Справа № 805/230/16-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 р. Справа № 805/230/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружківський вогнетривкий завод»

до Державної податкової інспекції у м. Дружківка Головного управління ДФС у Донецькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11 січня 2016 року №

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Дружківський вогнетривкий завод» заявлено позов до Державної податкової інспекції у м. Дружківка Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11 січня 2016 року № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 85943 грн.

Позивач вважає, що висновки, викладені у акті перевірки від 23 грудня 2015 року № 125/05-10-1530/34283984, та прийняття податкового повідомлення-рішення від 11 січня 2016 року № не ґрунтуються на законі і не підлягають задоволенню. 22 лютого 2016 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач у письмових запереченнях проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, зазначає про відповідність спірного податкового повідомлення-рішення вимогам чинного законодавства, вважає відсутнім підтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами - Товариством з обмеженою відповідальністю «Нікас», Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрглобалінвест трейд». 22 лютого 2016 року від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дружківський вогнетривкий завод» зареєстроване як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 34283984, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрований як платник податку на додану вартість з 10 січня 2008 року, свідоцтво № 38789664.

З 15 по 16 грудня 2015 року відповідачем була проведена позапланова невиїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при визначені податкових зобов'язань і податкового кредиту в декларації з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за липень 2015 року з урахуванням виявлення фактів, що свідчать про порушення платником податків податкового законодавства щодо відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Нікас», Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрглобалінвест трейд», за результатами якої було складено акт від 23 грудня 2015 року № 125/05-10-1530/34283984 (надалі - акт перевірки).

За результатами перевірки (висновок акту стор. 45) відповідачем встановлено обрив ланцюга постачання товарів, внаслідок чого встановлено відсутність об'єктів оподаткування, які підлягають під визнання підпункту 14.1.36, 14.1.191 пункту 14.1 статті 14, пункту 185.1 статті 185, пункту 186.1 статті 186 Податкового кодексу України та встановлено порушення пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення у рядку 24 декларації з ПДВ за липень 2015 року суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, що переноситься до рядка 20.1 наступного звітного періоду у сумі 85943 грн.

За висновками акту перевірки відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рiшення від 11 січня 2016 року № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 85943 грн., у тому числі за липень 2015 року у розмірі 85943 грн. за порушення вимог пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що 17 листопада 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нікас» як постачальником був укладений договір поставки № 3/8-15 на товарно-матеріальні цінності, визначені у специфікаціях. Згідно зі специфікацією до зазначеного договору від 17 листопада 2014 № 3/8-15 позивачем придбано лом периклазохромитових виробів ПХС у кількості 300 тон на суму 378000 грн., у тому числі ПДВ на суму 63000 грн. та лом периклазохромитових виробів ПУ у кількості 300 тон на суму 450000 грн., у тому числі ПДВ на суму 75000 грн. На виконання умов договору позивачем були отримані накладні та розрахунки від 30 липня 2015 року на суму 38445 грн. 52 коп., у тому числі ПДВ на суму 6407 грн. 59 коп., від 3 липня 2015 року на суму 95840 грн., у тому числі ПДВ на суму 15973 грн. 33 коп., від 30 липня 2015 року на суму 74440 грн. 46 коп., у тому числі ПДВ на суму 12406 грн. 74 коп., від 30 липня 2015 року на суму 17600 грн., у тому числі ПДВ на суму 2933 грн. 33 коп., від 23 липня 2015 року на суму 61216 грн. 56 коп., у тому числі ПДВ на суму 10202 грн. 76 коп., від 29 липня 2015 року на суму 59408 грн. 64 коп., у тому числі ПДВ на суму 9901 грн. 44 коп., від 21 липня 2015 року на суму 58669 грн. 92 коп., у тому числі ПДВ на суму 9778 грн. 32 коп., від 18 липня 2015 року на суму 36385 грн. 93 коп., у тому числі ПДВ на суму 6064 грн. 32 коп., від 10 липня 2015 року на суму 58145 грн. 04 коп., у тому числі ПДВ на суму 9690 грн. 84 коп., від 15 липня 2015 року на суму 35396 грн. 94 коп., у тому числі ПДВ на суму 5899 грн. 49 коп. Також на виконання умов договору позивачем були отримані податкові накладні від 10 червня 2015 року на суму 40000 грн., у тому числі ПДВ на суму 6666 грн. 67 коп., від 11 червня 2015 року на суму 120000 грн., у тому числі ПДВ на суму 20000 грн., від 26 червня 20155 року на суму 52319 грн. 86 коп., у тому числі ПДВ на суму 8719 грн. 98 коп. Розрахунок за отримані послуги було здійснено у безготівковій формі відповідно до платіжних доручень від 9 червня 2015 року на суму 50000 грн., від 10 червня 2015 року на суму 40000 грн., від 11 червня 2015 року на суму 120000 грн., від 12 червня 2015 року на суму 30000 грн., від 25 червня 2015 року на суму 20000 грн., від 26 червня 2015 року на суму 63999 грн. 94 коп. Також розрахунок підтверджується виписками з банку за 9 - 12 червня 2015 року та за 25 червня 2015 року. Факт реального виконання робіт також підтверджується товарно-транспортними (залізничними) накладними та прибутковими ордерами наявними в матеріалах справи. Зміст укладеної угоди узгоджується з видами господарської діяльності, які веде позивач, а саме виробництво вогнетривких виробів, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ.

Судом також встановлено, що між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрглобалінвест трейд» як постачальником був укладений договір поставки від 22 квітня 2015 року № 3/33-15 на товарно-матеріальні цінності, визначені у специфікаціях. Згідно зі специфікацією до зазначеного договору від 22 квітня 2015 року позивачем придбано електрокорунд нормальний F-180 на суму 580000 грн., у тому числі ПДВ на суму 96666 грн. 67 коп. Також на виконання умов договору від 20 травня 2015 року № 20/05-15-3/76-15 позивачем були отримані видаткові накладні від 29 липня 2015 року на загальну суму 66200 грн., у тому числі ПДВ у сумі 11033 грн. 33 коп., від 22 липня 2015 року на загальну суму 15400 грн., у тому числі ПДВ у сумі 2566 грн. 67 коп., від 16 липня 2015 року на загальну суму 75300 грн., у тому числі ПДВ у сумі 12550 грн., від 15 липня 2015 року на загальну суму 75300 грн., у тому числі ПДВ у сумі 12550 грн., від 6 липня 2015 року на загальну суму 68500 грн., у тому числі ПДВ у сумі 11416 грн. 67 коп. та податкові накладні від 8 червня 2015 року на суму 68500 грн., у тому числі ПДП на суму 11416 грн. 67 коп., від 11 червня 2015 року на суму 100200 грн., у тому числі ПДВ на суму 16700 грн. Розрахунок за отримані послуги було здійснено у безготівковій формі відповідно до платіжних доручень від 8 червня 2015 року на суму 68500 грн., від 11 червня 2015 року на суму 100200 грн. Також розрахунок за послуги підтверджується виписками з банку за 8 та 11 червня 2015 року. Факт реального виконання робіт також підтверджується прибутковим ордером наявним в матеріалах справи. Зміст укладеної угоди також узгоджується з видами господарської діяльності, які веде позивач, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІV (надалі - Закон № 996). Відповідно до статті 1 Закону № 996 господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період. Згідно зі статтею 3 Закону № 996 метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Частина 2 даної статті передбачає, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 цього Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Долучені до матеріалів справи податкові накладні та витяг з АІС «Податковий блок» підтверджують право позивача та правильність формування ним податкового кредиту відповідно до норм Податкового кодексу України.

Суд також зазначає, що податковими органами взагалі не перевірялися первинні документи контрагентів позивача, внаслідок чого є безпідставним висновок щодо відсутності реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Відповідно до частини 5 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15 травня 2003 року № 755-ІV, в Єдиному державному реєстрі містяться також відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб. Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. А частина 3 цієї статті визначає, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості. Отже, належними та допустимими доказами відсутності платника податків за його місцезнаходженням в розумінні статті 70 КАС України у даному випадку є відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. На момент здійснення господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані у якості платника податку на додану вартість та знаходилися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. Доказів чи доводів того, що позивачем укладені угоди, які суперечать діючому законодавству, відповідачем не наведено. Суд також зазначає, що Податковий кодекс України не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника від інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання віднесення певних сум до податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. Якщо контрагент якимось чином порушив діюче законодавство або не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Податковий кодекс України також не зобов'язує платника податків (покупця) перевіряти від яких підприємств та коли отриманий товар, що є предметом договору, платником податків (продавцем). Суд зазначає, що висновки відповідача ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені належними доказами.

Вищевказані обставини та докази, які суд оцінює у їх сукупності відповідно до статті 86 КАС України, спростовують посилання відповідача щодо відсутності реального характеру у спірних господарських операціях.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність спірного податкового повідомлення-рішення в порядку частини 2 статті 71 КАС України, внаслідок чого позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем сплачений судовий збір згідно платіжного доручення від 26 січня 2016 року № 5996 у сумі 1378 грн.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружківський вогнетривкий завод» до Державної податкової інспекції у м. Дружківка Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11 січня 2016 року № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 85943 грн. задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Дружківка Головного управління ДФС у Донецькій області від 11 січня 2016 року № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у загальному розмірі 85943 грн.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Дружківка Головного управління ДФС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружківський вогнетривкий завод» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті 22 березня 2016 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Смагар С.В.