Справа № П/811/3434/14
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2016 року Справа № П/811/3434/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравчук О.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

до відповідача - ФОП ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу.

До Кіровоградського окружного адміністративного суду звернулася Світловодська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі - позивач) з адміністративним позовом до ФОП ОСОБА_1 (далі - відповідач), у якому просить стягнути з відповідача податковий борг з податку на доходи фізичних осіб в сумі 242084,57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано наявністю у відповідача узгоджених, однак добровільно не сплачених у встановлений законом строк податкових зобов'язань з податку доходи фізичних осіб.

Відповідач проти позову заперечив та наголосив, що податковий борг, заявлений позивачем до стягнення, не може вважатися узгодженим, оскільки процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення, яким ФОП ОСОБА_1 нараховано відповідне податкове зобов'язання, не завершена через неотримання відповідачем рішення про результати розгляду його повторної скарги (а.с.44-45).

На підставі ухвали суду від 18 січня 2016 року, керуючись положеннями частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши вказану адміністративну справу у порядку письмового провадження, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 26 листопада 1992 року зареєстрований виконавчим комітетом Світловодської міської ради як фізична особа-підприємець та на час виникнення спірних правовідносин перебував на обліку у податковому органі як платник податків (а.с.5-8).

Позивач стверджує про наявність у відповідача податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 242084,57 грн, які складають несплачені відповідачем у встановлений законом строк грошові зобов'язання, донараховані такому платникові податків за рішенням контролюючого органу, а також пеня, нарахована на відповідну суму.

Так, 21 червня 2013 року посадовими особами Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року.

За результатами перевірки податковим органом складено Акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 27 червня 2013 року №331/1700-, згідно якого контролюючий орган дійшов висновку про порушення відповідачем вимог п.п.164.2.17 п.164.2 статті 164, п.179.1 статті 179 Податкового кодексу України в частині неподання податкової декларації за 2012 рік та заниження грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за перевірений період у сумі 212023,39 грн. внаслідок отримання у ІІІ кварталі 2012 року доходу за ознакою "126" у розмірі 1247196,44 грн. від ТОВ "Кейт-Колект" (а.с.14-21).

На підставі висновків вказаного Акта перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 09 серпня 2013 року № про збільшення ОСОБА_1 грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 212023,39 грн за основним платежем та 53005,85 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Разом з тим, за наслідками адміністративного оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення суму визначеного відповідачеві податкового зобов'язання зменшено на 214,6 грн - за основним платежем та 53,65 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями та, як наслідок, 06 грудня 2013 року винесено податкове повідомлення-рішення №, яким ОСОБА_1 збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачує особа за результатами річного декларування на загальну суму 264760,99 грн. (за основним платежем - 212023,39 грн., штрафними (фінансовими) санкціями - 53005,85 грн.) (а.с.12-13, 23-26).

Проте, як вбачається з облікової картки платника податків, у встановлений законом строк відповідач повної суми податкового зобов'язання не сплатив, часткове погашення грошового зобов'язання відбулося за рахунок переплати. Разом з тим, ОСОБА_1 нарахована й пеня в сумі 21567,14 грн (а.с. 11).

За таких умов позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України під „грошовим зобов'язанням платника податків" розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктами 54.3.1-54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію; дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового Кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими Податковим Кодексом України (пункт 58.2 статті 58 Податкового кодексу України).

За змістом підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Водночас, відповідно до статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Так, зокрема, пунктами 56.2-56.3 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується, має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

У разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня.

Контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Керівник (його заступник або інша уповноважена посадова особа) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи) про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту .

Рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку (пункт 56.10 статті 56 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 56.15 статті 56 Податкового кодексу України, скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

При цьому вказане законодавче положення містить застереження, за яким протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

З аналізу вказаних законодавчих положень у їх системному зв'язку вбачається, що набуття грошовим зобов'язанням платника податків статусу податкового боргу у випадку адміністративного оскарження рішення контролюючого органу про нарахування такого зобов'язання, відтерміновується до закінчення процедури такого оскарження.

При цьому, відповідно до підпункту 56.17.3 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження закінчується, зокрема, днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків (підпункт 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України).

Так, матеріалами справи підтверджено, що відповідач, не погодившись із нарахованими йому податковими зобов'язаннями, оскаржив відповідне податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, насамперед, до Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області.

Як зазначалося, рішенням податкового органу про результати розгляду первинної скарги податкове повідомлення-рішення від 09 серпня 2013 року було скасовано в частині збільшення ОСОБА_1 грошового зобов'язання на суму 214,6 грн - за основним платежем та 53,65 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 23-26).

Проте, не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 04 грудня 2013 року скерував до Міністерства доходів і зборів України повторну скаргу, у якій так само просив скасувати податкове повідомлення-рішення про нарахування йому відповідних податкових зобов'язань (а.с. 48-50).

У свою чергу, 24 січня 2014 року, з урахуванням рішення про продовження строку розгляду первинної скарги від 23 грудня 2013 року, Міністерство доходів і зборів України прийняло рішення про результати розгляду повторної скарги відповідача, яким скаргу ОСОБА_1 залишило без задоволення (а.с. 93-95).

Як вбачається з матеріалів справи, вказані рішення направлялися відповідачеві, однак повернулися до податкового органу з відміткою відділення поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 89-90).

У контексті спірних правовідносин суд враховує, що у розумінні Податкового кодексу України рішення контролюючого органу про результати розгляду скарг вважається врученим фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення (абзац другий пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України).

За таких умов суд критично оцінює посилання відповідача на те, що процедура адміністративного оскарження не закінчена з огляду на неотримання ОСОБА_1 рішення про результати розгляду його повторної скарги.

Принагідно суд зазначає, що відомості про оскарження відповідачем податкового повідомлення-рішення в судовому порядку сторонами не надавалися.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що податкові зобов'язання ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, нараховані відповідачеві податковим органом, наразі є узгодженими та набули статусу податкового боргу.

Згідно з пунктом 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Водночас, за приписами пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений у повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Так, Світловодською ОДПІ у відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового Кодексу України було направлено відповідачеві податкову вимогу форми "Ф" №451-25 від 29 травня 2014 року на суму 242 084,57 грн. (а.с.9).

Разом з тим судом встановлено, 25 грудня 2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

За нормами Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців за заявницьким принципом" від 13 травня 2014 року №1258-VII, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця проводиться державним реєстратором не пізніше наступного робочого дня з дати отримання від фізичної особи-підприємця реєстраційної картки на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності або судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем без довідок органу доходів і зборів про відсутність заборгованості зі сплати податків, зборів та про відсутність заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Останнім звітним періодом для платників буде рахуватись базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року. Фізичні особи-підприємці можуть бути зняті з обліку з органів доходів і зборів у разі встановлення факту відсутності заборгованості перед бюджетом щодо сплати платежів, контроль за справлянням яких здійснюють органи доходів і зборів. Для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця не вимагаються повідомлення та довідки органів доходів і зборів.

Частиною третьою статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 65.10.8 пункту 65.10 статті 65 Податкового кодексу України державна реєстрація припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Згідно з абзацом другим пункту 97.3 статті 97 Податкового кодексу України у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), погашення грошових зобов'язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи.

При цьому підпунктом 97.4.3 пункту 97.4 статті 97 Податкового кодексу України визначено, що особою, відповідальною за погашення грошових зобов'язань чи податкового боргу платника податків, є стосовно фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, - така фізична особа.

Отже, за погашення податкового боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, діяльність якої припинена, відповідальною особою є фізична особа ОСОБА_1.

У свою чергу, згідно із підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 242 084,57 грн.

Судові витрати, які підлягали б розподілу відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справі відсутні.

Керуючись статтями 86, 94, 159 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1) податковий борг з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 242084,57 грн. (двісті сорок дві тисячі вісімдесят чотири гривні, п'ятдесят сім копійок) на користь Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цієї постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.В. Кравчук