Справа № 815/1704/14
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 року м. Київ К/800/2717/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О.В.,

Сороки М.О.

Горбатюка С.А.

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою Південної митниці Міндоходів на постанову від Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Саратський завод продтоварів" до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішень про коригування митної вартості, -

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Саратський завод продтоварів" звернулося в суд з позовом до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості № 500070002/2013/710001/2 від 03.10.2013 року, № 500070002/2013/710002/2 від 03.10.2013 року та № 500070002/2013/710003/2 від 03.10.2013 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно, на підставі необґрунтованого висновку щодо заниження позивачем митної вартості товарів, що ввозилися на територію України, прийнято рішення про визначення іншої, відмінної від заявленої декларантом, митної вартості товарів.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено, визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №500070002/2013/710001/2 від 13.09.2013 року та №500070002/2013/710002/2, №500070002/2013/710003/2 від 03.10.2013 року.

Не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням, Південна митниця Міндоходів звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, між ПП Алієв, Азербайджан (продавець) та ТОВ "Саратський завод продтоварів", смт. Сарата. Одеської області, Україна (покупець), укладено контракт №10 від 10.04.2013 року, за умовами якого покупець купує плоди свіжих гранатів , хурми, кизилу (товар) для подальшої промпереробки.

Згідно з пунктами 2, 3 вказаного контракту, всі розрахунки сторін по даному контракту здійснюються в доларах США. Ціна за один кг. товару вказана в рахунках-фактурах (інвойсах). Сторони згодні з тим, що вказана ціна переглядається сторонами виходячи із кон'юнктури ринку в період збору врожаю та оформлюється специфікаціями, як додатками або доповненнями до цього контракту. Сума контракту складає 800 000 доларів США.

Крім того, сторони дійшли згоди про умови поставки та якість товару, згідно з яким, товар буде поставлено в залізничних вагонах на умовах DAF - границя України, автомобільним транспортом на умовах CPT - смт. Сарата. Якість поставляємого товару повинна відповідати ДСТУ та сертифікату відповідності України та Азербайджану.

На виконання даного контракту позивачем, з 13.09.2013 року, розпочато сезонне ввезення до України товару та для здійснення його митного оформлення підприємством подано до митного органу вантажні митні декларації №500070002/2013/201065 від 13.09.2013 року, №500070002/2013/201297 і №500070002/2013/201305 від 03.10.2014 року із визначенням митної вартості за придбаний товар за ціною контракту (метод 1) відповідно до статті 267 Митного кодексу України, на рівні 0,4 дол. США за кг., проте під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідачем виявлено певні розбіжності, що стало підставою для витребування від позивача додаткових документів.

На підтвердження задекларованої митної вартості товару митному органу були надані документи перелік яких наведений у графі 44 вказаних ВМД, а саме: до ВМД № 500070002/2013/201065 - контракт № 10 від 10.04.2014 року, інвойс № 1 від 03.09.2013 року, калькуляція від 27.08.2013 року б/н, прас-лист від 27.08.2013 року б/н, довідка ТПП СИО-е № 000897 від 03.09.2013 року, декларація країни відправника (експортна) № 0322 від 04.09.2013 року; до ВМД № 500070002/2013/201297 - контракт № 10 від 10.04.2013 року, інвойс № 02 від 26.09.2013 року, калькуляція від 27.08.2013 року б/н, прас-лист від 27.08.2013 року б/н, довідка ТПП СИО-е № 000948, декларація країни відправлення (експортна) № 0369 від 27.09.2013 року; до ВМД № 500070002/2013/201305 від 03.10.2013 року - контракт № 10 від 10.04.2013 року, інвойс № 03 від 27.09.2013 року, калькуляція від 27.08.2013 року б/н. прас-лист від 27.08.2013 року б/н, довідка ТПП СИО-е № 000948 від 18.09.2013 року, декларація країни відправлення (експортна) № 0371 від 04.09.2013 року.

Під час проведення перевірки документів, поданих декларантом на підтвердження заявленої ним митної вартості товару та митного оформлення спрацював профіль ризику автоматизованої системи аналізу управління ризиками (АСАУР) - можливе заниження митної вартості.

Крім того, митним органом були встановлені розбіжності у поданих підприємством ВМД, а саме: відсутність сертифікату відповідності України та Азербайджану; помилки допущені при оформленні довідок Одеської регіональної торгово-промислової палати; відсутність в інвойсах умов грошових розрахунків; різна собівартість товарів, в частині визначення умов поставок СРТ - кордон України та СРТ - смт. Сарата.

Для підтвердження заявленої митної вартості, на рівні 0,4 дол. США / кг. за 1 методом (за ціною контракту) митним органом витребувано у підприємства додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації ПП Алієва для підтвердження складових собівартості продукції (документи на право володіння землею, видані компетентними органами Азербайджану, бухгалтерську довідку про обсяги насаджень гранатових дерев на зазначених землях, довідку про штат працівників або найманих робітників, які залучались до збору плодів гранатів, бухгалтерську довідку про фактично зібраний урожай плодів гранатів з вищезазначених земельних ділянок у 2013 році тощо).

На вказані вимоги позивачем надано довідку ТПП № 221 від 19.09.2013 року країни відправлення, сертифікат відповідності країни відправлення, довідкову інформацію щодо площі насаджень гранатових дерев та права власності, кількості працівників, урожайності, умов володіння землею тощо.

Проте митним органом їх не прийнято до уваги та винесено оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №500070002/2013/710001/2 від 13.09.2013 року та №500070002/2013/710002/2, №500070002/2013/710003/2 від 03.10.2013 року, у яких вартість товару визначено на рівні 1,58 дол. за кг.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення прийняті обґрунтовано та у відповідності до положень законодавства.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення митного органу про коригування митної вартості є необґрунтованими та протиправними, а митний орган вийшов за межі своїх повноважень, при витребуванні під позивача внутрішніх бухгалтерських документів іншого підприємця.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів та інше.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраною декларантом або уповноваженою ним особо. Методу визначення митної вартості умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Разом з тим, саме припущення митного органу щодо подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей не є беззаперечною підставою для незастосування обраного декларантом методу визначення митної вартості, у зв'язку з чим вимагає від суду в кожному випадку здійснювати аналіз поданих декларантом документів. Колегія суддів зазначає, що необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.

Згідно з частинами другою, третьою, четвертою, п'ятою, шостою статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо подані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно частинами другою, третьою статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, митний орган вийшов за межі своїх повноважень, при витребуванні під позивача внутрішніх бухгалтерських документів іншого підприємця (документи на право володіння його землею, кількість робітників тощо), оскільки позивач не має і не повинен їх мати для здійснення митного оформлення ввезених товарів, а тому відсутність таких документів не є підставою для визначення митної вартості за 6 (резервним) методом.

Крім того, позивачем було подано скарги до Міністерства доходів і зборів щодо скасування інших рішень митного органу про коригування митної вартості цих же товарів, які імпортовані пізніше та рішенням Міністерства доходів і зборів України від 20.12.2013 року визначено економічну обґрунтованість ціни за плоди гранату свіжого несортованого для промпереробки на рівні 0,77 доларів за кг., тобто за ціною меншою, ніж визначено Південною митницею Міндоходів в оскаржуваних рішеннях.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що при визначенні митної вартості товарів на рівні 1,58 дол. за кг., митним органом невірно зроблено оцінку поданих підприємством документів, що підтверджено рішенням вищестоящого органу, у якому досліджено аналогічні товари від цього ж постачальника та вказано про економічну обґрунтованість ціни, у розмірі 0,77 дол. за кг, а тому оскаржувані рішення митного органу про коригування митної вартості є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Південної митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: