Справа № 826/17014/13-а
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

17 березня 2016 року 11:09 №826/17014/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Вініченко В.В., за участю представників сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
додержавної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 17 березня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.04.2013 №548/17-20 та від 29.04.2013 №711/17-20.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки контролюючого органу, які покладені в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки, за твердженням позивача, останній у досліджуваних фінансових операціях участі не приймав та, відповідно, прибутку, який підлягає декларуванню, не отримував.

Ухвалою Вищого адміністративного суду міста Києва від 20.10.2015 за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 у справі №826/17014/13-а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2013 та увалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2014 скасовано, а справу направлено на новий розгляд в суд першої інстанції. У мотивувальній частині вказаної ухвали зазначено, що при розгляді даної справи судами попередніх інстанцій не було надано належної оцінки та не було перевірено наслідки розслідування або розгляду кримінальної справи стосовно ухилення від сплати податків фізичною особою ОСОБА_1, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000142 від 18.04.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 212 Кримінального кодексу України. Крім того, у матеріалах справи відсутній висновок головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 12.08.2013 №1520/8/26-15-10-04-06, покладений судами попередніх інстанцій в основу власних рішень. Також, Вищим адміністративним судом України наголошено, що матеріали справи не містять інших доказів щодо порушення відносно позивача кримінальної справи за фактом ухилення від сплати податків.

На підставі викладеного, розгляд справи здійснено з врахуванням частини п'ятої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2015 №826/17014/13-а сторони зобов'язано із врахуванням ухвали Вищого адміністративного суду міста Києва від 20.10.2015 надати суду необхідні документи для повного та всебічного з'ясування обставин справи і підготувати письмові пояснення з приводу спірних правовідносин.

У судовому засіданні 17.03.2016 неналежного відповідача - державну податкову інспекцію у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві - замінено на належного - державну податкову інспекцію у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, - який проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, прийнятих у межах та на підставі наявних у контролюючого органу повноважень.

Разом з тим, в судове засідання 17.03.2016 представником відповідача не надано суду висновку головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 12.08.2013 №1520/8/26-15-10-04-06 на відсутності якого наголошувалось судом касаційної інстанції, а також інформації щодо кримінального провадження відносно ОСОБА_1.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі міста Києва Державної податкової служби проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 по 31.12.2010.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем підпункту 8.2.1 пункту 8.2 статті 8, пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», статті 36, підпункту 170.11.1 пункту 170.11 статті 170, пункту 171.2 статті 171 Податкового кодексу України, внаслідок зроблено висновок про те, що ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2010 рік до державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва Державної податкової служби не подано, сплату до бюджету податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування не здійснено. За результатами перевірки сума оподаткованого доходу за 2010 рік складає 11 845 644,07 грн. Перевіркою донараховано податок на доходи фізичних осіб у сумі 1 776 846,61 грн.

На підставі викладеного, державною податковою інспекцією у Шевченківському районі міста Києва Державної податкової служби складено акт від 05.04.2013 №415/17-20/НОМЕР_1 та прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 16.04.2013 №548/17-20, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 2 221 058,26 грн., з яких за основним платежем 1 776 846,61 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 442 211,65 грн.;

- від 29.04.2013 №711/17-20, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 2 221 058,26 грн., з яких за основним платежем 1 776 846,61 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 442 211,65 грн.

Скориставшись правом на адміністративне (досудове) оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень, позивачем отримано рішення головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 05.07.2013 №343/Т/26-15-10-04-04, яким податкове повідомлення-рішення від 29.04.2013 №711/17-20 скасовано в частині застосованих штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 442 211,65 грн., в іншій частині залишено без змін.

Натомість, податкове повідомлення-рішення від 16.04.2013 №548/17-20, як вбачається зі змісту наявної у матеріалах справи копії рішення Міністерства доходів і зборів України від 17.09.2013 №4453/Т/99-99-10-01-03-14, відкликано державною податковою інспекцією 18.04.2013, у зв'язку з надходженням заперечень ОСОБА_1 до акту перевірки.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», який діяв станом на момент виникнення спірних правовідносин, об'єктом оподаткування податком з доходів фізичних осіб резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерелом їх походження з України, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх виплаті, іноземні доходи.

Згідно з пунктом 4.1 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», загальний річний оподатковуваний дохід платника податку - резидента України складається із суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року, а також іноземних доходів, одержаних протягом такого звітного року.

Іноземний дохід визначено «Про податок з доходів фізичних осіб» як дохід, відмінний від доходу з джерелом його походження з України (пункт 1.4 статті 1).

Згідно з підпунктом 9.9.1 пункту 9.9 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», якщо джерело виплат будь-яких оподатковуваних доходів є іноземним, то сума такого доходу включається до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку - їх отримувача, який зобов'язаний подати річну податкову декларацію.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, підставою для висновків про порушення позивачем положень податкового законодавства та нарахування зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб слугували твердження контролюючого органу про те, що за договором відшкодувального надання послуг від 01.10.2009 №01/10 замовник (юридична компанія «Baltcomtrading Sia», резидент Латвії) доручає за винагороду знайти покупця мазута топочного марки М-100 з січня 2010 року по грудень 2010 року з можливістю пролонгації даного договору та зобов'язаний сплатити податки з перерахованих сум винагороди, згідно із законодавством України та своєчасно надати податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2010 рік.

За висновками контролюючого органу, гр. ОСОБА_1 отримав у 2010 році за актом прийому-передачі виконаних послуг від 01.04.2010 №1 комісійну винагороду (безготівково) у сумі 1 495 851 доларів США (11 845 644,07 грн. за офіційним курсом НБУ на кінець виплати доходу 30.10.2010 (1 долар США = 7,919 грн.). На виконання договору гр. ОСОБА_1 уклав з компанією «Baltcomtrading Sia» (резидент Латвії) угоду про встановлення платіжних реквізитів для отримання комісійної винагороди, як фізична особа, від 01.04.2010 №б/н: юридична компанія «LVM CONTRACTS LIMITED р/р LV90KBRB 1111 2142 17001, SWIFT: TRASTA KOMERCBANKA, Riga LV 1050, Latvia».

При цьому, як зазначено в акті перевірки, гр. ОСОБА_1 не надав до перевірки фінансові (оригінали) документи на підтвердження виконання умов договору від 01.10.2009 №01/10 та забезпечення виконання податкових зобов'язань.

Так, у відповідності до наявної у матеріалах справи копії договору відшкодувального надання послуг від 01.10.2009 №01/10, компанія «Baltcomtrading Sia» (замовник) доручає, а гр. ОСОБА_1 (виконавець) приймає на себе за винагороду надання замовнику наступних послуг: від імені та за рахунок замовника знайти покупця мазута топочного марки М-100 на території України; підготувати умови для укладення договору поставки (купівлі-продажу) з покупцем товару (пункт 1.1 вказаного договору).

Доручення замовника за цим договором вважаються виконаними повністю з моменту укладення між замовником та покупцем договору поставки та підписання замовником акту прийому-передачі виконаних виконавцем робіт (пункт 1.2 даного договору).

При цьому, у відповідності до підпункту 3.1.4 пункту 3.1 договору, замовник зобов'язується щомісяця, одночасно з постачанням товару, оплачувати виконавцю комісійну винагороду, виходячи з 30 доларів США за кожну метричну тону реалізованого замовником товару за договором поставки, укладеного з покупцем за сприяння виконавця.

У свою чергу, підпунктом 3.1.6 пункту 3.1 вказаного договору передбачено, що замовник зобов'язується протягом 3 календарних днів після оплати комісійної винагороди надавати виконавцю копії платіжних доручень про перерахування на його розрахунковий рахунок винагороди.

Як встановлено контролюючим органом в акті перевірки, між гр. ОСОБА_1 та компанією «Baltcomtrading Sia» (резидент Латвії) укладено угоду про встановлення платіжних реквізитів «Виконавця» від 01.04.2010 №б/н, як додаток до договору від 01.10.2009 №01/10, у відповідності до якої реквізитами для перерахування комісійної винагороди виконавцю є юридична компанія «LVM CONTRACTS LIMITED», Auckland, Albany, 23/17 Georgia Terrace, New Zelamd, Reg. No. 2407688, TRASTA KOMERCBANKA, Riga LV 1050, Latvia, р/р LV90KBRB 1111 2142 17001, SWIFT: KBRBLV2XXXX.

У подальшому, сторонами зазначеного договору у зв'язку з тим, що за сприяння виконавця замовник уклав з покупцем договір на поставку 50 000 метричних тон товару +/- 1% до опціону протягом дев'яти місяців 2010 року, по 5 500 МТ у місяць +/-1% к опціону, починаючи з квітня 2010 року. Щомісячна сума винагороди виконавця за проданий замовником товар, згідно з укладеним з покупцем договором поставки, за сприянням виконавця, складає 30 доларів США за кожну фактично продану МТ товару.

Зі змісту викладеного вбачається, що розмір комісійної винагороди, яка підлягає сплаті виконавцю (у даному разі гр. ОСОБА_1), ставиться у залежність від укладення між замовником та покупцем договору поставки відповідного товару, з урахуванням фактично проданої МТ товару (30 доларів США за кожну).

Разом з тим, позивачем, ОСОБА_1, заперечується факт укладання та підписання будь-яких договорів, актів із компанією «Baltcomtrading Sia», як і факт отримання винагороди, з якої контролюючим органом визначено позивачеві оскаржуване податкове зобов'язання. Зокрема, під час судового розгляду справи представником позивача звернуто увагу суду на те, що розрахунковий рахунок р/р LV90KBRB 1111 2142 17001 (зазначений в угоді про встановлення платіжних реквізитів «Виконавця» від 01.04.2010 №б/н) компанія «LVM CONTRACTS LIMITED» мала у період із 17.05.2010 по 04.09.2013, що підтверджується листом TRASTA KOMERCBANKA від 14.02.2014 №06-02.10.1/706. Отже станом на 01.04.2010 відповідного рахунку, за посиланням позивача, не існувало.

Аналізуючи зазначені доводи позивача, а також доводи відповідача, суд наголошує на наступному.

В основу висновків акту перевірки від 05.04.2013 №415/17-20/НОМЕР_1 покладено інформацію ГВПМ ДПІ у Шевченківському районі міста Києва ДПС щодо отримання іноземного доходу гр.ОСОБА_1 від 29.12.2012 вх.№5667/ДПІ/07-10/З та від 01.01.2013 №330/ДПІ/07-10/З.

Зокрема, в листі ГВПМ ДПІ у Шевченківському районі міста Києва ДПС від 29.12.2012 вх.№5667/ДПІ/07-10/З наголошується на тому, від директора компанії «Baltcomtrading Sia» ОСОБА_2 надійшло звернення щодо можливого ухилення гр. ОСОБА_1 від сплати податків за договором від 01.10.2009 №01/10 із отримання комісійної винагороди в розмірі 1495851 доларів США.

До звернення ОСОБА_2 додані копії договорів і актів, які покладено в основу висновків акту перевірки від 05.04.2013 №415/17-20/НОМЕР_1. При цьому, оригінали відповідної первинної документації контролюючим органом не досліджувались.

Слід зазначити, що під час судового розгляду справи відповідачем не надано суду доказів на підтвердження дійсного обсягу поставленого за сприянням позивача компанією «Baltcomtrading Sia» товарів на користь третіх осіб, не надано доказів на здійснення оплати комісійної винагороди на користь позивача, як того вимагають положення підпунктів 3.1.4 та 3.1.6 пункту 3.1 договору відшкодувального надання послуг від 01.10.2009 №01/10.

Відтак, твердження контролюючого органу про отримання гр. ОСОБА_1 оподаткованого доходу за 2010 рік у розмірі 11 845 644,07 грн., у зв'язку з чим останньому донараховано податок на доходи фізичних осіб у сумі 1 776 846,61 грн., ґрунтується лише на припущеннях, які не підтверджені належними та допустимими доказами, а саме: випискою з банківського рахунку, договорами поставки товарів, укладених за сприянням позивача між компанією «Baltcomtrading Sia» та третіми особами (разом з доданою до них первинною документацією).

Отже, вказані висновки зроблені контролюючим органом безпідставно, без реального дослідження руху товарів та грошових коштів, внаслідок чого видається за неможливе встановити дійсність отримання гр. ОСОБА_1 комісійної винагороди у заявленому розмірі, а, відтак, і нарахування у зв'язку з цим податку на доходи фізичних осіб.

Крім того, суд звертає увагу, що висновок головного управління Міндоходів у м. Києві від 12.08.2013 №1520/8/26-15-10-04-06, яким повідомлено про те, що у провадженні слідчого відділу державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва Державної податкової служби знаходяться матеріали досудового розслідування стосовно ухилення від сплати податків фізичною особою ОСОБА_1 за актом документальної позапланової перевірки від 05.04.2013 №415/17-20/НОМЕР_1, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000142 від 18.04.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другої статті 212 Кримінального кодексу України, відповідачем суду не надано, а також не зазначено причин неможливості його подання. Також, на виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2015, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не повідомлено суду про наслідки розслідування або розгляду зазначеної кримінальної справи.

За таких обставин, враховуючи висновки суду про те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено належними та допустимими доказами дійсного факту отримання позивачем оподаткованого доходу у заявленому розмірі за 2010 рік, а також доказів того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 29.04.2013 №711/17-20 прийняте обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування вказаного податкового повідомлення-рішення підлягають задоволенню.

При цьому, суд звертає увагу, що приписами пункту 60.4 статті 60 Податкового кодексу України передбачено, що у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 (податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;) і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов'язання або податкового боргу.

Разом з тим, з урахуванням того, що нове податкове повідомлення-рішення зі зменшеним, у відповідності до рішення головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 05.07.2013 №343/Т/26-15-10-04-04, розміром штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 442211,65 грн., які нараховані податковим повідомленням-рішенням від 29.04.2013 №711/17-20, не надходило до позивача (не виносилось відповідачем), податкове повідомлення-рішення від 29.04.2013 №711/17-20 не відкликано у встановленому законодавством порядку та є дійсним.

Водночас, з урахуванням того, що податкове повідомлення-рішення від 16.04.2013 №548/17-20, як вбачається зі змісту наявної у матеріалах справи копії рішення Міністерства доходів і зборів України від 17.09.2013 №4453/Т/99-99-10-01-03-14, відкликано державною податковою інспекцією, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Беручи до увагу все викладене вище, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, керуючись статтями 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва Державної податкової служби від 29.04.2013 №711/17-20.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст постанови складено 23.03.2016