Справа № 803/3804/15
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року Справа № 876/370/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Волинського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2015 року про відмову у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до апеляційного суду Волинської області про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

01 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до апеляційного суду Волинської області, в якій просив зобов'язати відповідача діяти у правовий спосіб, передбачений чинними законами України, а саме розглянути його заяву від 14 вересня 2015 року у відкритому судовому засіданні за його участі (відеоконференція) і винести вмотивоване рішення у формі ухвали (постанови).

Ухвалою від 04 грудня 2015 року суддя Волинського окружного адміністративного суду відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до апеляційного суду Волинської області про зобов'язання вчинити дії.

Не погодившись з таким рішенням судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що своє рішення суддя мотивував припущеннями, які не можуть бути підставою для відмови йому у захисту його прав.

Також позивач наголошує на тому, що на його звернення Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ чітко вказав, що листи-відповіді будь-яких судів України нормами кримінально-процесуального законодавства не передбачені.

З огляду на викладене, просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що на звернення ОСОБА_1 від 14.09.2015 року про звільнення від відбування покарання у зв'язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку апеляційний суд Волинської області надав йому відповідь листом № 12774/15-вих./1-2/1998 від 23.09.2015 року за підписом секретаря судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області Клока О.М..

В листі заявника повідомлено про те, що відповідно до внесених у Кримінальний кодекс змін ухвалою Волинського обласного суду від 24.05.2000 року йому було замінено призначене покарання за вироком суду від 23.02.1998 року у вигляді смертної кари - розстрілу на довічне позбавлення волі в тюрмі суворого режиму. Також було роз'яснено, що Інструкцією з діловодства, затвердженої наказом Міністра юстиції України від 13.03.1997 року № 22/5 не було передбачено видачу розпорядження про виконання ухвали, що набрала законної сили.

У відповідь на скаргу ОСОБА_1 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив позивачу, що оскарження до суду касаційної інстанції листів та відповідей суддів місцевих та апеляційних судів нормами кримінального процесуального законодавства України не передбачено.

Вважаючи дії апеляційного суду Волинської області щодо не розгляду його заяви від 14 вересня 2015 року у передбачений нормами КПК України спосіб, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та просив Волинський окружний адміністративний суд зобов'язати відповідача винести вмотивоване рішення у формі ухвали (постанови) за його участі.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суддя виходив з того, що сутність позовної заяви полягає у тому, щоб визнати непроцесуальним документом лист секретаря судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області Клока О.М. від 23 вересня 2015 року та зобов'язати апеляційний суд розглянути його заяву у передбаченому нормами КПК України порядку. Тобто, на думку судді, позивач просить встановити наявність порушень процесуального закону, допущених апеляційним судом при вирішенні питання щодо прийняття до провадження його заяви і зобов'язати суд усунути ці порушення.

Таким чином, суддя дійшов висновку, що позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права та є вірними.

Так, згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Статтею 55 Конституції України визначено, що до суду можуть бути оскаржені лише ті рішення, дії чи бездіяльність посадових і службових осіб органів судової влади, які належать до сфери управлінської діяльності.

Таким чином, в порядку адміністративного судочинства можуть розглядатись справи за позовами до посадових і службових осіб органів судової влади щодо оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, які належать виключно до сфери управлінської діяльності.

В постанові від 15 квітня 2008 року у справі за позовом громадянина до Ічнянського районного суду Чернігівської області, Президента України про визнання неправомірними дій судді, поновлення процесуальних прав, відшкодування моральної шкоди Верховний Суд України зазначив, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Також Верховний Суд України вказав, що відмовляючи у прийнятті скарги, суд обґрунтовано виходив з того, що оскаржені позивачем дії суду (судді) є не управлінськими, а процесуальними, вчиненими при виконанні ним своїх обов'язків по здійсненню правосуддя, і тому їх законність може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Згідно з ч.1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає вірними та обґрунтованими висновки судді суду першої інстанції про те, що апеляційний суд Волинської області, здійснюючи процесуальні дії щодо конкретної кримінальної справи не здійснює владних управлінських функцій, а відтак не є суб'єктом владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а тому даний спір не є публічно-правовим та не підсудний адміністративним судам.

В силу приписів п.1 ч.1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо, зокрема, заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки, відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на підставі приписів п.1 ч.1 ст. 109 КАС України, суддя обґрунтовано виходив з того, що оскаржені позивачем дії суду (судді) є не управлінськими, а процесуальними, вчиненими при виконанні ним своїх обов'язків по здійсненню правосуддя, атому їх законність може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, ухвала судді ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування оскарженої ухвали немає.

Крім того, апеляційний суд визнає необхідним відзначити, що для розгляду заяви у відкритому судовому засіданні за його участі (відеоконференція) і винесення вмотивованого рішення у формі ухвали (постанови) ОСОБА_1 потрібно звернутись до апеляційного суду Волинської області з належним чином оформленим процесуальним документом, в якому чітко викласти свої вимоги у відповідності до приписів кримінального та кримінального процесуального кодексів.

Керуючись ч.1 ст. 41, ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.199, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2015 року у справі № 803/3804/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 25 березня 2016 року.