Справа № 820/3151/15
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року м. Київ К/800/41984/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,
провівши попередній розгляд касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Полімер Лтд» на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Полімер Лтд» до Харківської митниці Державної фіскальної служби України про скасування рішення та картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Полімер Лтд» (далі - ТОВ «Гранд Полімер Лтд») пред'явило позов до Харківської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 807000011/2015/00326/2 від 20 лютого 2015 року та скасування картки відмови Харківської митниці Державної фіскальної служби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 807140000/2015/00007 від 20 лютого 2015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ТОВ «Гранд Полімер Лтд», посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Судами встановлено, що 30 липня 2013 року між ТОВ «Гранд Полімер Лтд» (покупець) та Еrmano Еnterpprise LTD (продавець) укладено контракт № 30-07/2013 про поставку товару - «Полімери етилену у первинних формах: поліетилен в гранулах високого тиску, нелінійний, марка ПЄ2НТ22-12, з питомою густиною: 0,960 г/см3 (при t=20град. С) виробник ОАО «Казаньоргсинтез» Росія, торгівельна марка відсутня».

20 лютого 2015 року декларантом позивача згідно електронної митної декларації № 807140000/2015/000256 пред'явлено зазначений товар до митного оформлення.

Митна вартість товару була заявлена декларантом відповідно до першого методу за ціною договору.

На підтвердження заявленої митної вартості товару і обраного методу її визначення, позивачем разом із митною декларацією до митного органу подано:

1) картку обліку;

2) платіжний документ (SWIFT);

3) міжнародну автомобільну накладну;

4) рахунок-фактуру від перевізника;

5) довідку про транспортні витрати;

6) інвойс продавця;

7) комерційний інвойс виробника на продавця;

8) пакувальний лист;

9) проформа інвойс;

10) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією;

11) контракт від 30 липня 2013 року № 30-07/2013 з додатками;

12) договір на перевезення № 090215-2;

13) договір про перевезення № 70501;

14) договір про перевезення № L-103;

15) сертифікат якості;

16) декларація про походження.

Під час здійснення контролю посадовими особами митного органу були виявлені розбіжності у поданих декларантом документах.

У комерційному інвойсі №16/02/2015-RF-2 від 16 лютого 2015 року зазначено товар «High Dentsity Polyethylene - HDPE PE2NT76 - 17» у кількості 20 т, по 1044,00 дол. США/т, загальною вартістю 20880,00 дол. США.

За цим інвойсом здійснено поставку товару позивача, заявленого до митного оформлення за ЕМД № 807140000/2015/000256 від 20 лютого 2015 року, що підтверджується безпосередньо декларантом у листі № 20/02-3 від 20 лютого 2015 року.

На підтвердження оплати товару позивачем надано платіжний документ (SWIFT) від 16 грудня 2015 року. Призначення платежу інвойс - 10/12/2014-SA від 10 грудня 2014 року.

Проте, комерційний інвойс № 16/02/2015-RF-2 від 16 лютого 2015 року не містить будь-яких реквізитів на підтвердження того, що дана поставка товару здійснена відповідно до проформи - інвойсу від 30 січня 2015 року № 10/12/2014-SA-REV та оплачена відповідно до SWIFT від 16 грудня 2014 року.

У пункті 1.1 додаткової угоди № 6 до договору № 30-07/2013 зазначено: «Введу невозможности поставки в адрес Покупателя товаров, согласно Счетам - предложениям №№ 10/12/2014-SA-REV от 10.12.2014 и 12/12/2014 от 12.12.2014, стороны договорились о том, что сумма 294426,00 долларов США, оплаченная по вышеуказаным Счетам - предложениям должна быть зачтена Продавцом в счет оплаты за товары, поставляемые согласно Счетам - предложениям №№10/12/2014-SA-REV и 12/12/2014-REV от 30.01.2015 року».

У комерційних інвойсів та платіжному документі (SWIFT) від 16 грудня 2015 року сума оплати за придбані товари не співпадає.

Також у інвойсах № 10/12/2014-SA-REV від 30 січня 2015 року сума, що підлягає сплаті становить 272140,00 дол. США. В інвойсі № 70061371 від 15 лютого 2015 року сума, що підлягає сплаті становить 20400,00 дол. США. В інвойсі № 16/02/2015-RF-2 від 16 лютого 2015 року сума, що підлягає сплаті становить 20880,00 дол. США.

Платіжний документ (SWIFT) від 16 грудня 2015 року взагалі не дозволяє ідентифікувати факт оплати з конкретною поставкою товару. У вказаному платіжному документі (SWIFT) відсутнє посилання на інвойс № 16/02/2015-RF-2 від 16 лютого 2015 року та відсутня сума оплати за придбані товари, а лише на контракт № 30-07/2013 від 30 липня 2013 року та інвойс № 10/12/2014-SA від 10 грудня 2014 року.

Митницею було запропоновано декларанту подати (за наявності) додаткові документи, а саме:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

8) інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також із декларантом було проведено процедуру консультацій шляхом направлення йому електронних повідомлень.

Декларантом на виконання вимог митниці було додатково надано:

1) контракт № 752/00203335/200198 від 30 грудня 2014 року між ПАТ «Казаньоргсинтез» та Еrmano Еnterpprise LTD разом з додатком № 1 від 09 лютого 2015 року;

2) експортну декларацію;

3) лист ДП «Держзовнішінформ» № 11/186 від 17 лютого 2015 року.

20 лютого 2015 року декларант листом № 20/02-3 повідомив митницю про відсутність можливості надати додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Оскільки декларантом пропозиції митного органу не виконано та не подано додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товару, 20 лютого 2015 року Харківською митницею було прийнято Рішення № /2015/000326/2 про коригування митної вартості товарів, яким позивачу було скориговано митну вартість за другорядним (резервним) методом та складено Картку відмови в прийнятті декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 807140000/2015/00007.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що Харківською митницею ДФС було надано до суду належні докази правомірності, законності та обґрунтованості своїх дій та доведено, що документи, надані декларантом, на підставі яких можна визначити митну вартість товару за основним методом - за ціною угоди, є недостатніми, заявлена митна вартість документально не підтверджена, додаткові документи позивачем для підтвердження заявленої митної вартості подано не було, тож у митного органу були наявні підстави для застосування послідовно резервного методу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що посадові особи митниці діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України з питань митної справи, а оскаржувані рішення відповідають вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. За таких обставин, суд першої інстанції вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції із висновком суду першої інстанції погодився та залишив постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанцій погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 51 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу).

Відповідно до частин 2-4 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частини 1, 2, 5, 6, 7 статті 54 кодексу).

Частинами 1, 2 статті 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

З системного аналізу вказаних статей вбачається, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи.

Як вбачається із матеріалів справи митним органом під час здійснення контролю наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей, використаних при обчисленні митної вартості, були виявлені розбіжності у поданих декларантом документах та неточності.

На вимогу митного органу про надання додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товару, позивачем витребуваних митницею документів не надано.

Консультації між митним органом і декларантом були проведені шляхом направлення електронних повідомлень.

Митниця обґрунтувала неможливість застосування методів визначення митної вартості товару згідно статтей 54, 55, 57, 58 МК України відсутністю повної інформації для здійснення розрахунку митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, на підставі чого прийшли до висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки додані декларантом до митної декларації документи не підтверджували заявлену ним митну вартість товару, а вимогу митного органу про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості декларант не виконав.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Полімер Лтд» відхилити, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: