Справа № 2а-1870/880/11
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року м. Київ К/9991/9338/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Степашка О.І.

суддів: Кошіля В.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Суми

на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12.05.2011

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011

у справі № 2а-1870/880/11

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Сумиагропромбуд»

до Державної податкової інспекції в м. Суми

про визнання частково протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Сумиагропромбуд» (далі по тексту - позивач, АК «Харківобленерго») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції в м. Суми (далі по тексту - відповідач, ДПІ в м. Суми) про визнання частково протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: 1) від 10.09.2010 №/0/70168, від 19.11.2010 №/1 щодо донарахування податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1055040,00 грн. (у тому числі за основним платежем 703360,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 351680,00 грн.), які скасовані рішенням ДПА в Сумській області в частині податку на прибуток на суму 543545 грн. та штрафних санкцій 271772 грн., в частині, що залишилась не скасованою 188137,00 грн. (у тому числі основним платежем в сумі 120134,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 68003,00 грн.); 2) від 27.01.2011 №/2 щодо донарахування податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 239723,00 грн. (у тому числі за основним платежем 159815,00 грн. та за штрафними санкціями 79908 грн.), в частині 188137,00 грн. (у тому числі за основним платежем 120134,00 грн. та за штрафними санкціями 68003,00 грн.; 3) від 10.09.2010 №/0/70170, від 19.11.2010 №/1 щодо донарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 22804,00 грн. (у тому числі за основним платежем 4566,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 18238,00 грн.), в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 15955,00 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 12.05.2011, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем було проведено планову виїзну перевірку ВАТ «Сумиагропромбуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2007 по 31.03.2010, за результатами якої складений акт від 26.08.2010 №1802/2312/23817399/58, в якому зазначено порушення позивачем, зокрема пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5, пп. 8.3.1 п. 8.3 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 703360,00 грн.

При цьому, податковий орган виходив з того, що позивачем занижено валові доходи на суму 480535,00 грн. по операціям з отримання позивачем готівкових коштів від ОСОБА_3 на виконання договору доручення від 05.12.2007 №05/12, які використовувались платником у власній господарській діяльності.

На думку податкового органу, зазначені кошти є повторною фінансовою допомогою, оскільки договір доручення між сторонами не виконаний, кошти позивачем витрачені у власній господарській діяльності поза межами договору.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення 10.09.2010: №/0/70168, яким позивачу донараховано податок на прибуток на суму 1055040,00 грн. ( за основним платежем 703360,00 грн. та штрафні санкції на суму 351680,00 грн.) та №/0/70170, яким позивачу донараховано податок на додану вартість на суму 22804,00 грн. (4566,00 грн. за основним платежем та 18238,00 грн. штрафних санкцій).

Зазначені податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем в порядку адміністративного оскарження за наслідками якого, первинна скарга залишена без задоволення, та прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.11.2010 №/1/79168.

Повторна скарга позивача задоволена частково, рішенням ДПА в Сумській області від 27.01.2011 №1371/10/25-005-192/257ск скасовано податкове повідомлення-рішення 10.09.2010 №/0/70168, від 19.11.2010 №/1 про сплату податкового зобов'язання по податку на прибуток в частині донарахування податку на прибуток на суму 543545,00 грн. та штрафних санкцій 271772,00 грн., податкове повідомлення-рішення від 10.09.2010 №/0/70170 (від 19.11.2010р. №/1) про сплату податкового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 22804,00 грн. - залишено без змін.

ДПІ в м.Суми на підставі рішення ДПА в Сумській області від 27.01.2011 прийняла податкове повідомлення-рішення №/2/, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання по податок на прибуток у сумі 239723,00 грн. (за основним платежем 159815,00 грн. та за штрафними санкціями 79908,00 грн.).

Задовольняючи адміністративний позов повністю, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Судами встановлено, 05.12.2007 між ВАТ «Сумиагропромбуд» (Повірений) та фізичною особою ОСОБА_3 (Довіритель) було укладено договір доручення №05/12 відповідно до якого ОСОБА_3 доручає, а ВАТ «Сумиагропромбуд» зобов'язується придбати від імені та за рахунок Довірителя приміщення під офіс, а довіритель для виконання доручення вносить в касу підприємства грошові кошти в сумі 480535,00 грн. Повірений виконує доручення, здійснює розрахунки з третіми особами через свій розрахунковий рахунок. Строк дії договору визначений сторонами до 31.08.2013, згідно додаткової угоди від 30.08.2008 до договору доручення №05/12.

В період з 01.12.2007 по 31.01.2008 позивач отримав в касу кошти від ОСОБА_3 в загальній сумі 480535,00 грн. з призначенням платежу - на придбання приміщення згідно договору доручення від 05.12.2007 №05/12 та в подальшому використав їх у власній господарській діяльності.

На думку податкового органу, зазначені кошти є повторною фінансовою допомогою, оскільки договір доручення між сторонами не виконаний, кошти позивачем витрачені у власній господарській діяльності поза межами договору, що є порушенням пп.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Підпунктом 4.1.6 п.4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» встановлено, що валовий доход включає доходи з інших джерел, у тому числі, у вигляді сум поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, що залишається неповерненою на кінець такого звітного періоду від осіб, що не є платниками цього податку (у тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із законодавством мають пільги з цього податку, включаючи право застосовувати ставку податку нижчу, ніж установлена п. 7.2 ст. 7 або ст. 10 цього Закону. У разі коли у майбутніх податкових періодах платник податку повертає таку поворотну фінансову допомогу (її частину) особі, яка її надала, такий платник податку збільшує суму валових витрат на суму такої поворотної фінансової допомоги (її частини) за наслідками податкового періоду, в якому відбулося таке повернення. При цьому валові доходи такого платника податку не збільшуються на суму умовно нарахованих процентів, а податкові зобов'язання особи, що надала поворотну фінансову допомогу, не змінюються як при її видачі, так і при її зворотному отриманні.

Відповідно до пп.1.22.2 п.1.22 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» поворотна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до договорів, які не передбачають нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами».

Відповідно до ч.1 ст.1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Однак, зі змісту договору доручення від 05.12.2007 між позивачем та ОСОБА_3 вбачається, що кошти в сумі 480535,00 грн. були передані позивачу не в користування, а для інших цілей, а саме для придбання нежитлового приміщення, отже отримані позивачем грошові кошти не є поворотною фінансовою допомогою в розумінні пп.1.22.2 п.1.22 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Щодо податкового повідомлення-рішення від 27.01.2011 №/2 в частині донарахування податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 188137,00 грн., судами зазначено наступне.

Відповідно до п.п. 7.9.1 п. 7.9. ст. Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», не включаються до валового доходу і не підлягають оподаткуванню кошти або майно, залучені платником податку на підставі договору концесії, комісії, консигнації, довірчого управління, схову (відповідального зберігання), а також згідно з іншими цивільно-правовими договорами, що не передбачають передачі права власності на таке майно.

Враховуючи те, що право власності на грошові кошти Довірителя (ОСОБА_3) у Повіреного (ВАТ «Сумиагропромбуд») не виникає, грошові кошти передані не у користування, а для придбання нежитлового приміщення, а тому операція з передачі таких грошових коштів для виконання договору доручення не підлягає оподаткуванню податком на прибуток підприємств.

За умови, що доручення буде виконане відповідно до вимог Довірителя, ані договір, ані норми діючого законодавства, що регулюють порядок укладання та виконання таких договорів, не містять жодних обмежень щодо цільового використання коштів, отриманих в межах договору доручення.

Судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що доводи податкового органу щодо не виконання позивачем своїх зобов'язань за договором доручення є необґрунтованими, оскільки строк дії договору доручення на час проведення перевірки не сплинув, договір діє до 2013 року.

Отже, ДПІ в м. Суми безпідставно визначило, що кошти на суму 480535,00 грн. отримані на виконання договору доручення набули ознак поворотної фінансової допомоги, а донарахування податкових зобов'язань з податку на прибуток на суму 188137,00 грн. не відповідає вимогам діючого законодавства.

Щодо застосування штрафних санкцій відповідачем за платежем податок на прибуток на 7936,00 грн., судами зазначено наступне.

Перевіркою встановлено порушення позивачем Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» по отриманню поворотної фінансової допомоги від ОСОБА_4, а також завищенню ВАТ «Сумиагропромбуд» амортизаційних відрахувань.

Позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем 39681,00 грн. та штрафні санкції 19841,00 грн.

Судами встановлено, що ВАТ «Сумиагропромбуд» погоджується з донарахуванням податку на прибуток, що спричинене отриманням поворотної фінансової допомоги від ОСОБА_4 та помилковим розрахунком амортизаційних відрахувань донарахування податку на прибуток в сумі 39681,00 грн.

Податковим органом застосовані штрафні санкції в розмірі 50 % від суми недоплати (39681,00 грн. *50% 19841,00 грн. ) .

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем завищено суму штрафних (фінансових) санкцій за платежем податок на прибуток на 7936,00 грн., посилаючись на порушення п. 17.1.3. п.17.3, ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Відповідно до пп. 17.1.3. п.17.3, ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у пп. «б» пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Отже, недоплата податку на прибуток складала 39682,00 грн., існувала протягом 3 звітних періодів, у зв'язку з цим відповідачем завищено суму штрафних санкцій на 7936,00 грн.

Щодо порушення позивачем формування податкового кредиту у серпні 2009 року в сумі 6799,00 грн. по податковій накладній, яка вже була включена до реєстру отриманих податкових накладних липня 2009 року та правомірного застосування в цій частині штрафних санкцій на суму 18238,00 грн., судами зазначено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що перевіркою встановлено порушення підприємством вимог Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, внаслідок чого ВАТ «Сумиагропромбуд» збільшено податкове зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 36476,00 грн. (у тому числі за січень 2009 року 36118,00 грн., за лютий 2009 року 358,00 грн.), та зменшено податок на додану вартість за липень 2009 року на 5064,00 грн., вересень 2009 року на 25711,00 грн., березень 2010 року на 1135,00 грн.

За результатами перевірки податковим повідомленням-рішенням від 10.09.2010 №/0/70170 згідно якого за встановлене порушення позивачем вимог пп. 7.2.3 п. 7.2, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» і Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість та ВАТ «Сумиагропромбуд» донараховано податок на додану вартість на суму 4566,00 грн., а також застосовано штрафні санкції на суму 18238,00 грн., з посиланням на пп. 17.1.3 п.17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

В частині визначення податкового зобов'язання в сумі 4566,00 грн. правомірність прийнятного податкового повідомлення-рішення позивачем не оскаржується.

Разом з тим, щодо не вірного визначення розміру штрафних санкцій, судами зазначено наступне.

За змістом вищезазначеної норми пп. 17.1.3. п. 17.3 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», граничний розмір штрафу 50 відсотків стосується загальної суми недоплати (нарахованого податкового зобов'язання), а не за кожний податковий період, як помилково трактує податковий орган.

Загальна сума недоплати визначена перевіркою відповідно до податкового повідомлення рішення становила 4566,00 грн., а тому сума штрафних (фінансових) санкцій не може становити більше 2283,00 грн. (4566,00 грн. *50%), оскільки сума штрафу не може становити більше п'ятдесяти відсотків від суми нарахованого податкового зобов'язання.

Таким чином, відповідачем не вірно визначено розмір штрафних санкцій, з порушенням п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», та безпідставно визначено штрафні (фінансові) санкції з податку на додану вартість, що перевищують встановлений діючим законодавством їх граничний розмір 50% суми донарахованого податкового зобов'язання на суму 15955,00 грн. (18238,00 грн. - 2283,00 грн.).

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судом першої та апеляційної інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Суми відхилити.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12.05.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)В.В. Кошіль
(підпис)О.А. Моторний