Справа № 760/5020/15-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 760/5020/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Українець В.В. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А
17 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Аліменка В.О.,
суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Солом"янському районі м. Києва на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 06 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Солом"янському районі м. Києва про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И Л А:
У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Солом"янському районі м. Києва, в якому просив:
Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва по відмові мені у призначенні пенсії на пільгових умовах.
Зобов`язати Управління пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва здійснити призначення пенсії на пільгових умовах мені - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 січня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить Постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.
Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям відповідача щодо правомірності відмови у нарахуванні та виплаті пенсії на пільгових умовах з підстав недійсності посвідчення.
Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, прийняте в порядку скороченого провадження, то колегія суддів приходить до висновку про розгляд справу у порядку письмово провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України.
Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після закінчення Київського політехнічного інституту 02.04.1986 року прийнята на посаду інженера-технолога по термообробці у відділ головного технолога на Бородянський екскаваторний завод. Зазначене підприємство 24.03.1994р. було перейменоване в Акціонерне товариство «Борекс», звільнилась із зазначеного підприємства лише 21.02.2002 року (відповідні записи містяться в трудовій книжці).
Для призначення пенсії Позивачем були надані наступні документи:
Паспорт ОСОБА_1 , виданий Залізничним РУ ГУ МВС України в м. Києві 07.09.1998 року;
Ідентифікаційний код;
Посвідчення громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), видане 19.09.1994 року на ім`я ОСОБА_2 ;
Свідоцтво про шлюб, видане 04.09.1993 року, згідно якого прізвище « ОСОБА_3 » було змінено на прізвище « ОСОБА_4 »;
Копія трудової книжки НОМЕР_1 , яка спочатку була видана на прізвище « ОСОБА_3 », а потім прізвище було змінено на « ОСОБА_4 »;
Довідка про проживання в зоні радіологічного забруднення, видана Бородянською селищною радою VI скликання Бородянського району Київської області, яка засвідчує, що ОСОБА_1 дійсно з 02.04.1986 року по 21.02.2002 року в смт. Бородянка;
Довідка про заробітну плату, видана Публічним акціонерним товариством «Борекс», яка підтверджує стаж роботи з 02.04.1986 по 21.02.2002 року;
Довідка про заробітну плату та обчислення пенсії, видана ПАТ «Борекс», яка підтверджує, що заробітна плата Позивача відповідні суми заробітної плати, які зараховуються при обчисленні пенсії.
З даного приводу колегія суддів зазначає наступне.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно з положеннями ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Згідно з п.4 ч.1 ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до категорії 4 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.
Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, зокрема, особам, які постійно проживали чи постійно працювали у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони з моменту аварії станом на 1 січня 1993 року проживали або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, передбачено зменшення пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання чи роботи, але не більше 5 років.
Також, згідно приміток до вказаної статті - початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Тобто, початкова величина зниження пенсійного віку, 2 роки, встановлюється лише тим особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Як вбачається з матеріалів справи, Позивач проживала в зоні посиленого радіологічного контролю з 02.04.1986 року, тобто вона підпадає під визначення постраждалої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії.
Отже, крім підтвердження постійної роботи у Чорнобильській зоні, Позивачем надано підтвердження постійного проживання - довідку Бородянської селищної Ради про те, що ОСОБА_1 постійно проживала у смт. Бородянка Київської області з 02.04.1986 року по 21.02.2002 року.
Спочатку, як молодий спеціаліст, Позивачка проживала постійно у гуртожитку АДРЕСА_1 , потім проживала в однокімнатній квартирі за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідною довідкою від 24.07.1996 року.
Таким чином, підтверджено дві необхідні умови для призначення пенсії на пільгових умовах, зазначені у ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Хоча за змістом Закону необхідно одну з них підтвердити або постійну роботу, або постійне проживання, не залежно одну від одної.
Загальний строк проживання і одночасно строк (стаж) роботи в зоні посиленого радіологічного контролю становить більше 16 років.
Відповідач, відмовляючи у призначенні пенсії на пільгових умовах, посилався на недійсність посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Відповідач посилається на ч.5 ст. 295 ЦК України, де зазначено, що прізвище фізичної особи може бути змінене в разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним.
Отже, як зазначає Відповідач, після одруження зміна паспорта та інших документів є обов`язковою, не підлягають заміні лише трудова книжка, диплом та атестат про освіту.
Тому, відповідач вважає, що посвідчення ОСОБА_1 , видане на ім`я ОСОБА_5 є недійсним.
Колегія суддів не може погодитися з таким висновком Відповідача, оскільки у ч.2 ст. 65 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що при зміні категорії, а також у випадках, передбачених статтею 17 цього Закону посвідчення підлягає заміні.
Разом з тим, у даному Законі немає норми, яка передбачає, що укладення шлюбу та зміна прізвища не є підставою для зміни посвідчення.
Не передбачена така підстава і в Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Колегія суддів зазначає, що дійсно Позивач повинна була замінити посвідчення, але сам факт, що вона цього не зробила не позбавляє її права на призначення пільгової пенсії, оскільки нею доведено факт проживання і роботи у зоні посиленого радіологічного контролю.
Критично розцінюються колегією суддів посилання апелянта на те, що Управлінням праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації надано лист, в якому зазначено, що перевіркою баз даних встановлено, що у реєстрі всіх категорій постраждалого населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної державної адміністрації ОСОБА_6 не перебуває, виходячи з наступного.
З метою найбільш ефективного вирішення завдань медико-соціального забезпечення осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, створюється Державний реєстр України (єдина інформаційна система), до складу якого входять соціологічні, дозиметричні і медичні підреєстри. Складовою частиною Державного реєстру України є Український військовий реєстр і його підрозділи, що ведуться Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України та Службою безпеки України.
Головними завданнями Державного реєстру України є здійснення контролю за станом здоров`я, вивчення найближчих та віддалених медичних наслідків у осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування, громадські організації передають у Державний реєстр України повну і вичерпну інформацію щодо осіб, визначених статтями 10, 11, 27 цього Закону, для включення в банк даних необхідних відомостей про календарні строки їх роботи, період проживання на радіоактивно забруднених територіях, про місце роботи, про дози опромінення.
Реєстраційний номер у Державному реєстрі України повідомляється громадянам, а також лікувальним закладам за місцем їх проживання або роботи.
Громадянам гарантується збереження лікарської таємниці щодо відомостей, які знаходяться в Державному реєстрі України.
Працівники Державного реєстру України несуть відповідальність згідно з чинним законодавством за розголошення відомостей щодо осіб, внесених до Державного реєстру України.
Положення про організацію і функціонування Державного реєстру України розробляється центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сферах охорони здоров`я, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи, та затверджується Кабінетом Міністрів України (ст. 16 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про організацію і функціонування Державного реєстру України осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 09.06.1997 року №571 головним завданням Державного реєстру є здійснення контролю за станом здоров`я осіб та вивчення близьких і віддалених медичних наслідків у осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Таким чином із наведеного вбачається, що державний реєстр постраждалих формується із відомостей, наданих відповідними органами охорони здоров`я на підставі звернень громадян за медичною допомогою, встановленні інвалідності та ін.
Однак, колегія суддів зазначає, що вини Позивача в тому, що її не включили до Реєстру немає, оскільки Позивач його не веде і ніяким чином не може перевірити чи було її включено уповноваженим на те органом.
Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для призначення Позивачці пільгової пенсії, відповідно до ст..55 Закону, оскільки нею доведено необхідний період і проживання, і стаж роботи у зоні посиленого радіологічного контролю, також, зважаючи на те, що у спеціальних нормативно-правових актах не передбачено як підставу визнання посвідчення постраждалої особи недійсним незміна у ньому прізвища, у зв`язку зі шлюбом, також, вини позивача щодо не включення її в Реєстр не має, тому доводи апелянта не беруться колегією суддів до уваги.
Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.
Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254, 265 КАС України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Солом"янському районі м. Києва на Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 06 січня 2016 року залишити без задоволення.
Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 06 січня 2016 року залишити без змін.
Ухвала апеляційної інстанції за наслідками перегляду, набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.