Справа № 753/20098/15-а
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е., при секретарі - Киш С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва (надалі за текстом - «Управління») призначити з 17.09.2015 р. пенсію за вислугу років відповідно до ст. Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 11.02.1994 року по 28.01.2000 року працював на посаді лікаря швидкої допомоги. Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (надалі за текстом - Закон № 1788-XII) має право на врахування періоду роботи на цій посаді при призначенні пенсії за вислугу років. Однак відповідач не виконує вимог указаного Закону та протиправно відмовляє у призначенні пенсії.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено. Зобов'язано Управління призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 17.09.2015 року.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши повноту встановлення місцевим загальним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1

За даними трудової книжки позивач у період з 14 листопада 1980 р. працював у закладах охорони здоров'я на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Зокрема, у період з 11.02.1994 року по 31.01.2000 року позивач працював лікарем швидкої допомоги виїзної реанімаційної бригади в МПП «Медікелсервіс» та в МПП «Медсервіс».

17 вересня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Управління із заявою, якою просив здійснити призначення пенсії за вислугу років.

Листом від 05.10.2015 року № 546/Г-497, відповідач відмовив у такому призначенні.

Відмова вмотивована тим, що до спеціального стажу не враховано період роботи на посаді лікаря в МПП «Медікелсервіс» та в МПП «Медсервіс»,оскільки документально не підтверджено, що вони мають статус медичного закладу.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 р. № 1788-XII, у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 р.

За змістом пункту 2 цього Переліку право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), що працювали в лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальних органах Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.

Відповідно до примітки 2 до Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Згідно статті 3 Основ законодавства України про охорону здоров'я від 19.11.1992 р. 2801-XII заклад охорони здоров'я - це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Згідно із копіями статутів малого приватного підприємства «Медіклсервіс», приватного підприємства «Медіклсервіс», малого приватного підприємства «Медсервіс» - вказані підприємства є юридичними особами, предметом діяльності яких зокрема є надання платної та благодійної медичної допомоги населенню, комерційна швидка допомога.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач, ігноруючи зазначені норми матеріального права та не враховуючи до спеціального стажу період роботи на посаді лікаря з 11.03.1994 року по 28.01.2000 року в МПП «Медсервіс» та МПП «Медіклсервіс», порушив указане право позивача на призначення пенсії за вислугу років.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а твердження скаржника про те, що державна акредитація названих підприємств не була проведена є помилковим.

По-перше, Порядок державної акредитації закладу охорони здоров'я було затверджено лише 15 липня 1997 р. постановою Кабінету Міністрів України № 765.

По-друге, згідно даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основним видом діяльності ПП «Медіклсервіс» є торгівля фармацевтичними товарами.

Відповідно до копій ліцензій серії АЗ № 021817 від 28.01.2000 р., серії АА № 248518 від 24.10.2001 р., серії АА № 418856 від 22.01.2003 р., серії АБ № 349720 від 15.02.2006 р. ПП «Медіклсервіс» отримало право на роздрібну торгівлю лікарськими засобами.

Відповідно ж до частини 5 статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров'я не підлягають обов'язковій акредитації аптечні заклади. Акредитація аптечних закладів може здійснюватися на добровільних засадах.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що при подачі апеляційної скарги управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва відстрочено сплату судового збору, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та правил розподілу судових витрат визначених статтею 94 КАС України із скаржника підлягає стягненню в дохід Державного бюджету 1 339 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року - без змін.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва в доход Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1 339 (тисяча триста тридцять дев'ять) грн. 80 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Т.М.Грищенко

суддя В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 22 березня 2016 р.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.