Справа № 2-а-3250/11
Суддя: Коцюрба М. П.
Дата ухвалення: 2011-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3250/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2011 року суддя Києво-Святошинського суду Коцюрба М.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління праці і соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та стягнення недорахованих сум на допомогу на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувсь до суду з позовом до Головного управління праці і соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та стягнення недорахованих сум на допомогу на оздоровлення.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок йому щорічної допомоги на оздоровлення, яка фактично виплачується у розмірі 120 грн., хоча відповідно до чинного законодавства України повинна виплачуватись у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, але відповідач відмовив йому у здійсненні такого перерахунку.

Враховуючи викладене та посилаючись на норми закону, позивач просив суд зобов'язати Управління праці і соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області здійснити йому перерахунок і забезпечити виплату щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі пяти мінімальних заробітних плат мінімальної пенсії за віком з 2005 року.

Також просив стягнути з відповідача додаткової пенсії як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суддя, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем виплачувалась позивачу щорічна допомога на оздоровлення у розмірі лише 120 грн.

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у його редакції станом до внесення змін 28 грудня 2007 року, які визнані неконституційними рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року), визначено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення і для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не може бути нижчою пяти мінімальних заробітних плат.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Проте, Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. положення ст. 48 Закону було викладено в новій редакції, відповідно до якої право на щорічну допомогу на оздоровлення виплачується для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі пяти мінімальних заробітних плат було обмежено, що є неконституційним. На підставі цих змін відповідач при нарахуванні позивачеві щорічної допомоги на оздоровлення керувався лише Постановою КМУ № 562 від 12 липня 2005 року.

Позивачем було направлено письмове звернення до відповідача з вимогою здійснити нарахування належної йому як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі пяти мінімальних заробітних плат та забезпечити її виплату.

Згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 р. № 796-ХІІ визначив основні положення виконання конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, направлені на захист їх життя і здоров'я, так як, згідно зі статтею 50 Конституції України кожний має право на безпечне для життя і здоров'я навколишнє середовище, і на відшкодування, нанесеної порушеннями цього права, шкоди.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за нанесену шкоду громадянам і зобов'язується відшкодувати її за порушення здоров'я або втрату працездатності громадянам і дітям, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В своєму рішенні Конституційний суд України від 11 жовтня 2005 р. роз'яснив, що Конституційним Судом України неодноразово розглядались проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, недопустимість обмеження конституційного права громадян на відповідний життєвий рівень і сформулював правову позицію, у відповідності з якою Конституція і закони України виділяють деякі категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій соціального захисту від держави.

В рішеннях Конституційного Суду України визначено, що пільги, компенсації і гарантії є видом соціальної допомоги і невід'ємною частиною конституційного права.

Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у Рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками), згідно з яким "конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих; прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб та існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не однорідними і загальними". При цьому Конституційний Суд України зазначив, «що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена» абзац четвертий п.п. 5.2 п. 5 мотивувальної частини).

Ухвалюючи Рішення від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян). Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України, Президента України. Кабінету Міністрів України на необхідність додержання положень статей 1, 3, 6, 8, 19,22, 95, 96 Конституції України, статей 4, 27, частини другої статті 38 Бюджетного кодексу України при підготовці, прийнятті та введенні в дію закону про Держбюджет. Ця рекомендація ґрунтувалася на правових позиціях Суду, висловлених у зазначеному Рішенні, відповідно до яких: стаття 38 Бюджетного кодексу України конкретизує вимоги частини другої статті 95 Конституції України щодо змісту закону про Держбюджет; у сукупності вказані статті Бюджетного кодексу і Конституції України визначають вичерпний перелік правовідносин, які повинні регулюватися законом про Держбюджет - встановлення тільки доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, а тому закон про Держбюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзаци четвертий, п'ятий, шостий, восьмий пункту 4 мотивувальної частини). У зв'язку з цим Конституційний Суд України дійшов висновку, що "зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України" (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини).

Рішенням Конституційного суду України за № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. положення, що змінювати зміст ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», були визнані такими, що не відповідають Конституції України, тобто є неконституційними, та втрачають свою чинність з дня їх ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За своєю правовою природою інститут проведення перерахунку періодичних соціальних виплат носить одноразовий характер, а вже самі соціальні виплати здійснюються на підставі цього перерахунку в подальшому на постійній основі, а тому неможливо обмежити кінцевою датою перерахунок та виплати, що на підставі нього здійснюються.

Отже, відмова Відповідача у здійсненні перерахунку та виплаті позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, є протиправною і такою, що суперечить Конституції України.

Стосовно вимоги ОСОБА_1 щодо виплати додаткової пенсії як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, то суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні даної позовної вимоги з наступних підстав.

Однак позивачем не надано будь-яких доказів звернення до відповідача з відповідною заявою про виплати додаткової пенсії як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Також позивачем не надано рішення Головного управління праці і соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, щодо відмови позивачу у виплаті додаткової пенсії як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

У зв'язку з чим суд позбавлений можливості вирішити питання про його правомірність.

Позовні вимоги за період з 28.05.2005 року по 10.11.2010 року, слід залишити без розгляду у відповідності до вимог ч. 2 ст. 99 та ч. 1 ст. 100 КАС України, так як пропуск строку звернення до суду є підставою для залишення позовних вимог без розгляду. Позовні вимоги в частині стягнення з 11 листопада 2010 року підлягають до задоволення.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 6,8, 22, 46, 64, 95, 113, 124 Конституції У країни, ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 р. «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя в Україні», Рішенням Конституційного суду України за№ 10-рп/2008 від 22.05.2008 р., Рішенням Конституційного суду України за№ 19-рп/2010 від 09.09.2010 р., ст.ст. 2, 4, 7, 9, 14, 23, 86, 94, 158-163, 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги про перерахунок та виплату пенсії Управління Пенсійного фонду України у Києво- Святошинському районі Київської області за період 28.05.2005 року по 10.11.2010 року включно - залишити без розгляду.

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління праці і соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку і забезпеченні виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат - неправомірними.

Зобов'язати Головне управління праці і соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок і забезпечити виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі пяти мінімальних заробітних плат за 2010 рік з врахуванням раніше здійснених виплат.

Судові витрати віднести на рахунок Державного бюджету України.

Апеляційної скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво- Святошинський районний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_2