Справа № 802/219/16-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

22 березня 2016 р. Справа № 802/219/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

суддів: Богоноса М.Б.

ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_3

до: Міністерства оборони України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністра оборони України ОСОБА_4

про: визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністра оборони України ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства оборони України від 27.01.2016р. №16КП про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності (сувора догана).

14.03.2016 року представником позивача через відділ прийому суду подано заяву про зміну (збільшення) позовних вимог за вхідним №4801, у якій окрім раніше заявлених вимог позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства оборони України № 148 від 18 лютого 2016 року, яким ОСОБА_3 звільнено з військової служби у запас за пунктом "и" частини 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" (у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем);

- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального штабу Збройних Сил - Головнокомандувача Збройних Сил України (по стройовій частині) від 23.02.2016р. №36 про виключення зі списків особового складу, всіх видів забезпечення;

- поновити ОСОБА_3 на посаді заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України;

- стягнути з Генерального штабу Збройних Сил України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, МФО 820172, ЗКПО 22990368, п/р 3193 в ОПЕРУ ДКУ м. Київ) на користь ОСОБА_3 (23100, АДРЕСА_1, код платника НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 лютого 2016 року до дня поновлення на військовій службі.

Обґрунтовуючи дану заяву представник позивача зазначив, що необхідність зміни (збільшення) позовних вимог зумовлена звільненням ОСОБА_3 з військової служби відповідно до наказу №148 від 18.02.2016 року, який він вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Надавши оцінку поданій заяві про зміну (збільшення) позовних вимог, суд дійшов висновку, що у її прийнятті слід відмовити виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 137 КАС України до початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи.

В контексті зазначеної норми, предметом позову слід вважати ту його частину, яка характеризує матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення (ч. 4 - 5 ст. 105 КАС України). Вона опосередковується спірними правовідносинами - правом і обов'язком позивача і відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Ними будуть: юридичні факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення; доказові факти, тобто ті, що тісно пов'язані з фактами матеріально-правового характеру і на підставі яких можна зробити висновок про їх наявність чи відсутність.

Так, із аналізу норми ч. 1 ст. 137 КАС України суд приходить до висновку, що законодавець надавши позивачу право подати заяву про зміну позовних вимог застеріг, що зміна може стосуватися лише предмета або підстави позову. При цьому, зміна позивачем одночасно як предмета так і підстави позову на думку суду є недопустимою з огляду на те, що така зміна фактично свідчить про появу нового позову, а не про зміну того, що перебуває на розгляді у суді.

Як вбачається із поданої представником позивача заяви від 14.03.2016 року, останній просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства оборони України № 148 від 18.02.2016 року, наказ Генерального штабу Збройних Сил - Головнокомандувача Збройних Сил України (по стройовій частині) від 23.02.2016 року №36, поновити ОСОБА_3 на посаді заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України та стягнути з Генерального штабу Збройних Сил України середній заробіток за час вимушеного прогулу. Дані вимоги беззаперечно свідчать про зміну предмету позову, оскільки фактично заявлено чотири нові позовні вимоги, з приводу зовсім інших обставин, ніж ті, які є предметом первинного позову.

При цьому слід зазначити, що позивач змінюючи (збільшуючи) первинний предмет позову та заявляючи 4 нових позовних вимоги, також змінює і обставини якими він їх обґрунтовує, тобто підстави позову.

Так, із матеріалів справи вбачається, що обґрунтовуючи протиправність наказу від 27.01.2016р. №16КП про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності (сувора догана), який був винесений у зв'язку із невчасним виконанням доручення начальника Генерального штабу України від 03.12.2015 року №2798/нв, позивач посилається на порушення процедури проведення службового розслідування відносно нього та штучне створення відповідачем формальних умов для притягнення до дисциплінарної відповідальності без урахування усіх обєктивних підстав, за яких доручення начальника Генерального штабу України не могло бути своєчасно виконано.

Натомість мотивуючи протиправність наказу Міністерства оборони України № 148 від 18.02.2016 року, яким ОСОБА_3 звільнено з військової служби у запас та наказу Генерального штабу Збройних Сил - Головнокомандувача Збройних Сил України (по стройовій частині) від 23.02.2016 року №36, позивач зазначає уже інші підстави та посилається на інші докази, які є відмінними від первісних. Зокрема, вказує на суперечність наказу про звільнення вимогам Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 10 квітня 2009 року № 170 щодо правильної кваліфікації дій, які слід розглядати як систематичне невиконання умов контракту.

Більше того, дві із чотирьох вимог, відображених у заяві від 14.03.2016 року, зверненні до Генерального штабу Збройних Сил, тобто до особи, яка взагалі не є стороною у справі, що вкотре підтверджує необхідність дослідження інших обставин, яким позивач обґрунтовує протиправність рішення цієї особи та додатково свідчить про зміну первинних підстав позову, з чим в судовому засіданні погодився і сам представник позивача.

За таких обставин, подана позивачем заява про зміну позовних вимог розцінюється судом як заява, у якій позивач просить змінити як підставу так і предмет позову у справі, що нормою ч. 1 ст. 137 КАС України не допускається, оскільки свідчить про виникнення нового адміністративного позову.

У даному випадку суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що відповідна заява із вимогами про скасування наказу Міністерства оборони України № 148 від 18.02.2016 року, наказу Генерального штабу Збройних Сил - Головнокомандувача Збройних Сил України (по стройовій частині) від 23.02.2016р №36, поновлення ОСОБА_3 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу може бути заявлена позивачем до суду у формі нового позову з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 105-106 КАС України.

Керуючись ст.ст. 51, 137, 160, 165, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У прийнятті заяви ОСОБА_3 про зміну позовних вимог (вхід. № 4801 від 14.03.16) відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Відповідно до ч. 6 ст. 254 КАС України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту постановлення.

Головуючий Слободонюк Михайло Васильович

Судді Богоніс Михайло Богданович

ОСОБА_1