Справа № 820/11553/15
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 р.Справа № 820/11553/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

при секретарі судового засідання - Кудіній Я. Г.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача -ОСОБА_2,

представника відповідача - Ралка С. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2016р. по справі № 820/11553/15

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

30.11.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.06.2015 № 18-17 ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 03.02.2016 року відмовив у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, на думку апелянта, податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, яким визначено позивачу суму податкового зобов'язання у розмірі 25000 грн. 00 коп., є протиправним.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував у повному обсязі, вважав постанову суду першої інстанції такою, що не підлягає скасуванню.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 є власником автомобіля Nissan Patrol, 2012 року випуску з об'ємом двигуна 5552 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2.

30 червня 2015 року державною податковою інспекцією у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення № 18-17, яким відповідно до п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України, визначено позивачу суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок в розмірі 25000 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, в повній мірі довів правомірність свого рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року внесено зміни до статті 267 Податкового кодексу України, що набули чинності з 01.01.2015 року.

У відповідності до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України (з урахуванням змін) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Положеннями підпункту 267.2.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно з пп. 267.3.1 п. 267.3 та п. 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до п.п. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Отже, з урахуванням обставин справи та наведених правових норм, автомобіль позивача є об'єктом оподаткування транспортним податком.

Підпунктом 267.6.1 п. 267.6 ст.267 ПК України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно з пп. 267.6.3 п. 267.6 ст. 267 ПК України, органи внутрішніх справ зобов'язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку. З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов'язані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця, подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.

Тобто, податкові органи обчислюють податкове зобов'язання платникам транспортного податку на підставі отриманих відомостей про зареєстровані транспортні засоби, згідно критеріїв, визначених Податковим кодексом України, за такими платниками податку (фізичними та юридичними особами).

Згідно з п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 01 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Відповідно до вимог п. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 Податкового кодексу України фізичні особи сплачують податок протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на положення пп. 4. 1. 9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Згідно з пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Принцип стабільності застосовується у разі внесення змін до елементів податків та зборів, а не при прийнятті нових податків.

Відповідно до пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно з пп.12.3.5. п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено про необґрунтованість посилання позивача на рішення сесії Харківської міської ради, як на підставу того, що відповідний податок повинен нараховуватись з 2016 року, оскільки рішення сесії органу місцевого самоврядування не може вплинути на підстави нарахування та обов'язок платниками сплачувати податки та збори, оскільки такі прямо закріплені законодавцем нормами Податкового Кодексу України.

Разом з тим, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, що податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року, з наступних підстав.

Як вже було зазначено вище, зі змісту пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України вбачається, що принцип стабільності застосовується у разі внесення змін до елементів податків та зборів, а не при прийнятті нових податків.

В свою чергу, Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року запроваджує новий вид податку, а не змінює його.

Крім того, судова колегія вважає безпідставним посилання позивача на протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у зв'язку з тим, що останнє направлено йому поза межами встановленого законом строку та не надано до нього розрахунку податкового зобов'язання, оскільки зазначені обставини не є самостійною підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, так як не змінюється суть самого податкового зобов'язання.

Процедурні порушення, допущені контролюючим органом при надісланні (врученні) платнику податку податкового повідомлення-рішення, не призводять до порушення прав позивача та не можуть бути обставиною, яка звільняє платника податків від обов'язку щодо сплати податкового зобов'язання, а відтак не можуть бути підставою для скасування рішення податкового органу.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги не знайшли свого обгрунтованого підтвердження в ході судового розгляду справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для їх задоволення.

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2016р. по справі № 820/11553/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Катунов В.В. Бершов Г.Є.
Повний текст ухвали виготовлений 21.03.2016 р.