Справа № 2-а/1970/2274/11
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року Справа № 876/3097/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Тернопільського колективного творчо-виробничого підприємства «Тернопільархпроект» до управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі про скасування рішення за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2011 року Тернопільське колективне творчо-виробниче підприємство «Тернопільархпроект» звернулося до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі (далі - УПФ України в м. Тернополі) про скасування рішення № 315 від 18 травня 2011 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення управліня Пенсійного фонду України в м. Тернополі № 315 від 12 травня 2011 року.

Із таким судовим рішенням не погодилося управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі та подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржувану постанову та постановити рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянт, зокрема, зазначив, що управлінням Пенсійного фонду України в м. Тернополі було проведено планову перевірку позивача, за наслідками якої підприємству було донараховано страхові внески в сумі 26829,21 грн. Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або Страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми. Таке положення міститься і у п. 9.3.4. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України. На виконання цих нормативних актів управлінням Пенсійного фону України в м.Тернополі було винесене рішення № 315 від 12 травня 2011 року, яким до позивача застосовано фінансові санкції на суму 14756,06 грн. за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків.

Апелянт у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи.

Тернопільське колективне творчо-виробниче підприємство «Тернопільархпроект» подало письмові заперечення на апеляційну скаргу. Позивач зазначив, що постанова суду є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги не спростовують викладених у ній висновків.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12 травня 2011 року УПФ України в м. Тернополі було проведено планову перевірку Тернопільського колективного творчо-виробничого підприємства «Тернопільархпроект» з питань дотримання законодавства щодо нарахування, обчислення та сплати внесків на загальнообов'язкове державне страхування, за результатами якого складено акт від 12 травня 2011 року.

Згідно цього акту перевіркою встановлено, що при подачі електронного звіту за лютий 2010 року платником неправильносформовано електронні відомості в розрізі найманих працівників, що призвело одночасно до заниження фонду оплати праці на 76219,34 грн. та завищення цього ж фонду на 11415 грн. Ці неточності були виправлені платником самостійно шляхом коригування відповідних відомостей у звіті за грудень 2010 року.

Рішенням УПФ України в м. Тернополі № 315 від 12 травня 2011 року до позивача застосовані санкції, передбачені пунктом 4 частини дев'я ої статті Закону № 1058-ІУ, в розмірі 14756,06 грн.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інтонації про незаконність вищевказаного рішення з таких підстав.

Відповідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В період до 1 січня 2011 року відносини, що виникали між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулювалися Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Зазначеним Законом визначалися платники страхових внесків, порядок їх нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Згідно з пунктом 4 статті 17 Закону, пунктом 5.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками і застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в Пенсійний фонд України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України 19 грудня 2003 року № 21-1 (далі - Інструкція) платники подають до органу Пенсійного фонду для реєстрації протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, розрахунок зобов'язань зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, в якому вказуються самостійно обчислені суми зобов'язань.

Статтею 20 Закону визначено порядок обчислення та сплати страхових внесків.

В абзаці 1 частини 6 вказаної статті зазначено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Частинами 1, 2, 5, 9 статті 106 Закону передбачалось, що у разі виявлення своєчасно несплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Згідно з пунктом 5 частини 9 статті 106 Закону за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів ПФУ накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 4 ст. 9 статті 106 Закону за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми.

Згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 січня 2014 року у справі № К/800/59063/13 Тернопільське колективне творчо-виробниче підприємство «Тернопільархпроект» зазначало, що страхові внески, донараховані Управлінням ПФ за лютий 2010 року, сплачені вчасно, а факт донарахування мав місце лише в частині внесення змін до електронного звіту та картки обліку страхових внесків.У випадку підтвердження таких доводів, рішення управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі від 12 травня 2011 року № 315 не може вважатись законним, оскільки у ньому йдеться про застосування санкції, передбаченої за донарахування виключно несплачених внесків.

Судами не досліджувалось питання повноти виконання Підприємством обов'язку зі сплати страхових внесків за лютий 2010 року станом на момент винесення оскаржуваного рішення Управління ПФ. Матеріали справи не дають можливості для касаційного суду однозначно відповісти на вказане питання.

У зв'язку з цим судові рішення були скасовані, а справу в цій частині направлено на новий розгляд.

Вказівки суду касаційної інстанції були виконані і судом досліджено питання сплати страхових внесків позивачем за лютий 2010 року.

Так, встановлено, що позивачем 16 лютого 2010 року було перераховано до Пенсійного фонду України 1069,98 грн. згідно платіжного доручення № 46, 17745, грн. згідно платіжного доручення № 47, 1 березня 2010 року - 751, 57 грн. згідно платіжного доручення № 65, 12476,16 грн. згідно платіжного доручення № 66. Вищевказані плажні доручення (належним чином засвідчені з відмітками банку про перерахування коштів) приєднані до матеріалів справи.

Таким чином, за лютий 2010 року позивачем було перераховано до Пенсійного фонду України 1820,55 грн., що становить 2 % від нарахованої заробітної плати працівників, виходячи із загальної суми фонду заробітної плати 91027,59 грн. та 30221,16 грн., що становить 33,2 % нарахувань на фонд заробітної плати за цей період.

Отже, відсутні підстави стверджувати, що мала місце несплата підприємством внесків до Пенсійного фонду України за лютий 2010 року.

А тому, у відповідача не було законних підстав для нарахування фінансових санкцій.

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі № 315 від 12 травня 2011 року є протиправним і правильно скасовано Тернопільським окружним адміністративним судом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року у справі № 2-а/1970/2274/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 22 березня 2016 року.