Справа № 820/11731/15
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 р.Справа № 820/11731/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016р. по справі № 820/11731/15

за позовом Державного підприємства "Ізюмський приладобудівний завод"

до Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство "Ізюмський приладобудівний завод" (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ізюмської об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Харківської області № від 25 листопада 2015 р. про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 419 692,00 грн. за період - червень 2015 р.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ізюмської об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Харківської області № від 25 листопада 2015 р. про збільшення суми грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі - 41 969,00 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 року адміністративний позов Державного підприємства " Ізюмський приладобудівний завод " до Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Ізюмської об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Харківської області № від 25 листопада 2015 р. про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 419692,00 грн. за період - червень 2015 р.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Ізюмської об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Харківської області № від 25 листопада 2015 р. про збільшення суми грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі - 41969,00 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 року без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Державне підприємство "Ізюмський приладобудівний завод" пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації та набуло статусу юридичної особи з ідентифікаційним кодом 30210163.

Контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку підприємства позивача з питань повноти відображення в податковому обліку господарських відносин з контрагентами - ТОВ "Електрон - Експерт" ( та ПАТ "Макрохім" (), за період з 01.06.2015 по 30.06.15 року, результати якої викладені в акті від 10.11.2015 року № 200/20-14-22-01/30210163 (а.с. 15-27).

За наслідками перевірки контролюючим органом було встановлено порушення: п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством було завищено податковий кредит в червні 2015 року на загальну суму 419692,00 грн., у т.ч. по взаємовідносинах з ТОВ «Електрон - Експерт» на суму 408042,00 грн. та по взаємовідносинах з ПАТ «Макрохім» на суму 11650,00 грн., який проведено на підставі операцій, що не мають реальності здійснення. Вказане порушення призвело до завищення від'ємного значення за червень на суму 419692,00 грн.

Не погодившись з висновками акту перевірки, підприємством до податкового органу було подано заперечення № 3674 від 19.11.2015 р., за результатами розгляду яких відповідач залишив висновки акту без змін (а.с. 28-31).

На підставі висновків акту перевірки від 10.11.2015 року № 200/20-14-22-01/30210163, контролюючим органом 25 листопада 2015 р. було винесено податкові повідомлення - рішення № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 419692,00 грн. за період - червень 2015 р., та № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі штрафної санкції 41969,00 грн. (а.с. 33-34).

Підставою для встановлення в акті перевірки порушень позивачем податкового законодавства, та, як наслідок, прийняття контролюючим органом спірних податкових повідомлень - рішень, стала податкова інформація інших податкових органів відносно контрагента позивача - ТОВ "Електрон - Експерт" та його контрагентів, а також відсутність необхідної первинної документації та невідповідність наявної вимогам закону, у взаємовідносинах з ПАТ "Макрохім".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, оскаржувані податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на висновках податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту в червні 2015 року на загальну суму 419692,00 грн. у т.ч. по господарських операціях з ТОВ «Електрон - Експерт» на суму 408042,00 грн. та господарських операціях з ПАТ «Макрохім» на суму 11650,00 грн., який нараховано на підставі операцій, що не мають реальності здійснення. Вказане порушення призвело до завищення від'ємного значення за червень на суму 419692,00 грн.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками податкового органу, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі по тексту - Кодекс), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За приписами п.198.3. ст. 198 Податкового кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.198.1. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг;

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу, що передбачено п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України.

Отже, підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна, видана платником податку.

Між тим колегія суддів зазначає, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

З матеріалів справи встановлено, що в перевіряємому періоді ДП "Ізюмський приладобудівний завод" мало взаємовідносини з ТОВ "Електрон - Експерт".

Між Державним підприємством "Ізюмський приладобудівний завод" та ТОВ "Електрон-Експерт" був укладений Договір постачання № 10/04/15-1 від 10.04.2015 року (далі за текстом - договір 1).

Відповідно до п. 1.1 договору 1, постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти і оплатити продукцію, вказану в специфікаціях (електронні компоненти, полірувальний порошок та ін.) на умовах, передбачених договором ( а.с.35-44).

В підтвердження факту виконання сторонами умов вказаного договору позивачем надано податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, виписки банку, які містяться в матеріалах справи. Товарно-матеріальні цінності були отримані та оприбутковані у червні 2015 р., що підтверджується приходними ордерами №212 від 23.06.2015, №565 від 30.06.2015, №564 від 30.06.2015, № 358 від 23.06.2015, № 211 від 23.06.2015, № 356 від 23.06.2015 картками складського обліку, лімітно - заборними відомостями ( а.с.49-51,56-60,64,68-70,75-77,81-84).

З наданої до суду податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року встановлено, що до складу податкового кредиту були включені податкові накладні, отримані від ТОВ "Електрон - Експерт", які відображені у реєстрі отриманих податкових накладних.

Також в періоді, що перевірявся, ДП "Ізюмський приладобудівний завод" здійснювало господарські операції з ПАТ "Макрохім".

Між Державним підприємством "Ізюмський приладобудівний завод" та ПАТ "Макрохім" був укладений договір поставки № 8 від 01.01.2014 р. (далі за текстом - договір 2). Відповідно до п. 1.1 договору 2, постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець - прийняти і оплатити продукцію, вказану в специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору 2 ( хімічна продукція) на умовах, передбачених договором (а.с.85-86).

В підтвердження факту виконання сторонами умов вказаного договору позивачем надано податкові накладні, видаткові накладні, виписки банку, які містяться в матеріалах справи. Товарно-матеріальні цінності були отримані та оприбутковані у червні 2015 р., що підтверджується приходними ордерами № 98 від 24.06.2015, № 100 від 24.06.2015, № 99 від 24.06.2015 картками складського обліку, лімітно - заборними картами та відомостями ( а.с. 90-94, 98-102, 106-108).

З наданої до суду податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року встановлено, що до складу податкового кредиту були включені податкові накладні, отримані від ПАТ "Макрохім", які відображені у реєстрі отриманих податкових накладних. Отже, матеріалами справи підтверджено реальність спірних господарських операцій.

Посилання податкового органу в апеляційній скарзі на те, що позивачем не підтверджено фактичне перевезення спірного товару за господарськими операціями з ТОВ «Електрон-Експерт», оскільки товарно-транспортні накладні оформлені з порушеннями вимог чинного законодавства, а тому не можуть бути належним доказом в підтвердження факту перевезення товару, колегія суддів вважає необгрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3.1 Договору поставки електронних компонентів № 10/04/15-1 від 10.04.2015 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Електрон-Експерт», поставка товару здійснюється до складу покупця (позивача) за рахунок постачальника (ТОВ «Електрон-Експерт»), отже витрати по перевезенню товару позивач не ніс і відповідно у позивача був відсутній обов'язок по складанню товарно-транспортних накладних.

Також колегія суддів вважає необгрунтованими посилання відповідача в апеляційній скарзі на нереальність господарських операцій з АТ "Макрохім", оскільки реальність господарських операцій з вказаним контрагентом позивача підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, складськими прибутковими ордерами, картками складського обліку, виписками банку, копією журналу видачі довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Посилання в апеляційній скарзі на проміжок часу між датами складання видаткових накладних та датою оприбуткування продукції не може слугувати доказом відсутності господарської операції між підприємством позивача і його контрагентами.

Колегія суддів також зазначає, що порушення, на думку відповідача, порядку здійснення господарської діяльності контрагентом позивача ТОВ «Електрон-Експерт» не впливає на результати діяльності позивача і не може бути підставою для притягнення позивача до відповідальності.

Згідно ст. 61 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Тому, якщо контрагент позивача не виконав свого зобов'язання зі сплати податку на додану вартість до бюджету, настає відповідальність та відповідні негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою вважати неправомірним формування податкового кредиту позивачем, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо його формування та має документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Таким чином, сама по собі несплата податку контрагентом позивача, або його контрагентами (у тому числі в разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит позивача.

Такі висновки також узгоджуються із практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно приписів ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, відповідно в п.57 Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Булвес» АД проти Болгарії від 22.01.2009 року судом було зазначено, що оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обов'язки з дотримання встановлених Державою-членом Конвенції норм стосовно податку на додану вартість та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобов'язань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов'язків, вона могла правомірно очікувати отримання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування податку на додану вартість, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми податку на додану вартість, яка була сплачена постачальнику. Більше того, лише після подачі декларації із віднесенням відповідних сум до складу податкового кредиту та проведення податковими органами зустрічної перевірки постачальника могло бути встановлено, чи виконав постачальник свій обов'язок подання звітності з податку на додану вартість у повному обсязі. Відповідачем не доведено обізнаності позивача щодо недобросовісного декларування своїх зобов'язань його контрагентами.

Отже, позивач не може нести наслідків невиконання контрагентом його зобов'язань. Такі вимоги, відповідно до зазначеного рішення Європейського суду з прав людини, є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що доводи податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту за червень 2015 року на загальну суму 419692,00 є необґрунтованими. Також неправомірним є застосування штрафних санкції в сумі 41969 грн. з цих же підстав.

За таких обставин колегія суддів, переглянувши, у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст.87 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Законом України "Про судовий збір", в редакції після 1 вересня 2015 року податковий орган не звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Ухвалою суду від 22.02.2016 року заявнику апеляційної скарги було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду у розмірі 7617,41 грн. до моменту прийняття судового рішення.

В силу положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь особи, що подала апеляційну скаргу суб'єкта владних повноважень, якому було відстрочено сплату судового збору у розмірі 7617,41 грн. до ухвалення судового рішення за наслідками апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність такого стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016р. по справі № 820/11731/15 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (64300, м.Ізюм, Харківська область, вул. Фрунзе, 32, ) судовий збір у розмірі 7617 грн. 41 коп. (сім тисяч шістсот сімнадцять гривень 41 копійка) до спеціального фонду Державного бюджету України - отримувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок 1011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Шевцова Н.В.
Повний текст ухвали виготовлений 28.03.2016 р.