Справа № 820/11647/15
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

15 березня 2016 р. №820/11647/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - Корнієнко О.В.,

представника відповідача - Юсупової М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Основ'янської ОДПІ міста Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області № від 23.07.2015 (форма "Р") про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 12463,00 грн. за основним платежем та 6231,50 грн. за штрафними санкціями.

В обґрунтування позову зазначив, що фінансово-господарська діяльність КП "Міськелектротранссервіс" здійснюється відповідно до норм чинного законодавства України, з реальним настанням правових наслідків. Операції позивача з контрагентом ТОВ "Компанією ЕКО Трейд" (код за ) за січень 2015 року є реальними, підтверджуються необхідними первинними документами та регістрами бухгалтерського обліку. В ході здійснення фінансово-господарської діяльності КП "Міськелектротранссервіс" включало до складу податкового кредиту тільки ті суми, які підтверджені податковими накладними. На підставі наданих податкових накладних КП "Міськелектротранссервіс" своєчасно здійснювало бухгалтерський облік, та надавало звіти Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував. У своїх запереченнях на адміністративний позов, вказав на необґрунтованість та незаконність дій позивача, а саме на неможливість підтвердження здійснення фінансово - господарських операцій та ведення господарської діяльності у порядку, передбаченому приписами діючого законодавства України у перевіряємому періоді між КП "Міськелектротранссервіс" (код 37761936) та ТОВ "Компанією ЕКО Трейд" (код за ) за січень 2015 року. Відповідач вважає, що позивачем зайво включено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість в розмірі 12463,00 грн. за січень 2015 року, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість за січень 2015 року в розмірі 12463,00 грн., внаслідок порушення п.44.1 ст. 44, п.198.1 п. 198.2, п. 198.3, п.198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України.

На підставі викладеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30.06.2015 на підставі п.78.1.1, п. 78.1, п. 79.1 ст.79 Податкового кодексу України, наказу Основ'янської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області №732 від 19.06.2015 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки КП "Міськелектротранссервіс" щодо фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "Компанією ЕКО Трейд" (код за ) за січень 2015 року" фахівцями відповідача проведена позапланова невиїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за січень 2015 року, валютного та іншого законодавства за січень 2015 року по взаємовідносинам з ТОВ "Компанією ЕКО Трейд" (т.1 а.с. 22-23).

За результатами перевірки Основ'янською ОДПІ міста Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області складено акт документальної позапланової невиїзної перевірки №2207/20-38-22-03-08/37761936 від 07.07.2015 року "Про результати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки КП "Міськелектротранссервіс", щодо фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "Компанією ЕКО Трейд", за січень 2015 року" (т.1 а.с.25-43).

Згідно з висновками акту перевірки №2207/20-38-22-03-08/37761936 від 07.07.2015 року, відповідачем встановлено порушення в діяльності позивача п.44.1 ст. 44, п.198.1 п. 198.2, п. 198.3, п.198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України, внаслідок чого Позивачем зайво включено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість в розмірі 12463,00 грн. за січень 2015 року, в результаті чого Позивачем занижено податок на додану вартість за січень 2015 року в розмірі 12463,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 23.07.2015 (форма "Р"), яким позивачу було нараховано з податку га додану вартість суму грошового зобов'язання у розмірі 18694,50 грн., за основним платежем 12463,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями - 6231,50 грн. (т.1 а.с. 63)

Не погоджуючись із позицією та рішенням відповідача, позивачем 14.07.2015 року подано заперечення №730 на акт перевірки №2207/20-38-22-03-08/37761936 від 07.07.2015 року (т.1 а.с. 45-51).

Листом №441/10/20-38-22-04-06 від 21.07.2015 року позивача було повідомлено про розгляд заперечення до акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 07.07.2015 року №2207/20-38-22-03-08/37761936 (т.1 а.с. 52-62).

Позивачем було подано первинну скаргу вих. №821 від 03.08.2015року до ГУ ДФС у Харківській області про перегляд та скасування податкового повідомлення-рішення Основ'янської ОДПІ міста Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області № від 23.07.2015 року (форма "Р") (т.1 а.с.66-75).

Рішенням ГУ ДФС у Харківській області "Про результати розгляду скарги" від 31.08.2015 року вих. №2748/10/20-40-10-04-14, скаргу КП "Міськелектротранссервіс" залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Основ'янської ОДПІ міста Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області № від 23.07.2015 (форма "Р") - без змін (т.1 а.с.78-82).

Позивачем 09.09.2015 подано повторну скаргу вих. №981 до Державної фіскальної служби України про перегляд та скасування вказаного податкового повідомлення-рішення та про скасування рішення ГУ ДФС у Харківській області від 31.08.2015р. вих. №2748/10/20-40-10-04-14 (т.1 а.с.83-93).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 28.10.2015 №22746/6/99-99-10-01-04-25 про результати розгляду повторної скарги, що отримано позивачем 02.11.2015 року, оскаржуване податкове повідомлення-рішення та рішення, прийняте за результатами розгляду первинної скарги, залишено без змін, а скаргу - без задоволення (т.1 а.с. 94-99).

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового Кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України).

Водночас згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується удвох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів (послуг) (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

На підтвердження реальності здійснення господарської операції між позивачем та ТОВ "Компанією ЕКО Трейд" (код за ) за січень 2015 року, Позивачем надані наступні документи: свідоцтво про державну реєстрацію Позивача, довідка з ЄДРПОУ, договори про закупівлю товарів №0501/15 від 05.01.2015, №0501/25 від 05.01.2015, №0501/35 від 05.01.2015, видаткові накладні, рахунки-фактури, товарно-транспортна накладна, податкові накладні, податкові декларація з податку на додану вартість, квитанції №1 про реєстрацію податкових накладних, платіжні доручення, прибуткові накладні на оприбуткування товару на склад Служби транспортного забезпечення КП "Міськелектротранссервіс", дефектні акти за січень 2015 року, лімітні картки за січень 2015 року.

Як свідчать письмові докази, між КП "Міськелектротранссервіс" та ТОВ "Компанією ЕКО Трейд" 05.01.2015 укладено договір про закупівлю товарів №0501/15.

Відповідно до п. 1.1 Договору №0501/15 Постачальник (ТОВ "Компанія ЕКО Трейд") зобов'язується поставити Замовнику (КП "Міськелектротранссервіс") частини та приладдя до моторних транспортних засобів, н. в. і. у. (ДК 016:2010 - 29.32.3) (надалі - Товар), в порядку та на умовах, визначених Договором.

Також, 05.01.2015 між КП "Міськелектротранссервіс" та ТОВ "Компанією ЕКО Трейд" укладено договір №0501/25 про закупівлю товарів.

Відповідно до п. 1.1 Договору №0501/25 Постачальник (ТОВ "Компанія ЕКО Трейд") зобов'язується поставити Замовнику (КП "Міськелектротранссервіс") частини двигунів (ДК 016:2010 - 28.11.4) (надалі - Товар), в порядку та на умовах, визначених Договором.

Також, 05.01.2015 між КП "Міськелектротранссервіс" та ТОВ "Компанією ЕКО Трейд" укладено договір №0501/35 про закупівлю товарів.

Відповідно до п. 1.1 Договору №0501/35 Постачальник (ТОВ "Компанія ЕКО Трейд") зобов'язується поставити Замовнику (КП "Міськелектротранссервіс") устаткування електричне, інше, до моторних транспортних засобів і його частини (ДК 016:2010 - 29.11.2) (надалі - Товар), в порядку та на умовах, визначених Договором.

Згідно із п. 1.2. вказаних договорів постачальник зобов'язується продати Замовнику, а Замовник зобов'язується купити (прийняти та оплатити) товари, кількість, ціна, асортимент і технічні умови яких визначені у рахунках-фактурах та видаткових накладних.

Розрахунки за поставлений товар здійснюються на підставі видаткових накладних, згідно яких здійснено поставку товару, та підписаних уповноваженими на це особами (п. 4.1. Договорів).

Місцем поставки товару визначається склад замовника (п.5.2. Договорів).

Судом встановлено, що факт поставки товару позивачу за договорами №0501/15 від 05.01.2015, №0501/25 від 05.01.2015, №0501/35 від 05.01.2015 підтверджується виданими ТОВ "Компанією ЕКО Трейд" наступними видатковими накладними на кожну одиницю товару: видаткова накладна № 17 від 19.01.2015 на суму 10716,00 грн., в т.ч. ПДВ 1786,00 грн., видаткова накладна №18 від 19.01.2015 на суму 11440,80 грн., в т.ч. ПДВ 1906,80 грн., видаткова накладна №19 від 19.01.2015 на суму 18055,20 грн., в т.ч. ПДВ 3009,20 грн., видаткова накладна № 20 від 19.01.15 на суму 12360,00 грн., в т.ч. ПДВ 2060,00 грн., видаткова накладна №21 від 19.01.15 на суму 22203,60грн., в т.ч. ПДВ 3700,60 грн.

Фактично доставка вказаного товару на склад Замовника здійснювалась ТОВ "Компанією ЕКО Трейд" підтвердженням чого є товарно-транспортна накладна №19/01-1 від 19.01.2015.

Приймання продукції здійснювалось уповноваженою особою КП "Міськелектротранссервіс" - інженером ОСОБА_3, про що свідчать записи у журналі реєстрації довіреностей на отримання товару за січень 2015 року.

На підтвердження сплати сум податку на додану вартість у складі ціни товару за вказаними господарськими операціями Позивачем отримано від ТОВ "Компанії ЕКО Трейд" наступні податкові накладні: податкова накладна №12 від 19.01.2015 на суму 10716,00грн. в т.ч. ПДВ - 1786,00 грн., податкова накладна № 13 від 19.01.2015 на суму 11440,80 грн. в т.ч. ПДВ - 1906,80 грн., податкова накладна №14 від 19.01.2015 на суму 22203,60 грн. в т.ч. ПДВ - 3700,60 грн., податкова накладна №15 від 19.01.2015 на суму 18055,20 грн. в т.ч. ПДВ - 3009,20 грн., податкова накладна №16 від 19.01.2015 на суму 12360,00 грн. в т.ч. ПДВ - 2060,00 грн.

Вказані податкові накладні зареєстровані у реєстрі отриманих податкових накладних КП "Міськелектротранссервіс" за січень 2015 року.

Оплату за поставлені товари за вказаними договорами КП "Міськелектротранссервіс" на користь ТОВ "Компанії ЕКО Трейд" здійснено в безготівковому порядку відповідно до виставлених ТОВ "Компанією ЕКО Трейд" рахунків-фактур (рахунок фактура №21 від 16.01.2015, рахунок фактура № 22 від 16.01.2015, рахунок фактура № 19 від 16.01.2015, рахунок фактура № 20 від 16.01.2015, рахунок фактура № 23 від 16.01.2015.

Фактичне здійснення оплати підтверджується наступними платіжними дорученнями: № 50 від 19.01.2015 на суму 18055,20 грн., № 49 від 19.01.2015 на суму 12360,00 грн., № 48 від 19.01.2015 на суму 10716,00 грн., № 47 від 19.01.2015р. на суму 11440,80 грн., № 46 від 19.01.2015р. на суму 22203,60 грн., банківська виписка за 19.01.2015.

Судом встановлено, що на теперішній час кредиторська заборгованість за вказаними договорами перед ТОВ "Компанією ЕКО Трейд" відсутня.

Отриманий від ТОВ "Компанії ЕКО Трейд" товар оприбуткований на склад Служби транспортного забезпечення КП "Міськелектротранссервіс", про що складені відповідні прибуткові накладні на оприбуткування товару на склад Служби транспортного забезпечення: прибуткова накладна на оприбуткування товару на склад Служби транспортного забезпечення №5 від 19.01.2015, №6 від 19.01.2015, №7 від 19.01.2015, №8 від 19.01.2015, № 9 від 19.01.2015.

Ведення складського обліку на підприємстві здійснюється інженером ОСОБА_3 (посада - інженер по службі транспортного забезпечення), про що свідчить договір №2011-32 від 03.10.2011 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність з інженером 1 кат. ОСОБА_3

В подальшому, вказаний товар використаний при технічному обслуговуванні та поточному ремонті автотранспортних засобів, які передані Позивачу по договору «Про передачу майна в господарське відання» №1499 від 30.09.2011р. згідно розпорядження Управління комунального майна та приватизації №1796 від 30.09.2014, та підтверджується наявними в матеріалах справи дефектними актами та лімітними картками за січень 2015 року.

Отже, на підтвердження реальності фінансово-господарських операцій з ТОВ "Компанією ЕКО Трейд" за січень 2015 року Позивачем надано усі необхідні первинні документи, що також підтверджують оприбуткування отриманих від контрагента товарів на склад Позивача та подальше використання у господарській діяльності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на відображення цих господарських операцій у податковому обліку при визначенні об'єкту оподаткування податком на додану вартість, зокрема, формування податкового кредиту.

Щодо твердження Відповідача про порушення Позивачем ст. ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" щодо всіх необхідних реквізитів первинних документів, а саме, що у видаткових накладних ТОВ "Компанії ЕКО Трейд" за січень 2015 року (аркуш 11 Акту перевірки), не зазначено даних (посади) посадової особи з боку Покупця ТМЦ, який підписав видаткову накладну, суд повідомляє наступне.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України №1936/11/13-11 від 01.11.2011 сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Аналогічна позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24.05.2012 по справі №К-21427/10 де вказано, що недоліки в заповненні постачальником первинних документів (при умові реального здійснення господарської операції) свідчать про його недобросовісність і не можуть служити перешкодою для реалізації покупцем свого законного права на витрати і податковий кредит.

Враховуючи той факт, що судом встановлено фактичне здійснення Позивачем операцій з ТОВ "Компанією ЕКО Трейд", вказані помилки у складанні первинних документів не є підставою для висновку про відсутність господарської операції.

Також, судом не приймається до уваги твердження Відповідача про те, що Позивач не має права включати вказані у податкових накладних суми до податкового кредиту відповідного періоду, оскільки декларація з ПДВ ТОВ "Компанія ЕКО Трейд" від 12.02.2015 № та Додаток 5 "Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" від 12.02.2015 № до декларації з ПДВ за січень 2015 року прийнята ДПІ у Дзержинського районі міста Харкова "до відома", у зв'язку з наведеним нижче.

На момент здійснення між Позивачем та ТОВ «Компанією ЕКО Трейд» вказаних господарських операцій ТОВ "Компанія ЕКО Трейд" мало чинне свідоцтво платника податку на додану вартість.

Судом встановлено, що ТОВ "Компанія ЕКО Трейд" виписала Позивачу податкові накладні 19.01.2015, тобто в той час, коли підприємство було платником податку на додану вартість, надав при цьому КП "Міськелектротранссервіс" квитанції, що підтверджують реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у січні 2015 року, в яких зазначено "документ прийнято".

Твердження відповідача щодо анулювання ТОВ "Компанією ЕКО Трейд" свідоцтва платника ПДВ 26.01.2015 (ліквідація за власним бажанням за даними офіційного веб-сайту ДФС України) як підстави неправомірності включення Позивачем вказані у податкових накладних сум до податкового кредиту відповідного періоду не ґрунтується на положеннях чинного законодавства.

Відповідно до п.5.12. Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, що затверджене наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 № 1130, у разі анулювання реєстрації особи як платника ПДВ останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.

З дати анулювання реєстрації особи як платника ПДВ така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних.

Вказана позиція знаходить своє підтвердження в постанові Верховного Суду України від 31.01.2011 у справі №21-42а10 та від 13.01.2009 у справі №21-1578во08, де вказується, що подальше анулювання свідоцтва платника ПДВ само по собі не призведе до недійсності всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи до моменту виключення її з державного реєстру, та не позбавляє правового значення податкові накладні, що видані за цими господарськими операціями.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем законно прийнято належним чином оформлені на зареєстровані податкові накладні ТОВ "Компанії ЕКО Трейд" та в порядку, що встановлений п.198.1 п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 ПК України, включено вказані в них суми до податкового кредиту відповідного періоду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що фактичне виконання своїх зобов'язань за договорами поставки продукції №0501/15 від 05.01.2015, №0501/25 від 05.01.2015, №0501/35 від 05.01.2015 здійснено як позивачем, так і його контрагентом, та підтверджено належним чином оформленими первинними документами.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що суб'єктом владних повноважень не викладено жодних належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій за спірним правочином, про наявність взаємопов'язаності позивача та контрагентів позивача, про несумісність предмету спірних правочинів з напрямом господарської діяльності позивача, про відсутність розумних економічних або інших причин (ділової мети) придбання послуг у контрагента, що зумовлює необґрунтованість висновку суб'єкта владних повноважень про невідповідність закону вчинених за ним господарських операцій.

Згідно з приписами ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року Україна визнає джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковими для правозастосування органами правосуддя.

Так, Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - Суд) у своєму рішенні у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Аналогічна позиція міститься в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі "Бізнес Супорт Центр"проти Болгарії» ( заява № 6689/03), "Інтерсплав" проти України" (заява № 803/02).

Відповідно до ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач, в порушення вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не довів правомірність та обґрунтованості висновків акту перевірки, у зв'язку із чим прийняте на підставі таких висновків податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Вимоги про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень є однорідними позовними вимогами та передбачають один і той самий спосіб захисту прав позивача. Суд звертає увагу на те, що поняття скасування рішення передбачає, тим самим, визнання його протиправним. Отже щодо позовних вимог про визнання протиправним рішення слід відмовити, оскільки дана позовна вимога є похідною.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Також слід звернути увагу на те, що викладена вище позиція суду відображена в рішеннях Вищого адміністративного суду України по справам №К/800/5902/14, №К/800/19206/14, №К/800/10869/13.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення № від 23.07.2015 року прийняте Основ`янською ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на користь Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" () судовий збір у розмірі 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 22.03.2016 року.

Суддя Полях Н.А.