Справа № 820/11142/15
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2016 р.Справа № 820/11142/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Перцової Т.С.
Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.
за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.
представників сторін : позивача - Макаренко П.Д., першого відповідача - Пархоменко Е.В.,
другого відповідача - Новикова В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016р. по справі № 820/11142/15
за позовом ОСОБА_1
до Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова , Харківського обласного військового комісаріату , Управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 "
про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова (далі по тексту Жовтневий ОРВК, перший відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту ХРВК, другий відповідач), Управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (далі по тексту третій відповідач), в якому з врахуванням заяви про зміну позовних вимог, прийнятої судом, просив суд:
- визнати незаконним припис про вибуття до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , для подальшого проходження військової служби;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 скасувати припис Жовтневого ОРВК м. Харкова № 868 від 21.11.2015 року про вибуття до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , для подальшого проходження військової служби;
- визнати незаконним наказ Жовтневого ОРВК м. Харкова № 231 від 21.11.2015 року, який видав майор ОСОБА_2 , в частині переміщення ОСОБА_1 до іншого місця служби;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 скасувати наказ Жовтневого ОРВК м. Харкова № 231 від 21.11.2015 року, який видав майор ОСОБА_2 , в частині переміщення ОСОБА_1 до іншого місця служби;
- зобов`язати Управління оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , скасувати розпорядження Командувача оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.11.2015 року № 1314/61/2307вк в частині переміщення ОСОБА_1 до іншого місця служби;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 видати новий наказ про повернення старшого солдата ОСОБА_1 на посаду діловода відділення офіцерів запасу і кадрів Жовтневого ОРВК м. Харкова;
- зобов`язати Жовтневий ОРВК м. Харкова прийняти ОСОБА_1 на посаду діловода відділення офіцерів запасу і кадрів Жовтневого ОРВК м. Харкова.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 року по справі № 820/11142/15 адміністративний позов ОСОБА_1 до Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова, Харківського обласного військового комісаріату, Управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Скасовано наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №620 від 14.11.2015 року "Про відправку військовослужбовців призваних під час мобілізації до військової частини польова пошта НОМЕР_1 " в частині відправки ОСОБА_1 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Скасовано наказ Жовтневого ОРВК м. Харкова № 231 від 21.11.2015 року в частині переміщення ОСОБА_1 до іншого місця служби.
Скасовано припис Жовтневого ОРВК м. Харкова № 868 від 21.11.2015 року про вибуття ОСОБА_1 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , для подальшого проходження військової служби.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 вирішити питання щодо повернення ОСОБА_1 для подальшого проходження служби за місцем проживання з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Другий відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 року по справі № 820/11142/15 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що ОСОБА_1 було призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, проте позивачем не було повідомлено про причини надання відстрочки від призову на час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". (заяви про звільнення від призову за мобілізацією разом з копією рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.10.2014 року, яким позивача призначено опікуном над недієздатним ОСОБА_3 ). Відтак, не скориставшись правом на відстрочку від призову за мобілізацією, ОСОБА_1 добровільно вступив на службу. З посиланням на п.112 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, стверджує, що переміщення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, у зв`язку зі службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце служби здійснюється без їх згоди. Крім того, вказує, що посада позивача діловода відділення офіцерів запасу і кадрів підлягала плановому скороченню, а тому відповідачами Харківським обласним РВК та Жовтневим РВК правомірно було видано накази про виключення позивача зі списків особового складу та переміщення його на нове місце служби, як цього вимагало розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 03.11.2015 року № 1314/61/2307 вк (Оперативне командування ОСОБА_4 ). Крім того, планове скорочення, на думку представника відповідача, слід вважати службовою необхідністю, а тому в цьому випадку переміщення військовослужбовців здійснюється без їх згоди. Зазначив, що на даний час позивач є військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка не є підпорядкованим підрозділом військкомату, а тому у відповідності до п.110 вищевказаного Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України вирішення питання про повернення ОСОБА_1 для проходження військової служби за місцем проживання, як це зобов`язано постановою суду, не належить до повноважень Харківського обласного військового комісара.
Представник другого відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 року по справі № 820/11142/15 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Представник позивача в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.
Представник першого відповідача в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 року по справі № 820/11142/15 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Представник третього відповідача в судове засідання не прибув, третій відповідач про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, першого та другого відповідачів, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі заяви від 26.02.2015 року, висновку військово-лікарської комісії Жовтневого ОРВК м. Харкова ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації до лав Збройних Сил України.
Наказом від 18.03.2015 року №72 військового комісара Жовтневого ОРВК м. Харкова рядового запасу ОСОБА_1 визнано призначеним до Жовтневого об`єднаного військового комісаріату м. Харкова діловодом відділення офіцерів запасу і кадрів, ВОС-901074А, що підтверджено наявною в матеріалах справи копією витягу з наказу (а.с. 30).
Відповідно до наказу від 19.03.2015 року №74 військового комісара Жовтневого ОРВК м. Харкова, виданого на підставі рапорту позивача від 18.03.2015 року за вхідним №143, рядового запасу ОСОБА_1 визначено вважати таким, що з 18.03.2015 року справи та посаду діловода відділення офіцерів запасу та кадрів прийняв та приступив до виконання службових обов`язків (а.с. 31-32).
Телефонограмою від 04.11.2015 року ТВО військового комісара Харківського ОВК військовим комісарам м. Харкова та Харківської області повідомлено про надходження розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 03.11.2015 року №1314/61/2307вк та було наказано надати дані щодо солдат, сержантів призваних за мобілізацією, які на даний час знаходяться в строю, задля переміщення для подальшого проходження служби до військової частини ПП НОМЕР_3 , а також організувати їх прибуття до Харківського обласного військового комісаріату о 15:00 04.11.2015 року (а.с. 33).
На виконання цього розпорядження військовим комісаром Жовтневого ОРВК прийнято наказ від 21.11.2015 року № 231, пунктом 2 якого старшого солдата ОСОБА_1 , діловода відділення офіцерів запасу і кадрів Жовтневого ОРВК, переміщеного розпорядженням Командувача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 03.11.2015 року № 1314/61/2307вк, ухвалено вважати таким, що 21.11.2015 року справи та посаду здав. Позивача виключено зі списків особового складу Жовтневого ОРВК 21.11.2015 року та направлено до нового місця служби у військову частину НОМЕР_1 (а.с.21).
Відповідно до наказу військового комісара Жовтневого ОРВК м. Харкова від 04.11.2015 року №222 (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_1 , діловода відділення офіцерів запасу і кадрів Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату, переміщеного розпорядженням командира військової частини НОМЕР_2 від 04.11.2015 року №1314/61/2307 вк, наказано вважати таким, що з 04.11.2015 року справи та посаду здав, виключити зі списків особового складу Жовтневого ОРВК 04.11.2015 року та направити до нового місця служби у військову частину пп НОМЕР_3 (а.с.34).
Зі змісту рапорту від 04.11.2015 року за вхідним №354 за підписом начальника відділення офіцерів запасу і кадрів Жовтневого ОРВК м. Харкова ОСОБА_5 на ім`я т.в.о. військового комісара Жовтневого ОРВК м. Харкова судом першої інстанції встановлено, що солдат ОСОБА_1 самовільно покинув пункт збору військовослужбовців - ІНФОРМАЦІЯ_3 , при цьому повідомлено що від солдата ОСОБА_1 скарг на здоров`я не надходило (а.с. 35).
З пояснень представника Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату судом першої інстанції встановлено, що 05.11.2015 року старший солдат ОСОБА_1 прибув до Жовтневого ОРВК та пояснив причини залишення місця розташування ІНФОРМАЦІЯ_1 як різке погіршення стану здоров`я та необхідністю звернення до шпиталю, де перебував на стаціонарному лікуванні.
Наказом т.в.о. військового комісара Жовтневого ОРВК від 05.11.2015 року №223 скасовано наказ від 04.11.2015 року №222 як нереалізований (а.с. 37).
Також судом першої інстанції встановлено, що позивачем на ім`я начальника офіцерів запасу кадрів Жовтневого ОРВК м. Харкова 04.11.2015 року за вхідним №353 подано рапорт з повідомленням про неможливість направлення його до іншого населеного пункту для продовження проходження служби, оскільки він є опікуном недієздатного батька інваліда 1 групи, що підтверджено рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.10.2014 року та може проходити військову службу тільки за місцем проживання за приписами ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (а.с. 8).
Під час судового розгляду справи встановлено, що рапорт позивача від 04.11.2015 року тільки 23.11.2015 року за вихідним №374 передано для вирішення по суті до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 38), а позивачу 23.11.2015 року за вихідним №375 повідомлено, що відповідно до приписів Положення про проходження громадянами України служби в Збройних силах України питання переміщення військовослужбовців вирішується військовим командуванням вищого рівня, у зв`язку з чим рапорт від 04.11.2015 року 23.11.2015 року направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 39).
Приписом від 21.11.2015 року №868 ОСОБА_1 запропоновано 21.11.2015 року вибути до військової частини польова пошта НОМЕР_1 для подальшого проходження служби (а.с. 53).
Не погодившись з рішеннями відповідачів щодо направлення ОСОБА_1 до нового місця служби, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання незаконними та скасування припису, наказу Жовтневого ОРВК м. Харкова № 231 від 21.11.2015 року в частині переміщення ОСОБА_1 до іншого місця служби, скасування розпорядження Командувача Управління оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.11.2015 року № 1314/61/2307вк, зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 видати новий наказ про повернення старшого солдата ОСОБА_1 на посаду діловода відділення офіцерів запасу і кадрів Жовтневого ОРВК м. Харкова, зобов`язання Жовтневого ОРВК м. Харкова прийняти ОСОБА_1 на посаду діловода відділення офіцерів запасу і кадрів Жовтневого ОРВК м. Харкова.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №620 від 14.11.2015 року "Про відправку військовослужбовців призваних під час мобілізації до військової частини польова пошта НОМЕР_1 " в частині відправки ОСОБА_1 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , наказу Жовтневого ОРВК м. Харкова № 231 від 21.11.2015 року в частині переміщення ОСОБА_1 до іншого місця служби, припису Жовтневого ОРВК м. Харкова № 868 від 21.11.2015 року про вибуття ОСОБА_1 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
При цьому, суд першої інстанції з метою повного захисту прав позивача у спірних відносинах вийшов за межі позовних вимог, скасувавши наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №620 від 14.11.2015 року "Про відправку військовослужбовців призваних під час мобілізації до військової частини польова пошта НОМЕР_1 " в частині відправки ОСОБА_1 .
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про скасування розпорядження командувача оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.11.2015 року № 1314/61/2307вк в частині переміщення ОСОБА_1 до іншого місця служби, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване позивачем не містить чіткого визначення про переміщення старшого солдата ОСОБА_1 , а отже у суду відсутні підстави для його скасування.
Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.
Колегія суддів зазначає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України, закріпленим статтею 65 Конституції України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Такими законами є Закони України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про оборону України".
Відповідно до ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Колегія суддів зазначає, що правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулюються Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року №3543-ХІІ.
Відповідно до приписів ст. 2 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.
Указом Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 з метою підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань України на рівні, що гарантує адекватне реагування на загрози національній безпеці держави оголошено про проведення протягом 2015 року часткової мобілізації.
Згідно зі ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема, усиновителі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, на утриманні яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання).
Аналізуючи положення вищезазначеної норми слід зазначити, що законодавцем чітко врегульовано питання отримання відстрочки від призову шляхом визначення окремих категорій громадян, які за наявності певних обставин мають можливість шляхом повідомлення уповноважених органів отримати відстрочку від призову під час проведення мобілізації та мобілізаційних заходів. Крім того, на законодавчому рівні врегульовано питання можливості призову такої категорії громадян як усиновителі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, на утриманні яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років.
Відтак, визначено можливість їх призову на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання. Отже, задля отримання можливості проходження військової служби таким особам необхідно дотриматися декількох необхідних умов, а саме: надати згоду на призов для проходження військової служби та наявність можливості для проходження служби за місцем проживання. Такі умови щодо можливості отримання відстрочки або за її наявності проходження військової служби можуть бути реалізовані тільки за умови їх повідомлення керівницькому складу військової частини.
Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до визначеного порядку переміщення військовослужбовців, а саме п. 112 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року N 1153/2008, військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.
Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:
неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;
неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;
потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.
Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.10.2014 року по справі № 643/9499/14-ц визнано недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , опікуном над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.9).
Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 призвано до лав Збройних Сил України під час мобілізації. На виконання свого конституційного обов`язку та не маючи бажання ухилятися від військової служби позивач прибув для її проходження та приступив до виконання службових обов`язків діловода відділення офіцерів запасу і кадрів, ВОС-901074А, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами та сторонами не заперечується.
Також, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, позивачем було подано рапорт на ім`я військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.08.2015 року за вхідним №7189, яким ОСОБА_1 повідомив, що є опікуном недієздатного батька інваліда першої групи, не має досвіду військової служби та відповідно до ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію може проходити військову служби тільки за місцем проживання, до рапорту додано документи на підтвердження зазначених обставин.
Отже, позивачем було повідомлено військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі рапорту про обставини, що унеможливлюють направлення ОСОБА_1 до іншого місця проходження військової служби.
Листом від 02.09.2015 року №15510ВОС за підписом т.в.о. військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 на рапорт позивача від 21.08.2015 року надано відповідь та зазначено, що під час призову ОСОБА_1 не повідомлено про наявність підстав для надання відстрочки та з посиланням на приписи Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президентом України від10.12.2008 року №1153/2008, зазначено, що військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди. Роз`яснено можливість звернення до суду у разі незгоди з прийнятим за скаргою рішенням (а.с.101).
Подання позивачем рапорту від 21.08.2015 року представником відповідача під час судового розгляду справи не оспорювалось, та підтверджується матеріалами справи, а відтак, твердження апелянта про те, що позивач, маючи законну підставу для відстрочки, не надав заяви про звільнення від призову за мобілізацією разом з копією рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.10.2014 року, не скористався таким чином правом на відстрочку та добровільно вступив на службу, є необґрунтованими.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, посилання відповідачів, зокрема, і Харківського обласного військового комісаріату, на необізнаність стосовно наявних у позивача підстав, які могли б бути підставою для отримання відстрочки у відповідності до приписів ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію спростовано самостійно наданими до суду доказами.
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що 04.11.2015 року позивачем було подано рапорт на ім`я начальника відділення офіцерів запасу і кадрів Жовтневого ОРВК м. Харкова ОСОБА_5 , в яком позивач повідомляв про вищевказані обставини (опікунство над недієздатним батьком-інвалідом ОСОБА_3 ) та просив виключити ОСОБА_1 з плану переміщення, оскільки позивач не підлягає переміщенню до іншого населеного пункту.
Однак, Жовтневим ОРВК, всупереч вимогам ст.23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію 21.11.2015 року наказом № 231 було направлено позивача ОСОБА_1 до нового місця служби до військової частини пп НОМЕР_1 .
З врахуванням встановлених під час судового розгляду обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що подання позивачем рапорту від 04.11.2015 року та повторне повідомлення про наявність підстав для його залишення для проходження військової служби за місцем проживання, оскільки він є опікуном недієздатної особи, а також його стан здоров`я, мало стати підставою для його заміни та залишення в списках Жовтневого ОРВК м. Харкова.
При цьому, колегія суддів відмічає, що перший відповідач 04.11.2015 року отримав рапорт ОСОБА_1 , в якому позивач виклав підстави для неможливості направлення його на службу до іншого населеного пункту, і лише 23.11.2015 року, тобто, після прийняття оскаржуваного наказу № 231 від 21.11.2015 року, надав позивачеві відповідь на рапорт, в якій повідомив про те, що питання переміщення військовослужбовців вирішується військовим командуванням вищого рівня, та направив рапорт позивача до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Зазначені дії першого відповідача щодо несвоєчасного направлення рапорту позивача та надання відповіді такого змісту від 23.11.2015 року свідчать про недбале ставлення до вирішення питання про переміщення позивача до іншого населеного пункту.
Беручи до уваги наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №620 від 14.11.2015 року "Про відправку військовослужбовців призваних під час мобілізації до військової частини польова пошта НОМЕР_1 " в частині відправки ОСОБА_1 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , скасування наказу Жовтневого ОРВК м. Харкова № 231 від 21.11.2015 року в частині переміщення ОСОБА_1 до іншого місця служби та припису Жовтневого ОРВК м. Харкова № 868 від 21.11.2015 року про вибуття ОСОБА_1 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , для подальшого проходження військової служби, а також про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 вирішити питання щодо повернення ОСОБА_1 для подальшого проходження служби за місцем проживання з урахуванням висновків суду.
З приводу доводів відповідача про те, що відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 (далі по тексту Положення № 1153/2008), переміщення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, у зв`язку зі службовою необхідністю здійснюється без їх згоди, колегія суддів зазначає, що цим же пунктом 112 даного Положення, на який посилається відповідач, передбачено виключення, під яке підпадає ОСОБА_1 , а саме, неможливість переміщення військовослужбовців без їх згоди за наявності потреби у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, що підтверджується відповідними документами.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.
Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідачі при прийнятті оскаржуваних наказів та припису діяли не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, необґрунтовано, тобто, без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття цих рішень, тобто, без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України, а отже, наявні підстави для скасування даних наказів та розпорядження та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 вирішити питання щодо повернення ОСОБА_1 для подальшого проходження служби за місцем проживання з урахуванням висновків суду.
З приводу доводів другого відповідача про те, що відповідно до п.3, п.110 Положення № 1153/2008, вирішення питання про повернення позивача для проходження військової служби за місцем проживання не є компетенцією Харківського обласного військового комісара, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п.110 Положення № 1153/2008 переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб.
Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється: між з`єднаннями, військовими частинами, оперативними командуваннями - наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні види Збройних Сил України, з`єднання, військові частини та оперативні командування.
Таким чином, переміщення осіб рядового складу здійснюється наказом вищестоящої посадової особи, якій підпорядковані відповідні види Збройних Сил України, з`єднання, військові частини та оперативні командування, однак, виключно на підставі клопотання командирів (начальників), які порушили питання про переміщення.
Отже, другий відповідач, рішення якого слугувало фактичною підставою для переміщення позивача до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , не позбавлений можливості порушити питання про повернення позивача для проходження військової служби за місцем проживання, на виконання рішення суду першої інстанції.
З огляду на викладене, твердження другого відповідача про те, що повернення ОСОБА_1 для проходження військової служби за місцем проживання не є компетенцією Харківського ОВК, не знімає з другого відповідача обов`язку вчинити дії щодо повернення позивача для подальшого проходження служби за місцем проживання з урахуванням висновків суду.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016р. по справі № 820/11142/15 в частині задоволення позову залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 22.03.2016 р.