Справа № 161/1614/16-а
Суддя: Плахтій І. Б.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/1614/16-а
Провадження № 2-а/161/127/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 рокуЛуцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої -- судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Стецюка Р.В.,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Лабінської Л.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Луцької міської ради про визнання нечинним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4звернулася в суд до Луцької міської ради про визнання нечинним та скасування рішення. Позовні вимоги мотивує тим, що є співвласником житлового будинку за адресою: м. Луцьк, АДРЕСА_1. Дане майно було продано їй відділом управління майном міської комунальної власності. У 2009 році Луцькою міською радою було відмовлено їй у приватизації прилеглої до будинку земельної ділянки. Постановою Луцького міськрайонного суду від 12.07.2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011 року, було зобов'язано Луцьку міську раду внести на чергову сесію питання про передачу їй та ОСОБА_6 у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0545 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Постанова суду злісно не виконувалася Луцькою міською радою більше двох років. Лише 31.03.2014 року на 57 сесії дане питання вносилося на порядок денний, однак рішення не було прийняте. Постановою Луцького міськрайонного суду від 07.10.2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року було визнано бездіяльність Луцької міської ради у неприйнятті рішення на 57 сесії Луцької міської ради від 31.03.2014 року щодо розгляду питання про передачу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у власність земельної ділянки, зобов'язано Луцьку міську раду внести дане питання повторно на розгляд чергової сесії та прийняти за наслідками його розгляду відповідне рішення, яке буде спричиняти певні юридичні наслідки. На виконання вказаної постанови суду Луцька міська рада винесла рішення № 77/13 від 27.08.2015 року, яким відмовила ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у передачі у власність земельної ділянки. Паралельно із розглядом вказаної справи, ОСОБА_4 було пред'явлено позов до Луцької міської ради про визнання бездіяльності по виконанню постанови Луцького міськрайонного суду від 12.07.2010 року протиправною та відшкодування моральної шкоди, який було задоволено постановою Луцького міськрайонного суду від 10.11.2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2015 року. Визнано бездіяльність Луцької міської ради по виконанню постанови Луцького міськрайонного суду від 12.07.2010 року протиправною та стягнуто в користь ОСОБА_4 1000 грн. моральної шкоди. Всі рішення судів були на примусовому виконанні у ВДВС.

Вважає рішення Луцької міської ради № 77/13 від 27.08.2015 року про відмову їй та ОСОБА_6 у передачі земельної ділянки у власність нечинним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки в рішенні не наведено мотивів відмови. Крім того, при ухваленні рішення було порушене її право на отримання земельної ділянки шляхом безоплатної передачі у власність. Земельною ділянкою користується постійно з 1974 року. Розмір земельної ділянки не супечить установленим законом нормам. Будинок, розміщений на земельній ділянці належить їй на праві власності.

На підставі викладеного просила визнати нечинним та скасувати рішення Луцької міської ради № 77/13 від 27.08.2015 року про відмову у передачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0545 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; зобов'язати Луцьку міську раду прийняти рішення про передачу у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0545 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; зобов'язати Луцьку міську раду в місячний термін з моменту набрання рішенням суду законної сили подати до суду звіт про виконання постанови суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 вимоги позову підтримала з викладених у позовній заяві підстав. Просила позов задовольнити. Додатково суду пояснила, що правовідносини носять тривалий характер. Позивач неодноразово зверталася до Луцької міської ради з заявами на вирішення питання передачі їй земельної ділянки. Рішення суду не виконувались тривалий час. Луцька міська рада постійно ухиляється від вирішення питання про передачу позивачу земельної ділянки у власність. Технічна документація на земельну ділянку була розроблена ще у 2008 році. За той час змінився порядок надання земельних ділянок у власність. Але в цьому немає вини позивача. Крім того, позивача не повідомляли про розгляд її питання на сесії міської ради, ніяких листів чи запитів не було.

Представник відповідача Луцької міської ради ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що оскаржуване позивачем рішення ради було прийняте на виконання постанови Луцького міськрайонного суду від 07.10.2014 року, якою було зобов'язано Луцьку міську раду внести дане питання повторно на розгляд чергової сесії та прийняти за наслідками його розгляду відповідне рішення, яке буде спричиняти певні юридичні наслідки, і на виконання якої було відкрито виконавче провадження. Рішення законне. Земельна ділянка не могла бути передана у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_6, оскільки відповідно до чинного земельного законодавства рішення про приватизацію земельної ділянки приймається на підставі технічних матеріалів і документів, що підтверджують розмір ділянки. Спочатку позивачу за відповідною заявою треба отримати в міській раді дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою підлягає до затвердження на сесії міської ради. І лише на підставі такого рішення можлива державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Позивач не зверталася за дозволом на розробку технічної документації із землеустрою і така документація у неї відсутня. Наявна у позивача технічна документація за 2008 рік застаріла, і не відповідає вимогам чинного законодавства та існуючим на даний час містобудівним умовам. Вважає оскаржуване позивачем рішення ради законним. Просила в задоволенні позову відмовити.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_6 подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи владних повноважень, їх посадові особи повинні діяти в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та іншими законами.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Зокрема, підставами для визнання акта органу місцевого самоврядування недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Як розтлумачив Конституційний Суд України у своєму рішенні № 18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретними матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом цивільного захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є співвласниками житлового будинку за адресою: м. Луцьк, АДРЕСА_1.

Пунктом 3 рішення Луцької міської ради № 39/42 від 29.04.2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було відмовлено убезоплатній передачі у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0545 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Постановою Луцького міськрайонного суду від 12.07.2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011 року, цей пункт рішення ради визнано нечинним, зобов'язано Луцьку міську раду внести на чергову сесію питання про передачу їй та ОСОБА_6 у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0545 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.5-12).

26.03.2012 року було відкрите виконавче провадження з примусового виконання вищевказаної постанови.

Оскільки, з моменту відкриття виконавчого провадження постанова суду від 12.07.2010 року не виконувалась понад два роки, ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Луцької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Луцького міськрайонного суду від 07.10.2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року було визнано бездіяльність Луцької міської ради у неприйнятті рішення на 57 сесії Луцької міської ради від 31.03.2014 року щодо розгляду питання про передачу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у власність земельної ділянки, зобов'язано Луцьку міську раду внести дане питання повторно на розгляд чергової сесії та прийняти за наслідками його розгляду відповідне рішення, яке буде спричиняти певні юридичні наслідки (а.с.13-16).

Крім того, в зв'язку з тривалим невиконанням міською радою постанови суду від 12.07.2010 року, ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Луцької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування моральної шкоди, який було задоволено постановою Луцького міськрайонного суду від 10.11.2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2015 року. Визнано бездіяльність Луцької міської ради по виконанню постанови Луцького міськрайонного суду від 12.07.2010 року протиправною та стягнуто в користь ОСОБА_4 1000 грн. моральної шкоди (а.с.17-20).

27.08.2015 року на виконання постанови Луцького міськрайонного суду від 07.10.2014 року, якою було зобов'язано Луцьку міську раду внести питання про передачу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у власність земельної ділянки повторно на розгляд чергової сесії та прийняти за наслідками його розгляду відповідне рішення, яке буде спричиняти певні юридичні наслідки, та на виконання постанови державного виконавця від 06.08.2015 року про відкриття виконавчого провадження, питання про передачу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 площею 0,0545 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд було внесене на розгляд сесії Луцької міської ради.

Рішенням Луцької міської ради № 77/13 від 27.08.2015 року відмовлено ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у передачі у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 площею 0,0545 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд було внесене на розгляд сесії Луцької міської ради (а.с.21).

Тобто, постанова Луцького міськрайонного суду від 07.10.2014 року була виконана Луцькою міською радою, оскільки було прийнято рішення згідно зі ст. 41 Регламенту Луцької міської ради, яке спричинює юридичні наслідки.

Проект рішення був предметом розгляду на засіданні постійної комісії міської ради з питань земельних відносин та земельного кадастру 13.08.2015 року. Комісія вирішила рекомендувати міській раді підтримати такий проект рішення.

З пояснювальної записки до проекту рішення «Про передачу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у передачі у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 площею 0,0545 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» вбачається, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відсутній проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Хоча заявники зверталися до Луцької міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації, однак такого дозволу не отримали, двічі це питання вносилось на розгляд сесії міської ради, однак рішення не було прийнято. Враховуючи вимоги чинного законодавства заявнику необхідно першочергово отримати дозвіл на розроблення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, і лише після затвердження проекту землеустрою заявник вправі отримати правовстановлюючі документи на землю.

Порядок набуття громадянами права власності на земельні ділянки регулюється Земельним кодексом України, Законом України «Про державний земельний кадастр», Законом України « Про місцеве самоврядування».

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, в тому числі, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 118 ЗК України установлено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність із земель державної чи комунальної власності.

Судом встановлено, що позивачем не дотримано встановленого законом порядку отримання земельної ділянки у власність. Хоча, позивач зверталася до Луцької міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, це питання розглядалося на сесії міської ради ще в 2013 році (а.с.46-47), однак рішення з цього питання не було прийнято. Такі дії ради позивач не оскаржувала.

Позивач не отримала дозвіл і не замовила розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, що є першочерговим етапом порядку отримання земельної ділянки у власність.

Не дотримання порядку отримання земельної ділянки у власність є підставою для прийняття рішення про відмову у наданні земельної ділянки.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що рішення Луцької міської ради№ 77/13 від 27.08.2015 року є правомірним та таким, що відповідає вимогам закону. А тому, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 7, 9, 10, 71, 158, 160, 161-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Луцької міської ради про визнання нечинним та скасування рішення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 25.03.2016 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій