Справа № 806/3835/14
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року м. Київ К/800/16447/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача Голубєвої Г.К.

Суддів Сіроша М.В.

Юрченко В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства «Автоплюс +» на ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року та постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року по справі № 806/3835/14 за позовом Приватного підприємства «Автоплюс +» до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Автоплюс +» звернулось до суду з позовною заявою до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправними дій щодо внесення в програмне забезпечення Автоматизованої системи «Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» та в Інформаційно-аналітичну систему «Податковий блок» висновків акту документальної позапланової виїзної перевірки від 25.06.2014 року № 4148/06-25-22-02/35763528; зобов'язання вчинити дії щодо вилучення з Автоматизованої системи «Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» та з Інформаційно-аналітичної системи «Податковий блок» відомості, внесені на підставі висновків акту документальної позапланової виїзної перевірки від 25.06.2014 року № 4148/06-25-22-02/35763528 та поновити в Автоматизованій системі «Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» та в Інформаційно-аналітичній системі «Податковий блок» дані, задекларовані приватним підприємством «Автоплюс +» щодо податкових зобов'язань та податкового кредиту у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період з 01.01.2011 року по 01.03.2014 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року у даній справі відмовлено у задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального права та без належного врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області документальної позапланової виїзної перевірки приватного підприємства «Автоплюс +» з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансового-господарських взаємовідносин з контрагентами складено акт № 4148/06-25-22-02/35763528 від 25.06.2014 року, згідно висновків якого виявлено порушення п.44.1 ст.44, ст.134, ст.135, ст.137, п.138.4 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, ст.180, ст.186, ст.187, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України

Не погоджуючись з висновками вказаного акту, ПП «Автоплюс +» подано заперечення, які листом Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 21.07.2014 року № 22579/10/06-25-22-02 залишені без задоволення.

За наслідками перевірки Житомирською ОДПІ висновки акта про нікчемність спірних правочинів перенесені до Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні податкового органу України, АІС «Податковий блок», вкладки «Перегляд результатів співставлення».

Судами попередніх інстанцій правомірно відмовлено в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України).

Відповідно до статті 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

З огляду на приписи статті 74 ПК України, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю і така інформація не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Тобто, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків та, відповідно, такий акт не порушує прав останнього. Включення суб'єктом владних повноважень до бази даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.

За таких обставин, дії контролюючого органу щодо внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок проведення податкової перевірки, у тому числі й складеного за її результатами акта, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов'язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження відповідних операцій, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Враховуючи, що дії контролюючого органу щодо внесення до АІС «Податковий блок» змін показників податкової звітності суб'єктів господарювання в частині податкового кредиту та податкових зобов'язань на підставі акта перевірки без прийняття податкових повідомлень-рішень не породжують правових наслідків для платників податків та не порушують їхні права, оскільки розміщена в цій системі інформація є службовою та використовується податковими органами для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі (використовується для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань) з метою здійснення податкового контролю, колегія суддів погоджується з висновком судів щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 03 листопада 2015 року справа № 21-99а15, від 04 листопада 2015 року справа № 21-1293а15 та від 17 листопада 2015 року справ № 821/3985/14.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи, наведені скаржником, не спростовують зазначених висновків, а тому не приймаються колегією суддів як підстава для задоволення вимог касаційної скарги.

Крім того, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 224 КАС України не можуть бути підставою для скасування рішень судів доводи скаржника щодо порушення судами норм процесуального права, зокрема, в частині доводів та мотивів, з яких виходили суди, приймаючи рішення, оскільки це не призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Автоплюс +» відхилити.

Ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року та постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року по справі № 806/3835/14 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку передбаченому ст. ст. 235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.
Судді підпис Сірош М.В.
підпис Юрченко В.П.