Справа № 826/14955/13-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року м. Київ К/800/18761/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Київської міської митниці на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.03.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2015р. у справі № 826/14955/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дока Україна Т.О.В.» до Київської міжрегіональної митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, карток відмови в митному оформленні та стягнення надміру сплачених коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом про визнання протиправним та скасування рішень Київської міжрегіональної митниці про коригування митної вартості товарів від 19.03.2013 № 100250000/2013/600311/2 та від 28.03.2013 року № 100250000/2013/600368/2, карток відмови в митному оформленні від 19.03.2013 року № 100250000/2013/00390 та від 27.03.2013 року № 100250000/2013/00456, стягнення надміру сплачених коштів у розмірі 79 391,82 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.03.2014р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2015р., позов задоволено частково. Визнано протиправними і скасовано рішення Київської міжрегіональної митниці про коригування митної вартості від 19.03.2013 №100250000/2013/600311/2 та від 28.03.2013 №100250000/2013/600368/2, картки відмови в митному оформленні від 19.03.2013 №100250000/2013/00390 та від 27.03.2013 №100250000/2013/00456. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.03.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2015р. надійшла касаційна скарга Київської міської митниці, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом частини 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі контракту з Компанією "Doka Polska Sp.z.o.o." (Польща) (Продавець) від 18.01.2013 №ІМ-1/2013 купівлі-продажу та відповідно до інвойсу від 12.03.2013 №080149970, позивачем придбано товар відповідного найменування, кількості, ціни, на загальну вартість 23047,26 Євро.

Даний товар подано до митного оформлення згідно з ВМД №100250000/2013/050753 від 19.03.2013 і задекларовано його митну вартість відповідно до ст. 58 МК за першим методом (за ціною договору) у розмірі 258173,84 грн., у т.ч.: вартість товару - 23047,26 Євро (238173,84 грн.), додаткові витрати на транспортування - 20000 грн.

Також на підставі цього ж контракту та відповідно до інвойсу від 21.03.2013 №080150520 позивачем придбано інший товар відповідно найменування, кількості, ціни, на загальну вартість 19702,59 Євро. Даний товар подано до митного оформлення згідно з ВМД №100250000/2013/051709 від 28.03.2013 і задекларовано його митну вартість відповідно до ст. 58 МК за першим методом (за ціною договору) у розмірі 222538,63 грн., у т.ч.: вартість товару - 19702,59 Євро (202538,63 грн.), додаткові витрати на транспортування - 20000 грн.

Позивачем було надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару необхідні основні документи, що визначені ч. 2 ст. 53 МК, а саме:

1) 19.03.2013: - контракт з Компанією "Doka Polska Sp.z.o.o." від 18.01.2013 №ІМ-1/2013; - інвойс від 12.03.2013 №080149970 на суму 23047,26 Євро; - міжнародну автомобільну накладну (CMR) №ТА-59555 від 12.03.2013; - довідка про транспортні витрати від 18.03.2013 №18-03/13;

2) 27.03.2013: - контракт з Компанією "Doka Polska Sp.z.o.o." від 18.01.2013 №ІМ-1/2013; - інвойс від 21.03.2013 №080150520 на суму 19702,59 Євро; - міжнародну автомобільну накладну (CMR) №ТА-59783 від 21.03.2013; - довідка про транспортні витрати від 25.03.2013 №25-03/13-2.

Також декларантом були надані додаткові документи, зокрема копії митних декларації країни відправлення: №13АТ230000ЕVGS8K16 від 12.03.2013 і №13АТ230000ЕVGV8ND8 від 21.03.2013, відповідно.

Відповідачем скориговано митну вартість партій товарів в бік її збільшення, про що прийнято відповідні рішення про коригування митної вартості товарів від 19.03.2013 №100250000/2013/600311/2 та від 28.03.2013 №100250000/2013/600368/2, а також винесені картки відмови в митному оформленні від 19.03.2013 №100250000/2013/00390 та від 27.03.2013 №100250000/2013/00456. Митна вартість була скоригована відповідачем за резервним методом.

Як зазначено в гр. 33 цих рішень, підставами їх прийняття є неможливість визначення митної вартості товарів за ціною договору, оскільки документи, зазначені в ч. 2 ст. 53 МК не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, декларантом не подано додаткових документів на письмову вимогу митного органу: транспортні (перевізні) документи; виписку з бухгалтерської документації; прайс-лист виробника товару; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості товарів у країні-експортері товарі, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Не погоджуючись із спірним рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги суди дійшли висновку, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Відмовляючи позивачу в митному оформленні товару за 1 методом, митний орган посилався на наявність сумніву в правильному визначенні заявленої митної вартості та на неподання позивачем всіх додатково витребуваних документів. При цьому відповідачем був застосований метод 2- ґ визначення митної вартості товару.

Як вірно встановлено судами, позивачем (декларантом) були подані основні документи, які чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей, містять дані, що піддаються обчисленню, і підтверджують ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, а також додатково понесені позивачем витрати на транспортування (у т.ч. завантаження).

Також відповідач не довів суду наявність передбачених ч. 3 чи ч. 4 ст. 53 МК підстав для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів, а саме відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем основних документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Записи у гр. 33 оскаржуваних рішень про відсутність у поданих документах всіх відомостей про числові показники оцінюваного товару не відповідають дійсності та спростовуються наявними у справі копіями цих документів, що містять відповідні відомості про кількісні і вартісні показники цього товару, а також додаткових витрат.

Запис у гр. 33 рішення від 19.03.2013 про ненадання транспортного (перевізного) документу не відповідає дійсності і спростовується наявними у справі копіями міжнародної автомобільної накладної (CMR) №ТА-59555 від 12.03.2013 і довідки ПП "Київтрансбуд ХХІ" про транспортні витрати від 18.03.2013 №18-03/13, про надання яких до митного оформлення зазначено в гр. 18 оскаржуваного рішення, у гр. 44 ВМД та у картці відмови.

Запис у гр. 33 рішення від 19.03.2013 про те, що в калькуляції транспортних витрат виділена плата за навантаження, яка не зазначена в декларації митної вартості, не свідчить про заниження декларантом митної вартості оцінюваного товару, оскільки загальна вартість додаткових витрат покупця, що не були включені до ціни товару та підлягають включенню до митної вартості - 20000 грн., задекларовано декларантом у повній мірі.

Відсутність в пакеті наданих декларантом документів договору з перевізником (ПП "Київтрансбуд ХХІ") суд не бере до уваги, оскільки про це не зазначено в рішеннях. Крім того, п. 6 ч. 2 ст. 53 МК не вимагає обов'язкового подання договору з перевізником чи експедитором. Водночас необхідні документи, які підтверджують факт перевезення товарів (CMR) і його вартість (довідка ПП "Київтрансбуд ХХІ") позивачем були надані відповідачу. Вказані документи містять посилання на маршрут, час завантаження, номери транспортних засобів, а в CMR також зроблено посилання на відповідний інвойс, тобто дані документи є належними доказами по справі, співвідносяться з іншими документами, які надавалися до митного оформлення, і дозволяють встановити обставини перевезення і вартість додаткових витрат.

Також, позивач надав до суду копію договору №1 на транспортно-експедиційне обслуговування у міжнародному сполученні від 27.08.2012 між позивачем (Замовник) і ПП "Київтрансбуд ХХІ". Крім цього, позивач надав до суду копії договорів-заявок №19 від №34 між позивачем і ПП "Київтрансбуд ХХІ", рахунки-фактури ПП "Київтрансбуд ХХІ" від 20.03.2013 №СФ-0000048 і 28.03.2013 №СФ-0000057, акти здачі-прийняття робіт від 20.03.2013 №ОУ-0000048 і від 28.03.2013 №ОУ-0000057, які додатково підтверджують об'єктивність і достовірність відомостей в CMR і довідках.

Аналізуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої та апеляційної інстанцій, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом в свою чергу не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Отже, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, суди дійшли вірного висновку щодо протиправності рішення про коригування митної вартості товарів.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Київської міської митниці відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.03.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: