Справа № 821/2068/14
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/2068/14

Категорія: 9.3 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Запорожана Д.В., Романішина В.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної фінансової інспекція в Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекція в Херсонській області до Великолепетиської селищної ради Херсонської області про зобов'язання виконати п.п. 2.1, 2.2 вимоги від 05 лютого 2014 року №40-13/140, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року Державна фінансова інспекція в Херсонській області звернулась з адміністративним позовом, в якому з урахуванням клопотання про уточнення та зменшення позовних вимог від 10 липня 2014 року, просила відобразити в обліку дебіторську заборгованість, в тому числі по розрахунках з бюджетом. В разі відмови від сплати грошових коштів, провести претензійно-позовну роботу з контрагентом для отримання несплачених грошових коштів в загальній сумі 34813,60 грн. та перерахувати в дохід відповідних бюджетів (до спеціального фонду бюджету селищної ради в сумі 29032,24 грн. та загального фонду Державного бюджету України в сумі 5781,36 грн.) (п.2.1); відобразити в обліку дебіторську заборгованість на загальну суму 203865,00 грн. Усунути фінансове порушення шляхом повернення грошових коштів на реєстраційний рахунок або шляхом виконання робіт, зменшення бюджетних асигнувань, поверненням товарно-матеріальних цінностей на суму 203865,00 грн. В разі відмови в поверненні грошових коштів та виконанні робіт та поверненні товарно-матеріальних цінностей провести претензійно-позовну роботу з виконавцем робіт, по яким встановлені завищені обсяги та вартість виконаних робіт (п.2.2).

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що відповідно до п.4.3.6.2 плану роботи Державної фінансової інспекції в Херсонській області на ІV квартал 2013 року проведено ревізію селищного бюджету та фінансово-господарської діяльності Великолепетиської селищної ради за період з 01.07.2010 року по 01.10.2013 року, за наслідками якої складено акт ревізії від 16.01.2014 року № 40-27/01. Актом зафіксовано численні порушення відповідачем норм законодавства. Висновки акту ревізії стали підставою для винесення вимоги про усунення фінансових порушень та попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства від 05 лютого 2014 року №40-13/140. Порушення викладені в вимозі відповідач добровільно не усунув, зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду Державна фінансова інспекція в Херсонській області подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до п.4.3.6.2. плану роботи Державної фінансової інспекції в Херсонській області на ІV квартал 2014 року проведено ревізію селищного бюджету та фінансово-господарської діяльності Великолепетиської селищної ради за період з 01.07.2010 року по 01.10.2013 року, за наслідками якої складено акт ревізії від 16.01.2014 року № 40-27/01.

Висновки акту ревізії стали підставою для винесення вимоги про усунення фінансових порушень та попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства від 05 лютого 2014 року №40-13/140.

Заявлені до виконання в даній справі пункти зазначеної вимоги передбачають:

- відобразити в обліку дебіторську заборгованість, в тому числі по розрахунках з бюджетом. В разі відмови від сплати грошових коштів, провести претензійно-позовну роботу з контрагентом для отримання несплачених грошових коштів в загальній сумі 34813,60 грн. та перерахувати в дохід відповідних бюджетів (до спеціального фонду бюджету селищної ради в сумі 29032,24 грн. та загального фонду Державного бюджету України в сумі 5781,36 грн.) (п.2.1);

- відобразити в обліку дебіторську заборгованість на загальну суму 203865,00 грн. Усунути фінансове порушення шляхом повернення грошових коштів на реєстраційний рахунок або шляхом виконання робіт, зменшення бюджетних асигнувань, поверненням товарно-матеріальних цінностей на суму 203865,00 грн. В разі відмови в поверненні грошових коштів та виконанні робіт та поверненні товарно-матеріальних цінностей провести претензійно-позовну роботу з виконавцем робіт, по яким встановлені завищені обсяги та вартість виконаних робіт (п.2.2).

Відповідач скористався своїм правом на судове оскарження даної вимоги та звернувся до суду із позовом до Державної фінансової інспекції в Херсонській області, за участю третьої особи - сільського комунального господарства "Сількомунгосп" про скасування пункту 2.2 вимоги про усунення порушень від 05 лютого 2014 року №40-13/140.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 18 березня 2014 року в справі №821/335/14, відмовлено Великолепетиській селищній раді Херсонської області в задоволенні позовних вимог до Державної фінансової інспекції в Херсонській області, за участю третьої особи - сільського комунального господарства "Сількомунгосп" про скасування пункту 2.2 вимоги про усунення порушень.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2015 року в справі №821/335/14 апеляційну скаргу Великолепетиської селищної ради Херсонської області задоволено; постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18 березня 2014 року скасовано та прийнято нову постанову суду, якою у задоволенні адміністративного позову Великолепетиської селищної ради Херсонської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача - Сільське комунальне господарство "Сількомунгосп" до Державної фінансової інспекції в Херсонській області про визнання протиправними та скасування вимоги відмовлено повністю. Постанова Одеського апеляційного адміністративного суду набрали законної сили 13 листопада 2015 року.

В постанові від 13.11.2015 року суд апеляційної інстанції зазначив, що «… виявлені збитки є втратою державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, що відповідно до Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" дає ДФІ право вимагати відшкодування завданих збитків. Цим правом ДФІ не скористалася. Вимога ж відповідача про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства, за її допомогою неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.»

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом ДФІ, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, однак в даному випадку адміністративний позов не має вимогою стягнення виявлених збитків.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами.

Щодо п.2.1, 2.2 вимоги про усунення фінансових порушень та попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства від 05 лютого 2014 року №40-13/140 варто зазначити таке.

За змістом ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

На підставі п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

У відповідності до пункту 3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, акт ревізії - це документ, який складається особами, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати.

Пунктом 35 Порядку передбачається, що акт ревізії складається зі вступної та констатуючої частин.

У констатуючій частині наводиться інформація про результати ревізії в розрізі кожного питання програми із зазначенням того, за який період, яким способом (вибірковим, суцільним) та за якими документами перевірено ці питання, а також висновок про наявність або відсутність порушень законодавства.

Виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції контролюючого органу, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Згідно п.п. 45, 46 Порядку у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

За правилами Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення про Держфінінспекцію, Держфінінспекція відповідно), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Згідно підпункту 4 пункту 4 Положення Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

На підставі п. 6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

До того ж, Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Вказані норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Аналізуючи вказані правові приписи можна дійти висновку, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

В даному випадку законодавець поділяє повноваження ДФІ здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень та процедуру звернення до суду в інтересах держави при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів

За правилами ч. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» встановлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Отже обов'язковими для виконання є не всі без винятку вимоги ДФІ. Для того щоб підпадати під визначення ч.2 ст.15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» вимога повинна відповідати ознакам законності, тобто ґрунтуватись на нормах законодавства.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Вказані норми закріплюють за ДФІ право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Слід зазначити, що спірні пункти містять інформацію про завдані збитки та містять суму таких збитків 34813,60 грн. та 203865,00 грн. відповідно.

В порядку адміністративного судочинства може розглядатись лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для відповідача.

У справі, яка розглядається, ДФІ пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом ДФІ, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, однак в даному випадку адміністративний позов не має вимогою стягнення виявлених збитків.

Аналогічні правові висновки було викладено колегією у постановах Верховного Суду України від 15 квітня, 13 травня та 25 листопада 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14, 21-442а14 відповідно).

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Державної фінансової інспекція в Херсонській області є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекція в Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року у справі № 821/2068/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: В.Л. Романішин