходити із середнього заробітку працівника за весь час затримки, і це не потребує додаткового роз»яснення судом.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду про відмову в роз»ясенні судового рішення відповідає нормам законодавства, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 10 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Ухвала в повному обсязі складена 24 березня 2016 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Ю.А.Ісаєнко

О.М.Оксененко

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ісаєнко Ю.А.