Справа № 810/5496/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5496/15 Головуючий у 1-й інстанції: Терлецька О.О. Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

21 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого суддіПетрика І.Й.
СуддівОксененка О.М.,
Федотова І.В.,
При секретаріПриходько К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Альпініст» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альпініст» до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альпініст» пред'явило позов до Державної податкової інспекції в Обухівському районі ГУ ДФС Київської області(далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №/2160 від 14.05.2015 та №/2159 від 14.05.2015.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у період з 10.042015 по 17.04.2015 ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС в Київській області відповідно до п.п. 75.1.2 п.п.75.1 ст.75, п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Альпініст» (), з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ПП «Спецбуд Технологія» (), ПП «ВКГІ «Південьдеревопостач» (), ПП «Ідеал Маркетинг» () за період з 01.01.2013 по 31.12.2014.

За результатами перевірки ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС в Київській області складено Акт перевірки, у висновках якого зазначено порушення:- п.138.2 ст. 138, п.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового Кодексу України 02.12.2010 №2755-VI (далі - Податковий кодекс України), ТОВ «Альпініст» занижено податок на прибуток на загальну суму - 1099383 грн.; п.185.1 ст. 185, п. 188.1 ст.188, п.187.1 ст. 187, п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, 200.1 ст.200, п.201.6, п.201.7, п.201.8 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі - 1233676 грн. в результаті допущених порушень податкового законодавства, які відображено в п. 3.2.2 розділу 3 Акта перевірки.

Відповідачем 14.05.2015 на підставі викладених в Акті перевірки висновків винесено податкові повідомлення-рішення № /2159, яким збільшено податок на додану вартість за основним платежем на суму 1 233 676, 00 грн. та застосовані штрафні санкції з цього податку в сумі 616 838, 00; № /2160, яким збільшено податок на прибуток приватних підприємств за основним платежем на суму 1 099 383, 00 грн. та застосовані штрафні санкції з цього податку в сумі 549 691, 50 грн.

Вважаючи вищезазначені податкові повідомлення-рішення необґрунтованими, а, відтак, такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся із позовом до суду.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що обґрунтованість та законність прийняття податкових повідомлень-рішень відповідачем суду доведена, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої інстанції колегія суддів погоджується із огляду на наступне.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України (далі - ПК) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Водночас витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не можуть підлягати включенню до складу витрат платника податків (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК).

Згідно з пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає зокрема у разі здійснення операцій з придбання товарів та послуг.

При цьому згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (чинного на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 334/94-ВР) визначено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону № 334/94-ВР не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка, як встановлено п. 201.10 цієї ж статті є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із частини другої ст. 3 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством та на даних якого ґрунтується, зокрема, податкова звітність.

Частиною першою ст. 9 цього Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Частиною 2 визначено перелік обов'язкових реквізитів первинних документів: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, формування податкового кредиту з ПДВ обумовлено придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів і податкових накладних.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач отримував від ПП «Спецбуд Технологія» послуги: Капітального ремонту Паркового мосту через р. Дніпро; ремонтних робіт в офіс приміщеннях Концерну РРТ; антикорозійного захисту металевих конструкцій, башти, щогли, ремонту ізоляційних покриттів обладнання та трубопроводів КС Шебелинка філії УМГ «Харківтрансгаз»; з реконструкції щогли Н-239,00 м; поточного ремонту актового залу та покрівлі Київської філії Концерну РРТ; фарбування стін, штукатурення швів бетону, відповідно до укладених з цим контрагентом договорів.

Разом з тим позивач отримував від ПП «Ідеал Маркетинг» (, колишня назва ПП «ТК «Амада») товари: будівельні, облицювальні, господарські товари, обладнання і інструмент.

Відповідно до договору поставки від 01.08.2014 № 249, який було укладено з ПП «Ідеал Маркетинг» (ПП «ТК «Амада») (постачальник) зобов'язується поставити і передати у власність ТОВ «Альпініст» (покупця), згідно замовленню, будівельні, облицювальні, супутні і інші матеріали, господарські товари, обладнання і інструмент (далі - товар), а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити на умовах, визначених даним Договором.

Відповідачем наголошувалось, що в ході проведення перевірки не встановлено факту передачі товарів від ПП «Ідеал Маркетинг» (, колишня назва ПП «ТК «Амада») до позивача, у зв'язку з відсутністю (не наданням до перевірки) товаро-транспортних накладних, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, а також інших первинних документів.

ТОВ «Альпініст» отримувало від ПП «ВКП «Південьдеревопостач» (, колишня назва ПП «Стрікс) товари: будівельні, облицювальні, господарські товари, обладнання і інструмент.

Відповідно до договору поставки від 01.08.2014 № 260, який було укладено з ПП «ВКП «Південьдеревопостач» (ПП «Стрікс) (постачальник) зобов'язується поставити і передати у власність ТОВ «Альпініст» (покупця), згідно замовленню, будівельні, облицювальні, супутні і інші матеріали, господарські товари, обладнання і інструмент (далі - товар), а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити на умовах, визначених даним Договором.

Відповідачем наголошувалось, що в ході проведення перевірки, не встановлено факту передачі товарів від ТОВ ПП «ВКП «Південьдеревопостач» (ПП «Стрікс) до ТОВ «Альпініст», у зв'язку з відсутністю (не наданням до перевірки) товаро-транспортних накладних, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, а також інших первинних документів.

Колегія суддів зазначає, що з наданих до суду первинних документів, які були дослідженні при перевірці, не можливо прослідкувати рух будівельних матеріалів та їх використання для виконання робіт, отриманих позивачем від ПП «ВКП «Південьдеревопостач» та ПП «Ідеал Маркетинг».

Даний висновок суду, про відсутність у позивача будь-яких внутрішньгосподарських документів, які підтверджують рух товару до позивача та використання цього товару, підтвердив у судовому засіданні суду першої інстанції допитаний в якості свідка ОСОБА_5

Слід зазначити, що надані позивачем при перевірці та до суду по взаємовідносинах з ПП «Спецбуд Технологія» документи, а саме, акти приймання виконаних будівельних робіт складені з порушенням ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 p.N996-XIV та вимог Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 року №2657-ХІІ (із змінами та доповненнями): акти не містять інформації щодо дати та місця складання; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; не вказано за який саме період складені зазначені Акти виконаних робіт.

Колегія суддів зазначає, що у податковому обліку понесені витрати на придбання послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

За відсутності достатніх доказів - первинних документів, які б достовірно підтверджували факт здійснення господарської операції, розкривали її зміст та обсяг з метою та в цілях господарської діяльності платника податку, підстави для формування даних податкового обліку - відсутні.

При цьому, як вказувалось вище, наявні у матеріалах справи окремі первинні документи оформлені з порушенням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки не містять інформації про посаду особи, яка їх підписала, підписів, або іншої інформації, що дала б змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарських операції та наявність у неї відповідних повноважень, не деталізують за який саме період вони складені, зокрема акти виконаних робіт, а відтак в силу наведених вище правових норм такі документи не є належно оформленими первинними документами для підтвердження факту правомірності формування податкового кредиту з ПДВ.

Таким чином, позивачем не спростовано належними доказами доводи податкового органу щодо відсутності фактичного здійснення вказаних господарських операцій, а відтак, з урахуванням вказаних обставин такі документи не можна вважати належно оформленими звітними документами, які посвідчують факт виконання робіт, надання послуг.

Відповідно до ст. 44.6 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Отже, вищезазначеною правовою нормою визначено обов'язок позивача надати документи на підтвердження правомірності формування показників звітності, та наслідки неподання таких документів.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в силу п.86.7 ст. 86 Податкового кодексу України, платник податку після отримання акту перевірки має право надати документи, визначені в акті перевірки як відсутні. Акт містить інформацію про те, що позивачем первинних бухгалтерських документів в повному обсязі до перевірки не надано, натомість заперечень з первинною документацією податковому органу позивачем подано не було.

Отже наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування податкового кредиту за відсутності факту придбання товару (послуг) або їх використання в своїй господарській діяльності.

З наявних у матеріалах справи первинних документів, доводів та пояснень податкового органу та позивача, судом не встановлено реальності господарських операцій, а позивачем не спростовано належними доказами доводи податкового органу щодо відсутності фактичного здійснення вказаних господарських операцій, а тому колегія суддів приходить до висновку про правомірність прийнятих податковим органом оскаржуваних рішень.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альпініст» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Оксененко О.М.

Федотов І.В.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Федотов І.В.

Оксененко О.М.