Справа № 813/5944/14
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року Справа № 876/8598/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львов апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.07.2015 року у справі № 813/5944/14 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Дрогобицького міського відділу державної міграційної служби України у Львівській області, треті особи ОСОБА_1, ОСОБА_4, в інтересах якої діє мама ОСОБА_1, Орган опіки і піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про визнання реєстрації місця проживання незаконною та зняття з реєстрації місця проживання, -

В С Т А Н О В И В :

26 серпня 2014р. позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з адміністративним позовом до Дрогобицького міського відділу державної міграційної служби України у Львівській області, треті особи ОСОБА_1, ОСОБА_4, в інтересах якої діє мама ОСОБА_1, Орган опіки і піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради в якому просять суд визнати недійсною реєстрацію Дрогобицьким міським відділом державної міграційної служби України у Львівській області місця проживання малолітньої ОСОБА_4 у реконструйованому житловому будинку з добудовою та надбудовою житлових приміщень та влаштування промислового магазину з перукарнею в буд. АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача зняти малолітню ОСОБА_4 із реєстрації місця проживання у Львівській області місця проживання ОСОБА_4 у реконструйованому житловому будинку з добудовою та надбудовою житлових приміщень та влаштування промислового магазину з перукарнею в буд. АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивує тим, що будинок АДРЕСА_1 перебуває у перебуває у стані реконструкції з добудовою та надбудовою житлових приміщень, та влаштування промислового магазину з перукарнею, і не придатний для проживанні у ньому ОСОБА_1, то даний будинок не придатний і для проживання у ньому малолітньої доньки ОСОБА_4. Орган опіки і піклування Дрогобицької міської ради не надав ОСОБА_1 жодного дозволу на реєстрацію малолітньої доньки ОСОБА_4 у реконструйованому житловому будинку з добудовою та надбудовою житлових приміщень та влаштування промислового магазину з перукарнею в будинку АДРЕСА_1. Для реєстрації своєї малолітньої дочки ОСОБА_4 ОСОБА_1 не подавала необхідні для цього документів, а саме письмової заяви, свідоцтва про народження доньки, квитанції про сплату держмита, та талону про зняття з реєстрації, технічний паспорт на будинок куди буде приписуватись дитина, не подавала витяг з реєстру про право власності на будинок куди буде приписуватись дитина, та інші необхідні для реєстрації документи.

Крім цього, в порушення процедури реєстрації, відомості про ОСОБА_4, місце проживання якої реєструвалось разом із ОСОБА_1 не були внесені до заяви ОСОБА_1, другий із батьків ОСОБА_4 не надавав письмової згоди для реєстрації місця проживання дитини у реконструйованому житловому будинку з добудовою та надбудовою житлових приміщень га влаштування промислового магазину з перукарнею в будинку АДРЕСА_1, відомості по реєстрацію ОСОБА_4 не були внесені до картки реєстрації ОСОБА_1, а відомості про реєстрацію ОСОБА_1 не були внесені до адресної картки.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24.07.2015 року позовні вимоги позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково, а саме було визнано протиправною реєстрацію Дрогобицьким міським відділом державної міграційної служби України у Львівській області місця проживання малолітньої ОСОБА_4 у реконструйованому житловому будинку з добудовою та надбудовою житлових приміщень та влаштування промислового магазину з перукарнею в будинку АДРЕСА_1. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_1, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

Просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.07.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 14.06.2013 р. гр. ОСОБА_1 звернулась до Дрогобицького міського відділу ГУ ДМС України у Львівській області із заявою щодо реєстрації місця проживання її та її малолітньої доньки ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 та подала пакет документів, визначений ст. 6 Закону України "Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання" та пункту 2.2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 р. №1077, зареєстрованого в Мін'юсті України 18.12.2012 р. за №2109/22421.

При цьому ОСОБА_1 було подано заяву на реєстрацію місця проживання доньки ОСОБА_4, а також:

- свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, видане Реєстраційною службою Дрогобицького міськрайонного управління юстиції 10.06.2013 року, відповідно до якого власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1, виданий 10.06.2013 року Реєстраційною службою Дрогобицького МРУЮ Львівської області;

Задовольняючи позовні вимоги у справі частково, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч положенням Порядку № 1077, згідно яких при проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним, відповідачем при реєстрації 14.06.2013 року таких вимог дотримано не було. Також відповідачем не було надано доказів про сплату при реєстрації державного мита. А відтак, така реєстрація була проведена з порушенням.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 ст. 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Звернувшись до суду із даним позовом позивачі мотивують свої позовні вимоги тим, що відповідач незаконно здійснив реєстрацію місця проживання малолітньої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, оскільки матір дитини ОСОБА_1 не подала відповідачу визначених законодавством документів, необхідних для реєстрації місця проживання дитини. При цьому позивачі у позовній заяві жодним чином не обґрунтовують факт порушення відповідачем їх прав, свобод або інтересів при здійсненні реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_4

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_2, а позивач ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_3.

Щодо доводів позивачів про неподання ОСОБА_1 відповідачу документів, необхідних для реєстрації місця проживання її малолітньої доньки ОСОБА_4, колегія суду вважає за необхідне зазначити, що 14.06.2013 р. гр. ОСОБА_1 звернулась до Дрогобицького міського відділу ГУ ДМС України у Львівській області із заявою щодо реєстрації місця проживання її та її малолітньої доньки ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 та подала пакет документів, визначений ст. 6 Закону України "Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання" та пункту 2.2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 р. №1077, зареєстрованого в Мін'юсті України 18.12.2012 р. за №2109/22421.

При цьому ОСОБА_1 було подано заяву на реєстрацію місця проживання доньки ОСОБА_4, а також:

- свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, видане Реєстраційною службою Дрогобицького міськрайонного управління юстиції 10.06.2013 року, відповідно до якого власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1, виданий 10.06.2013 року Реєстраційною службою Дрогобицького МРУЮ Львівської області;

- квитанцію про сплату державного мита №4183414 від 13.06.2013 року на суму 0,85 грн.

Відповідно до п. 2.3. Порядку реєстрації місця проживання та місця "перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 р. №1077, зареєстрованого в Мін'юсті України 18.12.2012 р. за №2109/22421, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка з територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини та до адресної картки. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто.

Оскільки реєстрація місця проживання малолітньої ОСОБА_4 здійснювалась 14.06.2013 року одночасно із реєстрацією місця проживання обох її батьків - ОСОБА_1 та ОСОБА_3, подання на реєстрацію згоди другого з батьків не вимагалося.

За результатами розгляду заяви про реєстрацію ОСОБА_4, 14.06.2013 року працівниками Дрогобицького МВ ГУ ДМС, у відповідності до вимог пп. 2.3, 2.6 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в країні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС країни від 22.11.2012 р. №1077, зареєстрованого в Мін'юсті України 18.12.2012 за №2109/22421, було здійснено перевірку поданих на реєстрацію документів зареєстровано ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1, а також внесено відомості про реєстрацію дитини до Картки реєстрації особи матері ОСОБА_1 та до Адресної картки.

12.05.2015 року гр. ОСОБА_1 звернулася до Дрогобицького міського відділу ГУ ДМС України у Львівській області із заявою щодо зняття з реєстрації місця проживання її та її малолітньої доньки ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1, у зв'язку з вибуттям за адресою: АДРЕСА_4. Одночасно було подано до підрозділу міграційної служби заяву про реєстрацію місця проживання її малолітньої доньки ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_4.

До заяви про реєстрацію місця проживання доньки, ОСОБА_1 подала визначений чинним законодавством пакет документів, зокрема:

- свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2, видане Реєстраційною службою Дрогобицького міськрайонного управління юстиції 27.03.2015 року, відповідно до якого власником житлового будинку АДРЕСА_4 є ОСОБА_1;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_4, виданий 27.03.2015 року Реєстраційною службою Дрогобицького МРУЮ Львівської області;

Реєстрація місця проживання малолітньої ОСОБА_4 здійснювалося 12.05.2015 року одночасно із реєстрацією місця проживання обох її батьків - ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджується записами в Журналі обліку заяв про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи про реєстрацію заяв.

За результатами розгляду заяви про реєстрацію ОСОБА_4, 12.05.2015 року працівниками Дрогобицького МВ ГУ ДМС, у відповідності до вимог пп. 2.3, 2.6 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 р. №1077, зареєстрованого в Мін'юсті України 18.12.2012 р. за №2109/22421, було здійснено перевірку поданих на реєстрацію документів та зареєстровано ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_4, а також внесено відомості про реєстрацію дитини до Картки реєстрації особи матері ОСОБА_1 та до Адресної картки.

Оскаржувані позивачами дії суб'єкта владних повноважень повинні оцінюватися на відповідність дотримання принципу законності. Такий принцип відображено у частині другій статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведені обставини колегія апеляційного суду вважає що працівники Дрогобицького МВ ГУ ДМС країни у Львівській області, при здійсненні реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_4, діяли у відповідності до вимог чинного законодавства.

Також слід зазначити, що визначений чинним законодавством перелік документів, кі особа подає до підрозділу міграційної служби для реєстрації місця проживання, є вичерпним. Крім цього, відповідно до п. 2.5. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 12.11.2012 р. №1077, зареєстрованого в Мін'юсті України 18.12.2012 р. за №2109/22421, забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів.

Таким чином твердження позивачів про неподання ОСОБА_1 для реєстрації місця проживання її малолітньої дитини ОСОБА_4 технічного паспорту на будинок, технічного плану будинку, свідоцтва про шлюб батьків дитини, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, акту КЖП про санітарно-технічний стан будинку тощо є безпідставними та не обгрунтованими і не заслуговують на увагу суду

У відповідності до ст.202 цього Кодексу підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та порушенням норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою у задовольнні позовних вимог відмовити повністю.

Керуючись: ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.07.2015 року у справі № 813/5944/14 - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : Я.С. Попко

Р.Б. Хобор

Повний текст постанови виготовлено 24.03.2016 року.