Справа № 808/9013/15
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року Справа № 808/9013/15 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Нечипуренко О.М., при секретарі Резніченко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовною заявою: ОСОБА_1 до відповідачів: 1. Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, 2. Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, 3. Бердянського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, третя особа: Бердянський міський відділ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області,-

за участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 від04.03.2009)

ОСОБА_2 (договір б/н від 10.12.2015 )

від відповідачів - 1:Коцило Ю.М.(довіреність № 65/14 від 23.11.2015)

2: Коцило Ю.М. (довіреність № 65/227 від 30.11.2015)

3: не з'явився

від третьої особи : - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про скасування наказу від 05.11.2015 №416 о/с, в частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 та поновлення на посаді.

Ухвалою від 18.12.2015 відкрито провадження у справі № 808/9013/15 та призначено до судового розгляду на 28.12.2015.

Ухвалою від 28.12.2015 до участі у справі у якості другого відповідача залучено - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, у якості третіх осіб Бердянський міський відділ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області і Бердянський міський відділ Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області та провадження у справі на підставі п.4 ч.2 ст.156 КАС України, для надання додаткових доказів до 20.01.2016.

Ухвалою від 20.01.2016 провадження у справі за клопотанням сторін було зупинено до 24.02.2016.

10.02.2016 на адресу суду від позивача надійшов уточнений позов, згідно якого, позивач просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області від 05.11.2015р. № 416 о/с в частині про звільнення з 06.11.2015р. у запас Збройних Сил майора міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_2), старшого слідчого слідчого відділення Бердянського міського відділу, через скорочення штатів.

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Запорізькій області прийняти на посаду старшого слідчого слідчого відділення Бердянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_1.

- зобов'язати Бердянський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні 24.02.2016 позивач подав заяву про уточнення позову та, з підстав викладених у позові та уточненому позові, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВС України в Запорізькій області № 416 від 05.11.2015, в частині її звільнення з 06.11.2015р.

- поновити її на попередній посаді в Бердянському МВ УМВС України в Запорізькій області,

- зобов'язати ГУНП в Запорізькій області прийняти на посаду старшого слідчого відділення Бердянського відділу поліції ГУ НП в Запорізькій області

- нарахувати грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 до винесення рішення судом і стягнення його з Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області.

Уточнення прийнято судом до розгляду.

Зважаючи на уточнення позивачем заявлених вимог, судом, за згодою сторін, вилучено зі складу третіх осіб Бердянський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області та залучено його до участі у справі у якості третього відповідача, оскільки позивачем заявлено вимоги, утому числі, до нього безпосередньо.

В судовому засіданні 24.02.2016 позивач підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі, з урахуванням уточнень. Вважаючи своє звільнення незаконним, позивач вказує що він відповідає критеріям поліцейського, від служби в поліції не відмовлявся та не попереджався про наступне звільнення, інші посади у відділі, з якого скоротили позивача, а також в інших підрозділах йому не пропонувались. Також позивач зазначає, що, на його думку, у Бердянському міському відділі Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області та Бердянському відділі Головного управління Національної поліції в Запорізькій області достатньо таких же посад, з якої звільнили позивача, та інших, де він міг проходити службу

Представник відповідача-1 та відповідача-2 позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, вважає, що звільнення позивача відбулось згідно з діючим законодавством.

Представник відповідача-3, який про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не прибув, подав заперечення, відповідно до яких вважає позовні вимоги необґрунтованими, просить у задоволенні позову відмовити, справу розглянути за відсутності представник відповідача.

Представник третьої особи, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не прибув. Клопотань про розгляд справи за його відсутності не направив.

У засіданні 24.02.2016, судом, відповідно до ст.160 КАС України, сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови, а також оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, під час судового розгляду судом здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу, а саме: комплексу "Камертон".

Розглянувши матеріали справи та документи, надані сторонами додатково, заслухавши представників сторін, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та, відповідно, такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ та мала спеціальне звання майора міліції.

ОСОБА_1 перебувала на посаді старшого слідчого слідчого відділення Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області.

Наказом ГУМВС України в Запорізькій області № 416 о/с від 05.11.2015 "По особовому складу" згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" позивача звільнено з органів внутрішніх справ з 06.11.2015 у запас Збройних Сил України за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Трудова книжка на руки позивачу видана 06.11.2015, що підтверджується зробленим власноруч записом на послужному списку.

Вважаючи протиправним наказ начальника ГУМВС України в Запорізькій області від 05.11.2015 № 416 о/с щодо її звільнення, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.43 Конституції України закріплено право кожного громадянина на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він обирає. При цьому, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі. Якщо ж правовідносини не врегульовані спеціальним законодавством, слід застосовувати аналогію закону, тобто використовувати правові акти, що регулюють подібні за змістом відносини (аналогія закону).

Це відповідає вимогам рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 р. № 8-рп/202, згідно яких адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосовувати норми Кодексу законів про працю України (КЗпП), у якому визначено основні трудові права працівників.

Порядок та підстави проходження і припинення служби в органах внутрішніх справ регулюються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (далі - Положення).

Згідно з пунктом 2 Положення позивач, який мав спеціальне звання майора міліції, відноситься до начальницького складу.

Відповідно до абзацу 5 пункту 8 Положення, дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться, у тому числі, у зв'язку із скороченням штатів - у разі відсутності можливості використання на службі.

Підстави звільнення зі служби в запас осіб середнього, старшого та вищого начальницького складу (з постановкою на військовий облік), визначені пунктом 64 Положення, зокрема підпункт "г" якого передбачає звільнення через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Верховною Радою України 02.07.2015 прийнято Закон України "Про Національну поліцію" №580-VIII, який опублікований газеті "Голос України" 06.08.2015 № 141 -142, та набрав чинності 07.11.2015 (далі - Закон №580-VIII).

Пунктом 8 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №580-VIII визначено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Закон №580-VIII опублікований за 3 місяці до дня звільнення позивача, що відповідає вимогам статті 49-2 Кодексу законів про працю України щодо необхідності попередження працівників про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці.

У даному випадку Закон № 580-VIII, який регламентує порядок звільнення з публічної служби в органах внутрішніх справ, є спеціальним законом, тому визначений у ньому спосіб попередження про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів шляхом опублікування цього Закону не потребував подальшого персонального попередження кожного працівника міліції.

Таким чином доводи позивача про те, що він не попереджався про наступне вивільнення є необґрунтованими, оскільки позивач вважається попередженим про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів з 06.08.2015 - дати опублікування цього Закону.

Згідно з пунктом 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №580-VIII, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Аналіз положень цього пункту дає можливість зробити висновок, що пропонування посад для проходження служби в поліції здійснюється лише після виявлення працівником міліції бажання проходити службу в поліції.

Відповідно до пункту 10 цього ж Розділу, працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Позивач не подавав заяви про бажання проходити службу в поліції.

Подана ж позивачем копія рапорту про звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "з" (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації)) Положення за переведенням до національної поліції з 06.11.2015, не підтверджує, що такий рапорт подавався ОСОБА_1 до її звільнення.

Надана копія рапорту ОСОБА_1ОСОБА_5 про прийняття на службу в поліцію від 21.01.2016 свідчить лише про подачу такого рапорту після звільнення.

Таким чином, враховуючи що протягом визначеного Законом України "Про Національну поліцію" тримісячного строку від дня опублікування цього Закону, що є попередженням про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів, позивач не прийнятий на службу в поліцію, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення, як це передбачено пунктами 8-11 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію", прийнятий правомірно, у зв'язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Окрім того, правомірність звільнення позивача за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення підтверджується наступним.

Відповідно до статі 81 Цивільного кодексу України, юридична особа публічного права створюється та припиняється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права, встановлюється Конституцією України та законом.

Згідно з частиною 1 статті 110 Цивільного кодексу України, правом ліквідовувати юридичну особу наділений суб'єкт її створення.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" визначено, що міністерства та інші центральні органи виконавчої влади утворюються, реорганізуються та ліквідуються Кабінетом Міністрів України за поданням Прем'єр-міністра України.

Відповідно до частини 1 статті 13 цього ж Закону, територіальні органи міністерства утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників міністерства і коштів, передбачених на утримання міністерства, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" від 16.09.2015 № 730 ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, у тому числі ГУМВС України в Запорізькій області та Бердянський МВ ГУМВС України в Запорізькій області без визначення правонаступників, а також утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, у тому числі Головне управління Національної поліції в Запорізькій області.

Відповідно до частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Таким чином, ліквідація не передбачає перехід прав та обов'язків юридичної особи.

Враховуючи, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" від 16.09.2015 № 730 ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, правонаступники ГУМВС України в Запорізькій області та Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області відсутні.

Перебування ГУМВС України в Запорізькій області та Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області в стані припинення за рішенням засновників підтверджується Спеціальними витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України "Про організаційно штатні питання" від 06.11.2015 № 1388 скорочені всі штати ГУМВС України в Запорізькій області.

Інформація про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці подана ГУМВС України в Запорізькій області 07.09.2015.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи, що протягом визначеного Законом України "Про Національну поліцію" тримісячного строку від дня опублікування цього Закону, що є попередженням про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів, позивач не прийнятий на службу в поліцію, належних доказів, які підтверджують виявлення позивачем бажання проходити службу в поліції та подачі відповідного рапорту, суду не надано, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення, як це передбачено пунктами 8-11 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію", прийнятий правомірно, у зв'язку з чим підстави для його скасування відсутні.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що не підлягають задоволенню заявлені позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу № 416 о/с від 05.11.2015 про звільнення позивача з органів внутрішніх справ через скорочення штатів, а також похідні від них позовні вимоги про поновлення на посаді та зобов'язання нарахувати і виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу № 416 від 05.11.2015, поновлення на попередній посаді в Бердянському МВ ГУМВС України в Запорізькій області, зобов'язання ГУНП в Запорізькій області прийняти на посаду старшого слідчого відділення Бердянського відділу поліції ГУ НП в Запорізькій області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - відмовити в повному обсязі

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції

Суддя О.М. Нечипуренко