Справа № 820/11447/15
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 р.Справа № 820/11447/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2016р. по справі № 820/11447/15

за позовом Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова"

до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Державне підприємство "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд скасувати податкове повідомлення - рішення Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № від 16.11.2015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2016р. по справі № 820/11447/15 адміністративний позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 16.11.2015 року про зменшення Державному підприємству "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О Морозова" розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 718317, 00 грн. за основним платежем.

Відповідач, Основ'янська об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з постановою суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийняті оскаржуваної постанови не дотримано вимоги ст. 159 КАС України, та зазначає, що висновки, які викладені в акті від 27.10.2015 року №964/20-38-22-05-07/14310299 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Електрон-Експерт" за період квітень 2015 року" є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, а тому вважає, що оскаржене податкове повідомлення-рішення прийнято на законних підставах. Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2016р. по справі № 820/11447/15 та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що у період з 13.10.2015 року по 20.10.2015 року Основ'янською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О Морозова" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Електрон-Експерт" за період квітень 2015 року, про що було складено акт №964/20-38-22-05-07/14310299 від 27.10.2015 року (а.с. 15-24).

Під час перевірки були встановлені порушення позивачем вимог п. 44.6 ст. 44, п.п. 198.2, 198.3, 198.6. ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення податку на додану вартість у сумі 718317,00 грн.

Не погодившись із висновком акта перевірки, позивач подав заперечення № 6080/4 від 04.11.2015 року на акт перевірки (а.с. 25-27), за результатом розгляду якого, листом Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № 5109/10/20-38-22-05-14 від 11.11.2015 року повідомлено про правомірність висновків податкової інспекції, як таких, що відповідають нормам Податкового кодексу України та вимогам чинного законодавства (а.с. 28-34).

На підставі акту перевірки відповідачем 16 листопада 2015 року було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 718317,00 грн. за основним платежем (а.с. 10).

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що господарські операції позивача з ТОВ "Електрон-Експерт" мали реальний характер, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку, а тому позивач правомірно включив до складу податкового кредиту відповідні суми за перевіряємий період та правомірно визначив від'ємне значення податку на додану вартість за операціями із контрагентом, в зв'язку з чим оскаржуване податкове повідомлення - рішення підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

В перевіряємому періоді позивач мав господарські операції із ТОВ "Електрон-Експерт".

20.04.2015 року між ТОВ "Електрон-Експерт" (постачальник) та ДП "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О Морозова" (покупець) був укладений договір поставки № 2465-ХКБИ, згідно п. 1.1 якого постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупця продукцію, за цінами, в номенклатурі, кількості і в строки, зазначені в Специфікації поставки продукції (Додаток №1), що є невід'ємною частиною цього договору (а.с. 11-13). Покупець зобов'язується прийняти продукцію і здійснити оплату на умовах, визначених даним договором (п. 1.2. Договору).

Згідно п. 4.1 цього Договору договірна ціна одиниці продукції, що поставляється за цим договором, вказана в Специфікації поставки продукції (Додаток №1), що є невід'ємною частиною цього договору. Загальна вартість продукції, що поставляється за цим договором, становить 4788780,00 грн. у тому числі ПДВ 20% - 798130,00 грн. (п. 4.2 Договору).

На виконання умов договору позивач оплатив товар у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 22.04.2015 року № 1189 на загальну суму 4309902,00 грн., у т.ч. ПДВ 718317,00 грн. (а.с. 36), та отримав податкову накладну від ТОВ "Електрон-Експерт" №39 від 22.04.2015 року на продукцію: нагнітач (434.87.003сб) у кількості 31,5 шт.; фільтр-поглинач (ФПТ-200Б) у кількості 31,5 шт.; термодатчик ТД-1 у кількості 157,5 шт.; електромагніт ЗМ-10АМ у кількості 31,5 шт.; пристрій ВКУ у кількості 22,5 шт. на загальну суму 4309902,00 грн. в тому числі ПДВ 718317,00 грн. (а.с. 35).

Товар був поставлений відповідно до видаткової накладної № РН -0000122 від 05.05.2015 р. (а.с. 37).

Колегія суддів зазначає, що вищезазначені документи складені у відповідності до п.п.1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік га фінансову звітність в Україні», а інформація, яку вони містять, відображена в регістрах бухгалтерського обліку.

З матеріалів справи встановлено, що податкова накладна, яка виписана позивачу ТОВ "Електрон-Експерт", була включена позивачем до реєстру отриманих та виданих податкових накладних за квітень 2015 р., а сума податку на додану вартість включена до податкового кредиту, що підтверджується копією додатку № 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року (а.с. 65-68).

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

При цьому за правилами п.198.3. ст.198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на фактично отриманий товар (роботи, послуги), що призначений для використання у власній господарській діяльності.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, яка згідно з пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Колегія суддів зазначає, що податкова накладна відповідає вимогам п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, має всі обов'язкові реквізити, та згідно п. 201.6 ст. 201 п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України та врахована при визначенні об'єкта оподаткування податком на додану вартість.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем з контрагентом ТОВ "Електрон-Експерт" належним чином оформлені договірні відносини та на виконання вимог податкового законодавства оформлені первинні документи податкової та бухгалтерської звітності, які відповідають вимогам чинного законодавства України.

Таким чином колегія суддів вважає, що наявність належним чином оформленої податкової накладної та первинних бухгалтерських документів надає позивачу право на формування податкового кредиту у відповідному звітному періоді.

Колегія суддів зазначає, що фактично висновки перевірки ґрунтується на підставі отриманої від ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області податкової інформації від 14.07.2015 року №1147/20-30-22-03/37094728 щодо ТОВ "Електрон-Експерт" з питань проведення фінансово - господарських операцій з платниками податків за квітень 2015 року, відповідно до якої підприємство за звітний період квітень 2015 р., неправомірно визначило суми податкового кредиту та податкові зобов'язання згідно з даними наявної податкової інформації.

Такий довід колегія суддів не приймає, оскільки законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства іншими юридичними особами, на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем було підтверджено правомірність віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі вартості придбання товару у контрагента, наданими до перевірки належно оформленими документами, зібрані по справі докази підтверджують виконання зобов'язань між сторонами господарських операцій, відповідність господарських операцій видам діяльності позивача, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість висновків податкового органу щодо завищення від'ємного значення з податку на додану вартість, а тому суд першої інстанції правомірно скасував податкове повідомлення-рішення від 16.11.2015 року №.

Такий висновок також підтверджується додатково витребуваними судом апеляційної інстанції доказами, а саме: витягом з журналу реєстрації довіреностей за 2015 р., прибутковими ордерами №404 від 06.05.2015 р., та картками складського обліку матеріалів.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірності свого рішення.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи та всупереч вимогам чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2016р. по справі № 820/11447/15 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.2 ст.87 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Законом України "Про судовий збір", в редакції після 1 вересня 2015 року податковий орган не звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Ухвалою суду від 22.02.2016 року заявнику апеляційної скарги було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду у розмірі 11852,24 грн. до моменту прийняття судового рішення.

В силу положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь особи, що подала апеляційну скаргу суб'єкта владних повноважень, якому було відстрочено сплату судового збору у розмірі 11852,24 грн. до ухвалення судового рішення за наслідками апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність такого стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2016р. по справі № 820/11447/15 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (61001, м. Харків, вул. Б. Хмельницького, 17, ) судовий збір у розмірі 11852 грн. 24 коп. (одинадцять тисяч вісімсот п'ятдесят дві гривні 24 копійки) до спеціального фонду Державного бюджету України - отримувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок 1011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Шевцова Н.В.
Повний текст ухвали виготовлений 28.03.2016 р.