Справа № 804/12925/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
при секретарі Дерев'янко К.П.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши чинне законодавство, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» зареєстроване 29.12.1994 року Виконавчим комітетом Криворізької міської ради народних депутатів Дніпропетровської області та знаходиться на податковому обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби.
Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основним видом економічної діяльності позивача є, зокрема, виробництво концентрату та агломерату.
На підставі наказу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби від 27.04.2015 року №254 податковим органом проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» з питання правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за грудень 2014 року та з питання правомірності нарахування залишків сум від'ємного значення звітних (податкових) періодів до 01.02.2015 року, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку до декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року.
За результатами перевірки податковою інспекцією було складено акт №21/28-01-51-03/00191000 від 19.05.2015 року, яким зафіксовано порушення ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму у розмірі 4 814 832,89 грн.
Не погодившись з висновками акту перевірки позивач подав до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби заперечення, в яких просив скасувати акт виїзної позапланової податкової перевірки від 19.05.2015 року №21/28-01-51-03/00191000.
Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач подав скаргу до податкового органу,в якій просив скасувати податкове повідомлення-рішення.
18.08.2015 року податковий орган за результатами розгляду первинної скарги прийняло рішення, яким залишило без змін податкове повідомлення-рішення, а скаргу - без задоволення.
Правомірність податкового повідомлення-рішення є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 200 Податкового кодексу України встановлено порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.
Відповідно до пункту 200.1 цієї статті сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. (пункт 200.2). При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3).
Згідно пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
У відповідності до п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням чи виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку або придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями та іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Виходячи із системного аналізу вказаних норм Податкового кодексу України, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання.
Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Господарською операцією, згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також, вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України. При цьому, сама собою відсутність окремих документів (ліцензій, дозволів і т.п.), а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, податковий орган визначив нереальність здійснення господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ «Криворіжбуд», ПП «Трансбуд КР», ТОВ «Криворіжелектромонтаж» та ТОВ «Ексімтрейд» з огляду на дефектність первинних документів та відсутність товарно-транспортної накладної.
Отже, податковий орган дійшов висновку, що оскільки не підтверджено факт реального вчинення господарських операцій ТОВ «Криворіжбуд», ПП «Трансбуд КР», ТОВ «Криворіжелектромонтаж» та ТОВ «Ексімтрейд» з позивачем, останній завищив податковий кредит на 4 814 832,89 грн.
Під час розгляду справи судом встановлено, що 24.09.2014 року позивачем ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (Замовник) було укладено договір з ТОВ «Криворіжбуд»(Підрядник) за №2014/д/ТО/1579.
Відповідно зазначеного договору Підрядник зобов'язується здійснити роботи з капітального ремонту тягового агрегату ПЕ2У №099 інв. 5002987 у складі електровоза управління та 2-х моторних думпкар з продовженням строку експлуатації на 5 років у відповідності з діючими правилами заводського ремонту (КР-2) і дефектною відомістю, а Замовник зобов'язується передати Підряднику електровоз управління та моторні думпкари, прийняти виконані роботи та сплатити відповідно до умов Договору.
На виконання умов договору як до перевірки так і до суду було надано попередню дефектну відомість, акт виконаних робіт №1, акт приймання-передачі в ремонт тягового агрегату, залізничні накладні, висновок експертизи за результатами обстеження видаткові накладні та податкові накладні на загальну суму 19 800 000 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 3 300 000 грн.
Розрахунки було здійснені згідно платіжного доручення №327695 від 12.12.2015 року.
Судом також встановлено, що 16.05.2014 року позивачем ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (Замовник) було укладено договір підряду з ПП «Трансбуд КР» (Підрядник) за №2014/д/УКС/809.
Відповідно зазначеного договору Підрядник зобов'язується виконати роботи на об'єктах: реконструкція хвостосховища «Об'єднане» з нарощуванням дамб до +151,0 м.; реконструкція хвостосховища та оборотного водопостачання в районі с. Войково з нарощуванням дамб до отм. +147,0 м. у відповідності з проектно-кошторисною документацією, а Замовник зобов'язується прийняти виконання роботи та сплатити відповідно до умов Договору.
На виконання умов договору як до перевірки так і до суду було надано ліцензію, дозвіл, рахунки-фактури, акт-допуск на виконання будівельно-монтажних робіт на територію діючого підприємства (цеху, дільниці), довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2014 року, акти приймання виконаних будівельних робіт, довідка про вартість виконаних робіт, акти приймання-передачі давальницької сировини/запчастини та комплектуючих, акти про використані давальницькі матеріали, журнал робіт та податкові накладні на загальну суму 7 880 266,80 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 1 313 377,80 грн.
Розрахунки було здійснені згідно платіжних доручень №329023 від 26.12.2014 року та №329241 від 30.12.2014 року.
Судом також встановлено, що 16.05.2014 року позивачем ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (Замовник) було укладено договір підряду з ТОВ «Криворіжелектромонтаж» (Підрядник) за №2014/д/ОГЕ/807.
Відповідно зазначеного договору Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобов'язання виконати у відповідності з кошторисною документацією наступні види робіт: «Капітальний ремонт лінії електропередач ЛЕП-6кВ Л-22-1,2» інв. 3000097, а Замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконані робіт.
26.05.2014 року позивачем ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (Замовник) було укладено договір підряду з ТОВ «Криворіжелектромонтаж» (Підрядник) за №2014/д/УКС/848.
Відповідно зазначеного договору Підрядник зобов'язується виконати роботи: «Монтаж обладнання для лінії живлення 1,65 кВ» на об'єкті «Живлячі та відсмоктувальна повітряні лінії 1,65 кВ фідерів 38, 39, 40 від тягової підстанції №94 на траншею глибокого вводу» у відповідності з проектно-кошторисною документацією, а Замовник зобов'язується прийняти виконані роботи та сплати згідно з умовами Договору».
На виконання умов зазначених договорів як до перевірки так і до суду було надано ліцензію, дозвіл, довідки про вартість виконаних робіт, технічні паспорти, журнал робіт, сертифікати якості, рахунки-фактури, акт-допуск для виробництва ремонтних, будівельних та монтажних робіт на території діючого підприємства , акти приймання виконаних підрядних робіт та податкові накладні на загальну суму 874 170,50 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 145 695,09 грн.
Розрахунки було здійснені згідно платіжних доручень №329017 від 26.12.2014 року та №329024 від 26.12.2014 року.
Судом також встановлено, що 22.01.2013 року позивачем ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (Покупець) було укладено договір поставки з ТОВ «Ексімтрейд» (Постачальник) за №2013/п/ОО/103.
Відповідно зазначеного договору Постачальник зобов'язується передати у власність Покупцю товар відповідно до додатків-специфікацій за цінами, які є звичайними, справедливими, ринковими, а Покупець зобов'язується прийняти зазначений Товар та сплатити його вартість на умовах, передбачених договором.
На виконання умов договору як до перевірки так і до суду було надано специфікації до договору, акти здачі-прийняття, паспорт якості, акти приймання, сертифікати, листи-заявки та податкові накладні. Сума ПДВ у розмірі 55 760 грн. включено до складу податкового кредиту відповідного періоду.
Розрахунки було здійснені згідно платіжних доручень №759 від 13.01.2015 року та №907 від 13.01.2015 року.
В матеріалах справи відсутні докази визнання недійсними вказаних договорів, укладених позивачем з вищезазначеними контрагентами. Факт укладення цих договорів та їх виконання сторонами підтверджується фактичними обставинами справи, зокрема первинними документами, які фіксують здійснення господарських операцій на виконання умов договорів.
Сума податку на додану вартість у розмірі 4 814 832,89 грн. за зазначеними податковими накладними включена до податкового кредиту відповідного періоду, відображена в реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість, даним декларацій з ПДВ за грудень 2014 року.
Всі надані первинні документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та мають всі необхідні реквізити (печатки підприємств, підписи уповноважених осіб тощо) як наслідок - вони є такими, які підлягають обов'язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.
За отримані від контрагентів товари та послуги ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» проведено розрахунки в повному обсязі.
Отримані товари та роботи (послуги) було використано позивачем у власній господарській діяльності.
Окрім того, в процесі розгляду справи cудом було встановлено, що на час здійснення господарських операцій були зареєстровані як платники ПДВ та мали право видавати податкові накладні.
Отже, враховуючи, що первинні бухгалтерські документи на продаж товарів та надання робіт/послуг від контрагентів, виписані особами, які на час їх видання не втратили статус платника податку на додану вартість, суд погоджується з позицією позивача щодо правомірності включення до складу податкового кредиту відповідних сум за такими господарськими операціями.
Як вбачається з акту перевірки, однією з підстав для визнання нереальними господарських операцій, здійснених ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» з контрагентами, є відсутність номеру і дати довіреності в окремих первинних документах.
Однак, згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року дата і номер довіреності, на підставі якої відпущені товарно-матеріальні цінності не входить до переліку обов'язкових реквізитів первинних документів і відсутність даних відомостей не може бути підставою для визнання первинних документів дефектиними.
Щодо недоліків в оформленні рахунку-фактури суд зазначає, що рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується жодна господарська операція, але є пропозицією оплати за товар (роботи, послуги). Таким чином, недоліки в її оформленні не можуть свідчити про нереальність господарської операції.
Посилання податкового органу в акті перевірки на невідповідність підписів на таких документах як Акт приймання-передачі в ремонт агрегату ПЕ2У №99 від 26.09.2014 року та лист ТОВ «Криворіжбуд» №298 від 20.11.2014 року не приймаються до уваги судом, оскільки у працівників податкової відсутні спеціальні знання та кваліфікація для визначення належності підпису або проведення почеркознавчої експертизи.
Як вбачається з акту перевірки, додатковою підставою для визнання нереальними господарських операцій, здійснених ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» з контрагентами, є відсутність товарно-транспортних накладних на постачання товару.
Однак, згідно з пп. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363 основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.
Окрім того, згідно умов договорів, товарно-матеріальні цінності поставляються на склад ПАТ «ПІВДГЗК» транспортом продавця, отже наявність у позивача , як покупця, ТТН не є обов'язковою.
Крім того слід зазначити, що у разі підтвердження дійсного виконання вiдповiдних господарських операцій певні недоліки первинних документів є свідченням недобросовiсностi постачальника та не можуть слугувати підставою для притягнення платника податку-покупця до вiдповiдальностi.
Щодо відсутності окремих реквізитів в дефектній відомості на виконання робіт з капітального ремонту тягового агрегату ПЕ2У, суд зазначає, що законодавство України не встановлює чітких вимог до обов'язкових реквізитів, які має містити дефектна відомість, яка за своїм змістом є додатковим документом, що складається перед початком ремонту та містить попередній перелік запланованих ремонтних робіт з урахуванням умов укладеного між замовником та виконавцем (підрядником).
Щодо посилань податкового органу на відсутність сертифікатів якості на товарно-матеріальні цінності, що передавались контрагентами за договорами поставки та договорами купівлі-продажу, суд зазначає, що договорами не було передбачена необхідність надання таких сертифікатів.
Як вбачається з акту перевірки, однією з підстав для визнання нереальними господарських операцій, здійснених ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» з контрагентами є твердження податкового органу про те, що позивачем в ремонт на підприємство ПАТ «ЛЛРЗ» було відправлено вагон №44486652, а прийнято з ремонту вагон №44933133.
Суд не приймає до уваги зазначене твердження позивача, оскільки невідповідність номерів вагонів пояснюється тим, що у ремонт ПАТ «Південний ГЗК» відправляє тяговий агрегат на візках вагонних, що належить Підряднику (ТОВ «Криворіжбуд»), а забирає з ремонту - на власних.
Зазначене підтверджується п.4.1, 4.4-4.6 Договору №2014/д/ТО/1579 від 24.09.2014 року, де зокрема зазначено, що з метою забезпечення доставки тягового агрегату №099 до капітального ремонту від Замовника на адресу Підряднику, Підрядник передає у тимчасове користування Замовнику свої посвідчені ударно-зчепні пристрої, колісні пари та транспортні візки (укомплектовані металічними опорами), які є поворотною тарою та власністю Підрядника.
Щодо факту ненадання позивачем інформації щодо особистих перепусток, дозволів на ввезення та виконання робіт транспортними засобами та іншими механізмами, виданих ПАТ «Південний ГЗК» працівникам ТОВ «Криворіжбуд» суд зазначає, що згідно п.1.2 Договору №2014/д/ТО/1579 від 24.09.2014 року роботи виконуються на території ПрАТ «Львівський ЛРЗ».
Таким чином, особисті перепустки, дозволи на ввезення та виконання робіт транспортними засобами та іншими механізмами не повинні були видаватися позивачем, оскільки роботи виконувалися Підрядником на території ПрАТ «Львівський ЛРЗ».
Посилання податкового органу в акті перевірки на відсутність в Актах приймання виконаних підрядних робіт №34-11/3, 33-11/3 та №37-12/3 (Форма КБ-2в) дати та місця складання не приймаються до уваги судом, та спростовуються наявними в матеріалах справи копіями зазначених документів. (Т.2, а/с 50, 52, 55).
Посилання відповідача в акті перевірки як на підставу відсутності господарських операцій між позивачем та контрагентами на акти перевірок контрагентів та дані інформаційних систем не можуть вважатися безперечними доказами підтвердження нереальності спірних господарських операцій, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
З огляду на встановлені обставини, які підтверджують рух активів в процесі здійснення господарських операцій, зв'язок між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, понесенням інших витрат і господарською діяльністю позивача та досліджені докази, суд вважає, помилковим висновок податкового органу, щодо непідтвердженості реальності проведених господарських відносин між ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» та контрагентами та як наслідок завищення суми податкового кредиту та суми відємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду, яка враховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на загальну суму ПДВ у розмірі 4 814 832,89 грн.
З огляду на наведене, на переконання суду, господарські операції ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» та ТОВ «Криворіжбуд», ПП «Трансбуд КР», ТОВ «Криворіжелектромонтаж» та ТОВ «Ексімтрейд» є реальними, направленими на настання правових наслідків, які обумовлені ними та підтверджені належним чином складеними первинними документами. Тобто, ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» має право на відображення цих господарських операцій у податковому обліку зокрема при визначені об'єкту оподаткування податком на додану вартість.
Суд також відмічає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" позивач та його контрагенти є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак за змістом Податкового кодексу України позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до статті 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.
Під час розгляду справи відповідачем за правилами частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не спростовано достовірності відомостей первинних та розрахункових документів, поданих платником податків на підтвердження факту реальності здійснення господарських операцій за спірними правочинами, відповідачем не доведено неможливості проведення господарських операцій з урахуванням фізичних характеристик товару, просторових та часових факторів, економічних чинників, не подано доказів відсутності руху активів у процесі здійснення господарської операції, доказів відсутності зміни стану та структури активів, зобов'язань чи власного капіталу сторін спірних правочинів, доказів отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб, доказів отримання позивачем товарів (робіт, послуг) від іншої особи ніж сторона за правочином.
У ході розгляду справи відповідачем не доведений факт несумісності предмету спірних правочинів з напрямом господарської діяльності позивача. Доказів того, що у спірних правовідносинах позивач та його контрагенти є пов'язаними особами, були обізнані з обставинами організації господарської діяльності один одного, діяли взаємоузгоджено та зловмисно, маючи на меті завдати шкоди інтересам Держави, мали інший матеріальний інтерес, ніж виконання зобов'язань за спірними правочинами, вчинені правочини об'єктивно не були потрібні для організації господарської діяльності позивача, господарські операції за спірними правочинами були відображені лише в документообігу, а фактично не відбулись і не спричинили змін у структурі і складі активів сторін спірних правочинів, відповідач до суду не подав.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.
Стягнути з бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на користь Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» сплачений ним судовий збір у розмірі 487,20 грн.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська