Справа № 826/14820/15
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА
Іменем України

22 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,
при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2016 у справі за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 до відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про визнання нечинними постанов та вимоги,
В С Т А Н О В И В:
Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила: визнати нечинними та такими, що протирічать вимогам законодавства України постанови від 07.07.2015 ВП №46992116, від 13.07.2015 ВП №46991733, від 27.08.2015 ВП №46992116 та вимогу державного виконавця від 29.04.2015 №1476/7.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2016 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві на підставі ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46992116 від 30.03.2015 з примусового виконання виконавчого листа №761/34116/14-ц, виданого 20.03.20015 Шевченківським районним судом міста Києва щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 належним чином оформлену трудову книжку.
Також, державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві на підставі ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №16991733 від 30.03.2015 з примусового виконання виконавчого листа №761/34116/14-ц, виданого 20.03.2015 Шевченківським районним судом міста Києва щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 сплатити на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 12 795, 28 грн.
Пунктом 2 вищезазначених постанов про відкриття виконавчого провадження боржнику надано строк для добровільного виконання рішення суду, а також пунктом 3 попереджено, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк, рішення буде виконано у примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій.
Державним виконавцем направлено позивачу вимогу від 29.04.2015 № 1476/7, якою зобов`язано позивача виконати виконавчі листи №761/34116/14-ц, видані 20.03.2015 Шевченківським районним судом міста Києва, та попереджено позивача, що у разі невиконання без поважних причин вимоги до боржника буде застосовано штрафні санкції згідно ст. 5 та ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження».
У зв`язку із невиконанням боржником рішення суду у добровільному порядку, державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві на підставі ст. ст. 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про накладення штрафу від 07.07.2015 та від 27.08.2015 ВП №46992116, якими на військову частину НОМЕР_1 накладено штрафи у розмірі 1 000, 00 грн. та 2 000,00 грн. відповідно.
Крім того, у зв`язку із несплатою боржником на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 12 795,28 грн. державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві на підставі ст.ст. 11, 52 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову від 13.07.2015 ВП №16991733 про арешт коштів боржника.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки докази виконання рішення суду у добровільному порядку у строки, надані для його добровільного виконання, позивачем суду не надані, як і не надані докази наявності поважних причин невиконання судового рішення, то оскаржувані постанови та вимога відповідача є правомірними.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідачем протиправно направлено постанови про відкриття провадження на невірну адресу позивача, у зв`язку з чим, останній не мав змоги у встановлений законом строк виконати судове рішення та повідомити про це державного виконавця. Також, апелянт надає до суду апеляційної інстанції докази, якими підтверджено вчинення останнім заходів з метою виконання судового рішення.
Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта обгрунтованими, враховуючи наступне.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Згідно з ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.
В статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до частини 2 статті 17 цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою зокрема, такі документи, як виконавчі листи.
Згідно з положеннями статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
Згідно ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.
У відповідності до положень статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно частин 1-5 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з виконавчих листів №761/34116/14-ц, виданих 20.03.2015 Шевченківським районним судом міста Києва, адреса боржника зазначена: 04050, м. Київ, вул. Дегтярівська, 18. Саме за цією адресою державний виконавець направляв позивачу постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП №46992116 та ВП №16991733 від 30.03.2015 та вимогу державного виконавця.
Однак, колегія суддів звертає увагу, що дійсною адресою боржника є АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою командира військової частини НОМЕР_1 №444 від 15.02.2016.
Таким чином, позивачу не було відомо про існування вищезазначених постанов про відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим військовою частиною й не було подано державному виконавцю доказів виконання судового рішення.
Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.
У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п`яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.
Таким чином, державний виконавець наділений правом накладати на боржника штраф тільки у разі невиконання рішення суду у встановлений строк без поважних причин.
Суд першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази добровільного виконання військовою частиною НОМЕР_1 рішення суду.
Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції Окружним адміністративним судом м. Києва не витребовувались у позивача докази добровільного виконання військовою частиною НОМЕР_1 рішення суду.
Тоді як, апелянтом подано до суду апеляційної інстанції наступні докази, що підтверджують вжиття заходів, з метою виконання рішення суду.
Військовою частиною НОМЕР_1 з метою вручення ОСОБА_1 трудової книжки були направлені останньому листи з проханням отримати трудову книжку, про отримання яких свідчить підпис ОСОБА_1 на зворотному повідомленні про вручення поштового відправлення.
Також, апелянт звертає увагу, що ОСОБА_1 направлені СМС-повідомлення від 25.07.2015 із телефона представника військової частини НОМЕР_1 помічника командира полку з правової роботи капітана юстиції ОСОБА_2 067-992-0122 на телефони відповідача у справі №761/34116/14-ц 099- 279-98-86 (вказаний в позові по справі №761/34116/14-ц) та НОМЕР_2 (вказаний в особовій картці працівника), в яких зазначено що управління військової частини запрошує ОСОБА_1 на КПП військової частини НОМЕР_3 адресою АДРЕСА_2 а для отримання трудової книжки;
Крім того, представниками військової частини НОМЕР_1 складено та підписано акт від 29.07.2015 про те, що громадянин ОСОБА_1 відмовився забирати власну трудову книжку та ставити свій підпис про її отримання та акт від 14.09.2015 про передачу трудової книжки (копії актів додані до апеляційної скарги).
Більш того, апелянт вказав, що у громадянина ОСОБА_1 наявна перепустка для входу на територію військової частини НОМЕР_1 (копія книги видачі постійних перепусток додана до апеляційної скарги).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем у зв`язку із поважними причинами, а саме відсутністю бажання ОСОБА_1 отримати трудову книжку, не виконано судове рішення в строк, встановлений для добровільного виконання рішення.
У зв`язку з вказаним, відділом Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві протиправно направлено позивачу вимогу від 29.04.2015р. № 1476/7 та винесено постанови від 07.07.2015 ВП №46992116, від 13.07.2015 ВП №46991733, від 27.08.2015 ВП №46992116, а тому такі підлягають скасуванню.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Апелянт надав до суду належні докази, що підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив скасувати її та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Як вбачається з квитанцій від 23.07.2015 та від 15.02.2016 позивачем сплачено судовий збір: за подачу адміністративного позову в розмірі 73, 08 грн. та за подачу апеляційної скарги в розмірі 85 грн., які слід відшкодувати на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2016 скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати постанови відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 07.07.2015 ВП №46992116, від 13.07.2015 ВП №46991733, від 27.08.2015 ВП №46992116 та вимогу відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 29.04.2015 №1476/7.
Стягнути з відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь військової частини НОМЕР_1 судові витрати в сумі 158,09 грн.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.