Справа № 344/8639/15-а,2-а/344/382/15
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 р. Справа № 876/8461/15
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Бадівській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 липня 2015 року у справі за його позовом до відділу Державної автомобільної інспекції з обслуговування м.Івано-Франківська при управлінні Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області в особі інспектора з технічного нагляду Драгомерецького Руслана Васильовича про визнання дій протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу Державної автомобільної інспекції з обслуговування м.Івано-Франківська при управлінні Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області в особі інспектора з технічного нагляду Драгомерецького Руслана Васильовича (далі - ДАІ, Інспектор відповідно), в якому просив визнати дії Інспектора щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення від 03.09.2015 Серії ПС2 №195452 (далі - Постанова) протиправними та скасувати таку із закриттям провадження у справі через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що після пошкодження одного із коліс, вчинив заміну такого на запасне з метою доїхати до шино монтажу, що фактично і стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності. Вважає, що відповідач не мав повноважень щодо огляду технічного стану його автобуса, не склав відповідного акту перевірки ТЗ, не було вчинено жодних замірів малюнка протектора шини, а фотографії не є належними доказами.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 липня 2015 року у справі №344/8639/15-а у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю. У поданій апеляційній скарзі вказує на обставини викладені в позовній заяві, та зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано вказав про визнання ним своєї вини, а також зазначив про недоведеність у своїх діях складу адміністративного правопорушення.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач визнав вчинення ним порушення, однак не довів відсутність у своїх діях складу адміністративного правопорушення.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 03.06.2015 Інспектором було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №522492 відносно позивача, згідно якого такий того ж дня керував автобусом із зношеним протектором шини, що є порушенням п.31.4.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

На підставі вказаного протоколу відповідачем було винесено Постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680грн.

Не погодившись із такою Постановою відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно пп.«г» п. 31.4.5 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема якщо шини легкових автомобілів та вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою до 3,5 т мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,6 мм, вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т - 1,0 мм, автобусів - 2,0 мм, мотоциклів і мопедів - 0,8 мм.

У відповідності до ч.2 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації тягне за собою накладення штрафу від сорока до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач не заперечує проти того, що керував автобусом шина якого мала залишкову висоту малюнка протектора менше 2,0мм. Вказане підтверджується поясненнями наданими ним в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.6), де таким роз'яснюється причина виявленого порушення ПДР, а саме вказується, що ним «поставлено запаску, щоб доїхати до шиномонтажу», тобто не заперечується висоту малюнка протектора на такій запасці менше 2,0мм.

Більше того, як вбачається із пояснень ОСОБА_1 наданих у суді першої інстанції, що підтверджується записом судового засідання на цифровому носії №29/15, таким дослівно вказано, що «запаска … лиса була» та «слабка», що також свідчить про дійсне порушення позивачем п. 31.4.5 ПДР.

Критично оцінюються доводи апелянта щодо того, що це було запасне колесо, для того щоб доїхати до шиномонтажу, оскільки це не змінює факту його невідповідності встановленим чинним законодавством вимогам. Помилковими є переконання ОСОБА_1, що вимоги п.31.4.5 ПДР не поширюються на запасне колесо, особливо коли таке використовується на автобусі при перевезенні пасажирів.

Також, в судовому засіданні в суді першої інстанції було спростовано покликання позивача на те, що такий очікував заміни запаски, оскільки як було встановлено такої працівниками перевізника доставлено так і не було.

В силу ст.18 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від відповідальності, якщо доведе виникнення стану крайньої необхідності.

Тобто, в такому разі, апеляційний суд зазначає, що обов'язок доведення перед судом існування обставин, що виключають адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього руху, покладено саме на особу, яка притягується до такою відповідальності.

Вказаний висновок кореспондується із ч.1 ст.71 КАС, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, звертаючись до суду з вимогами про скасування Постанови позивач зобов'язаний був надати суду докази того, що колесо ним було ним пошкоджене та була відсутня можливість здійснити його заміну не порушуючи вимог п.31.4.5 ПДР.

Однак, позивачем таких доказів до суду не було надано.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій Інспектора щодо складання Постанови протиправними та скасування такої із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 24 березня 2016 року.