Справа № 686/24312/15-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/24312/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Мороз В. О.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

16 березня 2016 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Майданюк Я.Л.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника третьої особи: Греснюка В. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому, за участю третьої особи - ПАТ "Поділля-Плюс" про призначення пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому, за участю третьої особи - ПАТ «Поділля-Плюс, в якому просив зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому призначити йому з 06.10.2015 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. і ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 22 січня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник третьої особи на стороні відповідача в судовому засіданні заперечив стосовно задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи в судове засідання не з'явився.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду від 22 січня 2016 року - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 працював в ПАТ «Поділля-Плюс» (колишньому ВАТ «Поділля-Плюс», АТП 22021, АТП 16827) з 09.11.1981 року по 20.08.1994 року, та з 01.12.1994 року по 10.08.2001 року.

Так, з 09.11.1981 року ОСОБА_4 працював слюсарем 3-го розряду, з 25.02.1982 року до 24.03.1982 року - водієм вантажного автомобіля, з 25.03.1982 року до 30.09.1989 року - водієм на автобусі в автоколоні № 2, з 01.10.1989 року до 20.08.1994 року - водієм на автобусі в автоколоні № 6, з 01.12.1994 року до 31.12.1996 року - в автоколоні № 2, з 01.01.1997 року - в автоколоні №1, що підтверджується копією трудової книжки позивача та особової картки із доданими наказами та заявами.

06.10.2015 року ОСОБА_4 звернувся до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, однак отримав відмову у зв'язку з тим, що відсутні відомості про те, що він здійснював пасажирські перевезення на міських маршрутах.

Вважаючи дії УПФУ в м. Хмельницькому щодо відмови в призначенні йому пенсії на пільгових умовах незаконними, ОСОБА_4 звернувся з даним позовом до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями п. з ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, зважаючи на наступне.

Пунктом «з» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

У ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. п. 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 11 Порядку для підтвердження стажу роботи заявник подає до органу ПФУ за місцем свого проживання ряд документів, перелік яких визначений цим пунктом, в тому числі: заяву про підтвердження стажу роботи, довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, або інші документи, що підтверджують факт припинення юридичної особи (в тому числі архівні); трудову книжку; документи, видані архівними установами (довідку про заробітну плату, копії документів для проведення атестації робочих місць, копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати). У разі необхідності, заявник може подавати і інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Так, з аналізу норм чинного законодавства можна зробити висновок про те, що до пільгового стажу зараховується період роботи водієм саме міського пасажирського транспорту.

З копії трудової книжки ОСОБА_4 слідує, що він дійсно працював водієм в період з 25.03.1982 року по 20.08.1994 року та з 01.12.1994 року по 10.08.2001 року, а загальний трудовий стаж позивача розпочався ще з 13.11.1978 року.

Відповідно до записів у особовій карточці позивача він працював в АТП, до складу якої входили 1-ша , 2-га та 6-та автоколони.

З 25.03.1982 року до 30.09.1989 року ОСОБА_4 працював в автоколоні № 2, з 01.10.1989 року до 20.08.1994 року в автоколоні № 6, з 01.12.1994 року до 31.12.1996 року в автоколоні № 2. З 01.01.1997 року - в автоколоні № 1, яка взагалі не займалась міськими перевезеннями, а водії 2 та 6 автоколон здійснювали приміські, міські, міжміські перевезення та перевезення по замовленнях.

В особовому рахунку із зарплати водія ОСОБА_4, наказах № 53-К від 25.03.1982 року, № 116-К від 19.08.1994 року, №171-К від 28.11.1994 року та № 47-К від 09.08.2001 року не вказано, що він працював водієм міського пасажирського транспорту. В особовій карточці форми Т-2 позивача також не зазначено про міські пасажирські перевезення, з чим останній був ознайомлений, що підтверджується його особистими підписами в ній.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які уточнюючі відомості що підтвердили б те, що позивач був водієм саме міського пасажирського транспорту.

Разом з тим, обгрунтовуючи позовні вимоги вимоги ОСОБА_4 посилається на протокол №52 засідання комісії Хмельницького ВАТ "Поділля-Плюс" з нарахування стажу роботи на пільгову пенсію водію автобуса, зайнятому на міських перевезеннях, що міститься в матеріалах справи, відповідно до якого прийнято рішення про зарахування на підставі свідчень свідків і відповідно до карточки особистого обліку ОСОБА_4 робочий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах, період його роботи на міських пасажиських перевезеннях з повним робочим днем, з 25.03.1982 року (наказ №53-К від 25.03.1982 р.) по 20.08.1994 року (наказ №116-К від 19.08.1994 року) та з 01.12.1994 року (наказ №171-К) від 28.11.1994 року) по 10.08.2001 року (наказ №47-К від 09.08.2001 року)

Однак, з матеріалів справи слідує, що 14.08.2014 року відбулось засідання комісії Хмельницького ПАТ «Поділля-Плюс» з дослідження матеріалів та наявності підстав нарахування стажу роботи на пільгову пенсію водіїв автобусів на пасажирських перевезеннях.

Комісією також досліджено інші документи, що підтверджують трудовий стаж ОСОБА_4, а саме: карточку особистого обліку Ф.Т-2., типовий договір про повну матеріальну відповідальність, заяву від 25.03.1982 р., заяву від 18.04.1994 р., наказ № 55-К від 19.04.1994 р., заяву від 09.08.1994 р., наказ №109-К від 30.12.1996р., заяву від 11.07.2001 р.

За результатом вказаних досліджень документів, комісія прийшла до висновку, що в досліджених документах відсутні відомості, що водій ОСОБА_4 здійснював пасажирські перевезення на міських маршрутах, а тому відсутні підстави для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "з" Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Також, відповідно до вищевказаного акту, комісія вирішила скасувати раніше видані ОСОБА_4 акт від 20.02.2003 року та протокол №52 від 20.02.2003 року засідання комісії Хмельницького ВАТ "Поділля-Плюс з нарахування стажу роботи на пільгову пенсію водію автобуса, зайнятому на міських перевезеннях як такі, що не відповідають дійсності.

Таким чином, твердження апелянта про те, що його стаж підтверджується відповідними документами є безпідставним, оскільки такі відповідно до акту затвердженим головою правління ПАТ "Поділля-Плюс" від 14.08.2014 року визнані недійсними.

Також колегія суддів не може взяти до уваги свідчення свідків, оскільки відповідно до Постанови КМУ від 12.08.1993 року № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів до них" до уваги беруться свідчення свідків, лише у випадку коли відсутні документи, що підтверджують трудовий стаж, в даному ж випадку всі документи, що підтверджують трудовий стаж та первинні документи про виконувану роботу позивача на підприємстві збереглися.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі та в межах закону, оскільки факт наявності у позивача стажу роботи, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах не доведений та не підтверджений документами.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем надано суду достатньо належних доказів, які свідчать про безпідставність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 21 березня 2016 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.