Справа № 22-а-22090/11
Суддя: Приходько К. П.
Дата ухвалення: 2011-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія 90 16.09.2011
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Таргоній Д.О., Мельник Я.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційними скаргами управління пенсійного фонду України в Сквирському районі та ОСОБА_1 на постанову Сквирського районного суду Київської області від 26 квітня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України в Сквирському районі про визнання дій неправомірними та зобовязання відповідача провести автоматизованим способом перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії за втрату здоровя та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Сквирського районного суду Київської області адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Сквирському районі про визнання неправомірними дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку розміру пенсії та додаткової пенсії, та зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії, встановивши її на рівні 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії, встановивши її на рівні 75 % від мінімальної пенсії за віком.

Постановою Сквирського районного суду Київської області від 26 квітня 2010 року позовні вимоги задоволено частково, а саме визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Сквирському районі Київської області щодо проведення автоматизованим способом перерахуноку пенсії та додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Сквирському районі Київської області провести автоматизованим способом перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по другій групі інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні 8 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму-для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні 75 % від мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством, з урахуванням проведених виплат, за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, управління Пенсійного фонду України в Сквирському районі подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в позові в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення Сквирським районним судом Київської області норм матеріального та процесуального права, що підставою для скасування судового рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, просить скасувати рішення Сквирського районного суду Київської області від 26 квітня 2010 року та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенні з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрований в управлінні Пенсійного України в Сквирському районі. Відповідно до паспорта позивача він зареєстрована та проживає у м. Сквира та є інвалідом другої групи, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується копією посвідчення та довідки МСЕК (а.с. 16-18).

Позивач, оспорюючи дії відповідача вважає, що він отримував доплату значно нищу ніж це передбачено ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадянці які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у звязку з чим звертався до суду за захистом своїх прав.

Ухвалюючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень: ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та дійшов правильного висновку про те, що позивач відповідно до вимог закону має право на доплату до пенсії, виплату державної і додаткової пенсії.

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судова постанова ухвалена з додержанням нор матеріального та процесуального права.

Однак колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо визначення ним періоду перерахунку пенси позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив зобовязати відповідача здійснити і перерахунок його пенсії починаючи з 01 січня 2009 року та в подальшому проводити перерахунки згідно з діючим законодавством, тобто він не обмежував свої позовні вимоги періодом перерахунку його пенсії, як це було вирішено судом першої інстанції без відповідного обґрунтування таких висновків.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № І058-ІУ пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що законом не встановлюється ані строковість, ані обмеженість у часі цих видів виплат. З самого визначення поняття пенсії випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу.

Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Відтак, виплату пенсії позивачу не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право позивача на отримання державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Відповідно до ст. 201 КАС України підставою для зміни судового рішення є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права тому з врахуванням вимог закону постанову суду необхідно змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини постанови суду в такій редакції: «Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Сквирському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по другій групі інвалідності згідно ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильськоїткатастрофи", встановивши її на рівні 8 мінімальних пенсій за віком , визначеної ст. 28 Закону України «Про загальнообо»язкове державне пенсійне страхування» на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченого законодавством, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні 75 % від мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством, починаючи з 1 січня 2009 року з врахуванням виплаченої пенсії».

В іншій частині постанову Сквирського районного суду Київської області від 26 квітня 2010 року залишити без змін. Доводи апеляційних скарг про відсутність підстав для задоволення позову є необгрунтованими і зроблених судом висновків не спростовують.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 201, 207 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги управління пенсійного фонду України в Сквирському районі Київської області та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Сквирського районного суду Київської області від 26 квітня 2010 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини в такій редакції: «Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Сквирському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по другій групі інвалідності згідно ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні 8 мінімальних пенсій за віком , визначеної ст. 28 Закону України «Про загальнообо»язкове державне пенсійне страхування» на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченого законодавством, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні 75 % від пенсії за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили визначеного законодавством, починаючи з 1 січня 2009 року з врахуванням виплаченої пенсії».

В іншій частині постанову Сквирського районного суду Київської області 2010 року залишити без змін.

Г оловуючий

Судді: