Справа № 813/5862/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року Справа № 876/647/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року у справі №813/5862/15 за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» Тимошенка Констянтина Володимировича про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

21.10.2015р. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Тимошенко Констянтина Володимировича (далі - Уповноважена особа Фонду), просив, з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду щодо ненадання відповіді на вимогу ОСОБА_2 про включення вимог на підставі рішення Галицького районного суду м.Львові від 19.11.2014р. у справі №461/10497/14-ц на загальну суму 20 668,09 доларів США та 6 000 грн. у четверту чергу реєстрованих акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Міський комерційний банк»; зобов'язати Уповноважену особу Фонду внести пропозицію щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду на підставі рішення Галицького районного суду м.Львові від 19.11.2014р. у справі №461/10497/14-ц, яке набрало законної сили в частині включення до нього вимоги позивача на загальну суму 20 668,09 доларів США та 6 000 грн.; зобов'язати Фонд в особі його Виконавчої дирекції прийняти рішення про затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Міський комерційний банк» вимогу позивача на загальну суму 20 668,09 доларів США та 6 000 грн. на підставі рішення Галицького районного суду м.Львові від 19.11.2014р. у справі №461/10497/14-ц.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.12.2015р. позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Фонд подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.12.2015р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що задоволення вимог кредиторів поза процедурою ліквідації встановленої спеціальним Законом не передбачено. Єдиною правовою підставою для внесення змін до реєстру акцептованих вимог та їх затвердження виконавчою дирекцією Фонду може бути пропозиція Уповноваженої особи Фонду щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог. Виконавча дирекція Фонду, відповідно до приписів спеціального в даних правовідносинах Закону, лише затверджує зміни до реєстру акцептованих вимог на підставі пропозиції Уповноваженої особи. Фонд гарантування не вправі самостійно вносити зміни до акцептованих вимог. Позивачем, відповідно до чинного законодавства, під час дії тимчасової адміністрації було отримано суму граничного відшкодування за рахунок Фонду гарантування. Фонд не мав правових підстав вносити зміни до наданого реєстру акцептованих вимог та відповідно їх затверджувати. Окрім того, вказує, що оскаржуване рішення є прямим втручанням у дискреційні повноваження Фонду гарантування.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.07.2013р. між ПАТ «Міський Комерційний Банк» та ОСОБА_2 (Вкладник) укладено Договір строкового банківського вкладу №2630/72/125887 «Ваш святковий», відповідно до умов якого Банк приймає від вкладника грошові кошти на строковий депозитний рахунок на наступних умовах: валюта депозиту - долар США, строк депозити - 335 днів, процентна ставка (річних) - 9,8%, сума вкладу 20 000 доларів США (а.с.64-68). Сума вкладу внесена ОСОБА_2 24.07.2013р. відповідно до квитанції №4147(а.с.69).

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 19 листопада 2014 року у справі №461/10497/14-ц частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та вирішено: стягнути з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» на користь ОСОБА_2 20 000,00 доларів США депозитного вкладу, що еквівалентно по курсу Національного Банку України станом на день винесення рішення 304 000,00 грн.; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» на користь ОСОБА_2 668,09 доларів США несплачених відсотків за договором, що еквівалентно по курсу Національного Банку України станом на день винесення рішення 10 154,97 грн.; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» на користь ОСОБА_2 6 000,00 грн. витрат на правову допомогу. Вказане рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили 29.12.2014 (а.с.13-16).

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 13.03.2015р. у справі №461/2186/15-ц встановлено спосіб виконання рішення Галицького районного суду міста Львова в частині стягнення грошових коштів з депозитного вкладу та відсотків за договором встановивши, що стягнення з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» на користь ОСОБА_2 підлягають грошові кошти виражені в іноземній валюті, а саме 20 000,00 доларів США - депозитного вкладу та 668,09 доларів США відсотків за договором без визначення еквіваленту у гривні. Дана ухвала не оскаржувалася та набрала законної сили 18.03.2015р. (а.с.17-19).

20.06.2015р. ОСОБА_2 звернувся з письмовою вимогою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Тимошенка К.В. про включення в реєстр вимог кредиторів вимоги у сумі 20 668,09 доларів США та 6 000,00 гривень у четверту чергу реєстру вимог кредиторів ПАТ «Міський комерційний банк» (а.с.11-12).

Така вимога пред'явлена на підставі рішення Галицького районного суду міста Львова від 19.11.2014р. у справі №461/10497/14-ц, яке набрало законної сили 29.12.2014р. та ухвали Галицького районного суду м.Львова у справі №461/2186/15ц, яка набрала законної сили 18.03.2015р., копії яких було долучено до надісланої вимоги.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Тимошенко К.В. вимоги позивача не виконала та відповіді на вимогу не надіслала.

Вважаючи, що відповідачами протиправно не виконано пред'явлену вимогу, ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000р. №2121-III, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №2121-III) Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у разі: не приведення банком своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, після віднесення його до категорії проблемних, але не пізніше ніж через 180 днів з дня визнання його проблемним.

Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.77 Закону №2121-III банк може бути ліквідований у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012р. №4452-VI, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №4452-VI).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

З матеріалів справи встановлено, що Постановою правління Національного банку України від 20.11.2014р. №732 ПАТ «Міський Комерційний Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО №124 від 20.11.2014р. розпочато процедуру виведення ПАТ «Міський Комерційний Банк» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці (а.с.41-42).

Згідно з положеннями ст.44 Закону №4452-VI Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність». Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

На підставі постанови Правління Національного Банку України від 19.03.2015р. №197 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.03.2015р. прийнято рішення №64 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Тимошенка К.В. (а.с.43).

Відповідно до ч.1 ст.46 Закону №4452-VI Уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Частиною 2 ст.26 Закону №4452-VI вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону №4452-VI відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

Як вбачається з письмового заперечення на позовну заяву та не заперечено стороною позивача, за рахунок цільової позики Фонду на рахунок позивача 27.02.2015р. перераховано кошти за вкладом (враховуючи і відсотки нараховані на вклад) в розмірі 12534,42 доларів США.

При цьому, як правильно зазначено судом першої інстанції, зобов'язання, яке виникло на підставі договору банківського вкладу не припинилося в силу того, що не було виконане належним чином та продовжує діяти на даний момент. Виплата відшкодування у межах мінімальної суми, яка гарантована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не є заміною боржника у зобов'язанні (ст. 520 ЦК України), не є виконанням за боржника іншою особою (ст. 528 ЦК України) і не є підставою для припинення зобов'язання за договором банківського вкладу (гл. 50 ЦК України). Відповідно, виплата Фондом гарантованої суми відшкодування не є належним виконанням зобов'язання ПАТ «Міський комерційний банк» за договором банківського вкладу та належним виконанням рішення Галицького районного суду міста Львова від 19 листопада 2014 року у справі № 461/10497/14-ц.

Згідно з п.4 ч.1 ст.48 Закону №4452-VI Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.49 Закону №4452-VI протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Як встановлено судом першої інстанції, 20 липня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк».

Згідно з п.4 ч.1 ст.52 Закону №4452-VI кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 4 вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

З матеріалів справи встановлено, що 20.06.2015р. звернувся з вимогою про включення в реєстр вимог кредиторів до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Тимошенка К.В., однак відповіді на вимогу не отримав, що на переконання колегії суддів суперечить вимогам Закону України «Про звернення громадян» з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996р. №393/96-ВР, в редакції чинній на момент звернення, (далі - Закон №393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.2 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Частиною 1 ст.7 Закону №393/96-ВР встановлено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до норм ст.15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Тимошенка К.В. щодо ненадання відповіді на вимогу позивача від 20.06.2015р.

Покликання Уповноваженої особи Фонду в запереченнях на адміністративний позов на пропуск позивачем при поданні вимоги від 20.06.2015р. 30-денного строку з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, як це передбачено ч.5 ст.45 Закону №4452-VI, як на підставу відмови включити вимоги позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки такі вимоги в силу рішення Галицького районного суду міста Львова у справі №461/10497/14-ц від 19 листопада 2014 року є вимогами кредитора до боржника у грошовому зобов'язанні, яке виникли внаслідок невиконання своїх зобов'язань банком за договором банківського вкладу.

Так, згідно п.4.1 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженим Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012р. №2 (далі - Положення №2), з дня свого призначення уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку приступає до інвентаризації та оцінки майна неплатоспроможного банку з метою формування його ліквідаційної маси, а також складає реєстр акцептованих вимог кредиторів.

Відповідно до п.4.31 Положення №2, у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, не включення в реєстр акцептованих вимог кредиторів вимоги позивача, які підтверджені рішенням суду, що набрало законної сили, є порушення принципу обов'язковості виконання судових рішень передбачених ст.124 Конституції України, а тому висновки суду першої інстанції про зобов'язання Уповноважену особу Фонду внести пропозицію щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку на підставі вищезгаданого рішення суду є вірними.

В свою чергу щодо вимоги позивача про зобов'язання Фонду в особі його Виконавчої дирекції прийняти рішення про затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Міський комерційний банк» вимогу позивача на загальну суму 20 668,09 доларів США та 6 000 грн. на підставі рішення Галицького районного суду м.Львові від 19.11.2014р. у справі №461/10497/14-ц колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ч.3 ст.49 Закону №4452-VI та п.4.26 Положення №2 реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Згідно з п.4.37 Положення №2 рішення про погодження проміжного ліквідаційного балансу неплатоспроможного банку, затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів приймаються виконавчою дирекцією Фонду.

Отже, системний аналіз законодавчих положень дає можливість колегії суддів дійти висновку, що законодавцем встановлено чіткий алгоритм дій щодо формування реєстру акцептованих вимог кредиторів: по-перше, складення реєстру акцептованих вимог кредиторів Уповноваженою особи Фонду на ліквідацію банку (з можливістю внесення змін); по-друге, подання Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку реєстру акцептованих вимог кредиторів на затвердження виконавчій дирекції Фонду; по-третє, затвердження виконавчою дирекцією Фонду поданого реєстр акцептованих вимог кредиторів (та зміни до нього).

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими покликання апелянта на те, що затвердженню виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог передує відповідна пропозиція Уповноваженої особи Фонду, без якої Фонд не вправі приймати рішення про їх затвердження.

Згідно з приписами стаття 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 статті 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові особисте суб'єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способами, визначеними законодавством, є підставою для прийняття рішення про відмову в позові. Судовому захисту підлягає порушене, а не ілюзорне право.

Оскільки колегією суддів встановлено, що на момент розгляду справи виконавчою дирекцією Фонду не було порушено права позивача, оскільки вимоги позивача не були внесені Уповноваженою особою Фонду до реєстру акцептованих вимог, а тому вимога позивача до Фонду в особі його Виконавчої дирекції є передчасною, що є наслідком в цій частині в позові позивача відмовити.

Окрім того колегія суддів зауважує, що рішення суду не може містити приписів, щодо прогнозів порушень з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.202 КАС України підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову частково.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 974,40 грн. (дев'ятсот сімдесят чотири гривні сорок копійок).

Керуючись ст.ст. 41, 94, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року у справі №813/5862/15 скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» Тимошенка Констянтина Володимировича, щодо ненадання відповіді на вимогу ОСОБА_2 про включення його вимог на підставі рішення Галицького районного суду міста Львова від 19 листопада 2014 року у справі №461/10497/14-ц на загальну суму 20 668,09 доларів США та 6 000,00 гривень у четверту чергу реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк».

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» Тимошенка Констянтина Володимировича внести пропозицію щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» на підставі рішення Галицького районного суду міста Львова від 19 листопада 2014 року у справі №461/10497/14- ц., яке набрало законної сили в частині включення до нього вимоги ОСОБА_2 на загальну суму 20 668,09 доларів США та 6 000,00 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 974,40 грн. (дев'ятсот сімдесят чотири гривні сорок копійок).

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин

Повний текст Постанови складено 24.03.2015р.