Справа № 804/16720/14
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року м. Київ К/800/27778/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,
провівши попередній розгляд касаційної скарги публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського» (далі - ПАТ «Дніпровський МК ім.Ф.Е.Дзержинського») пред'явило позов до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання недійсним та скасування рішення Дніпропетровської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 110010000/2014/600059/1 від 29 травня 2014 року та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110010000/2014/20036 від 29 травня 2014 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ПАТ «Дніпровський МК ім.Ф.Е.Дзержинського», посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню із огляду на наступне.

Судами встановлено, що 28 січня 2014 року між позивачем та компанією «Vesuvius Spolka z Ograniczona Odpowiedzialnoscia» («Vesuvius Poland SP.Z O.O.») укладено контракт № 14-0156-12 поставки товару - «вогнетривкий бетон марки CRITERION 80РЕ» (далі - товар).

Відповідно до розділу 2 вказаного контракту передбачено, що ціни на товар узгоджуються у відповідних Додатках (Специфікаціях) та/або Доповненнях до даного Контракту і встановлюються в Євро (EUR). Ціни є твердими та не підлягають зміні в межах дії підписаних Додатків (Специфікацій) та/або Доповнень до даного Контракту, які є його невід'ємними частинами.

Згідно пункту 3.7 Контракту з товаром, що відвантажується, відправляється наступний пакет документів: рахунок - оригінал, три екземпляри; копія експортної декларації; залізнична накладна або автотранспортна накладна (CMR) - оригінал; пакувальний аркуш із зазначенням матеріалу упаковки та її ваги (брутто, нетто): оригінал, три екземпляри; сертифікат якості виробника (оригінал); сертифікат походження, виданий Торгово-Промисловою палатою країни-виробника (оригінал); фітосанітарний сертифікат на тару.

Згідно розділу 4 даного Контракту платежі за контрактом здійснюються шляхом перерахування покупцем 50 % вартості товару на розрахунковий рахунок продавця протягом 20 банківських днів з моменту отримання оригіналу інвойсу від продавця та другі 50 % покупець оплачує за фактично поставлений товар протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дати поставки з урахуванням документально підтверджених нестач шляхом прямого банківського переказу грошових коштів на рахунок Продавця.

28 січня 2014 року між сторонами укладено Специфікацію № 1, в якій визначено перелік товару, його кількість та вартість.

Згідно вказаної специфікації, вартість придбаного товару становить 0,9245 EUR/кг.

З метою розмитнення придбаного товару, позивачем 29 травня 2014 року подано до митного органу ДМВ та ВМД № 110010000/2014/020758, з визначенням вартості за придбаний товар за ціною контракту з використанням основного методу визначення митної вартості (за ціною договору). Вартість поставленого товару в кількості 20000 кг. склала загальну суму 18490,00 EUR або 295281,31грн.

На підтвердження митної вартості товару позивач надав митному органу для митного оформлення товару наступні документи:

- картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 110/2012/0001471 від 29 квітня 2014 року;

- міжнародну автомобільну накладну (CMR) № 000051 від 23 травня 2014 року;

- транспортну довідку № 062Д/707 від 28 травня 2014 року;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 30 вересня 2013 року;

- комерційну пропозицію № 13/09/30 від 30 вересня 2013 року;

- рахунок - фактуру (інвойс) № 131403680 від 23 травня 2014 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Специфікація № 1 від 28 січня 2014 року;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) № 14-0156-12 від 28 січня 2014 року;

- інформацію про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю товару № 2730 від 23 травня 2014 року;

- інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 2730 від 23 травня 2014 року;

- сертифікат про походження товару загальної форми №/MF/AK 0036012 від 23 травня 2014 року;

- копію митної декларації країни відправлення 14PL351010Е0035468 від 23 травня 2014 року;

- лист виробника товару № 13/02/13-05 від 13 лютого 2013 року;

- лист виробника товару від 23 травня 2014 року.

За результатами розгляду поданих документів митним органом виявлено розбіжності та неточності у поданих декларантом документах.

Декларантом не було подано митному органу документів відповідно до пункту 4.1 зовнішньоекономічного контракту від 28 січня 2014 року № 14-0156-12 про здійснення покупцем перерахунку 50% вартості замовленої партії товару (авансового платежу). Замість цього декларантом надано копію листа виробника від 23 травня 2014 року б/н щодо зміни умов оплати, що суперечить вимогам пункту 12.2 зовнішньоекономічного контракту.

Із наданих митному органу прайс-листа виробника від 30 вересня 2013 року б/н та комерційної пропозиції від 30 вересня 2013 року № 13/09/30 вбачалася різна вартість транспортних витрат імпортованого товару.

Електронна копія митної декларації відправлення від 23 травня 2014 року № 14PL351010E0035468 заповнена іноземною мовою та всупереч статті 254 Митного кодексу України надана без перекладу.

За відомостями комерційної пропозиції від 30.09.2013 року № 13/09/30, наданої при митному оформлені, у вартість товару включено стандартну експортну упаковку Vesuvius. Але відомості щодо врахування у митній вартості зазначеної складової до митного органу не надавалось.

В зв'язку із виявленням вказаних розбіжностей у поданих документах, Дніпропетровською митницею було запропоновано декларанту надати додаткові документи в підтвердження заявленої ним митної вартості товару, а саме: виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; відповідно статті 254 Митного кодексу України переклад копії митної декларації країни відправлення.

Позивача також повідомлено, що частиною 6 статті 53 Митного кодексу України передбачено право декларанта, або уповноваженої ним особи, за власним бажанням подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Декларант відмовився надати будь-які інші документи щодо підтвердження митної вартості, що підтверджується відповідним записом в декларації митної вартості.

29 травня 2014 року відповідачем після проведених консультацій прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 110010000/2014/600059/1, яким скориговано митну вартість товару з 0,9245 EUR/кг до рівня 1,5133 EUR/кг.

29 травня 2014 року відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110010000/2014/20036.

Листом від 17 липня 2014 року № 062Д/1052 для підтвердження заявленої митної вартості позивачем надіслано до митниці:

- висновок ТПП № ГО-2490 від 13 червня 2014 року;

- рахунок-фактура від 02 червня 2014 року № 68/UА/2014 про вартість перевезення товару з перекладом;

- заявку на транспорт від 02 червня 2014 року №SR-ТRE-991450482 з перекладом;

- переклад експортної декларації № 14РL351010Е0035468 від 23 травня 2014.

За результатами розгляду вказаних документів митницею повідомлено позивача, що виявлені при здійснення митного контролю розбіжності декларантом не усунуто.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що у посадових осіб митного органу сумніви щодо правильності визначення декларантом митної вартості товару виникли обґрунтовано, а у зв'язку із тим, що декларантом додатково не подано документів в підтвердження заявленої ним митної вартості, рішення Дніпропетровської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 110010000/2014/600059/1 від 29 травня 2014 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110010000/2014/20036 від 29 травня 2014 року є правомірними.

Суд апеляційної інстанції із висновком суду першої інстанції погодився та залишив постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанцій погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 51 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу).

Відповідно до частин 2-4 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частини 1, 2, 5, 6, 7 статті 54 кодексу).

Частинами 1, 2 статті 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

З системного аналізу вказаних статей вбачається, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи.

Як вбачається із матеріалів справи митним органом, під час здійснення контролю наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей, використаних при обчисленні митної вартості були виявлені розбіжності у поданих декларантом документах та неточності.

На вимогу митного органу про надання додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товару, позивачем витребуваних митницею документів не надано.

Консультацію щодо застосування методів визначення митної вартості та обмін наявною інформацією стосовно митної вартості імпортованого товару за умови додержання вимог щодо її конфіденційності з декларантом було проведено. Наявну інформацію щодо вартості аналогічних (подібних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), застосувати, враховуючи положення пункту 2 статті 61 МКУ митним органом не було можливості, оскільки митне оформлення таких самих товарів виготовлених тією ж особою - виробником, за тим самим контрактом вже здійснювалось. Методи на основі віднімання та додавання вартості митним органом не було можливості застосувати, у зв'язку із відсутністю об'єктивних, документально підтверджених даних, які б піддавались обчисленню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, на підставі чого прийшли до висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки документи подані декларантом до митної декларації не підтверджували заявлену ним митну вартість товару, а вимогу митного органу про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості декларант не виконав.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» відхилити, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: