Справа № 815/114/15
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року м. Київ К/800/35605/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ільяс Еліт» до Південної митниці Міндоходів, третя особа - Одеська митниця Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ТОВ «Ільяс Еліт» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Південної митниці Міндоходів, третя особа - Одеська митниця Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Південної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 500060001/2014/610213/2 від 29.10.2014 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Південної митниці Міндоходів про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, яке оформлено карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № 500060001/2014/00654 від 29.10.2014 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2015 року адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Південної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 500060001/2014/610213/2 від 29.10.2014 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Південної митниці Міндоходів про відмову ТОВ «Ільяс Еліт» у митному оформленні (випуску) товарів, яке оформлено карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060001/2014/00654 від 29.10.2014 року.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2015 року апеляційну скаргу Південної митниці Міндоходів було залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2015 року - без змін.

У касаційній скарзі Одеська митниця Державної фіскальної служби України, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Одеська митниця Державної фіскальної служби України просить здійснити заміну сторони у справі - Південну митницю Міндоходів на Одеську митницю Державної фіскальної служби України.

Відповідно до статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Як вбачається із постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року № 311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» утворено Одеську митницю Держаної фіскальної служби України, яка є правонаступником Південної митниці Міндоходів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність заміни відповідача - Південної митниці Міндоходів на Одеську митницю Державної фіскальної служби України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Одеської митниці Державної фіскальної служби України задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 28.10.2014 року ТОВ «Ільяс Еліт» до митного контролю та оформлення був заявлений товар «арахіс (земляні горішки), ядра, сирий, несмажений, лущений, неочищений від кожури, не подрібнений», за МД № 500060001/2014/035730.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом було подано документи, а саме: декларацію митної вартості; зовнішньоекономічний контракт; коносамент; інвойс; пакувальний лист; сертифікат про походження товару; банківські виписки з рахунку щодо оплати вартості товару; довідку про транспортні витрати; довідку торгово-промислової палати щодо вартісних характеристик товару; копію митної декларації країни відправлення; карантинний дозвіл на імпорт та інші.

У зв'язку з тим, що, на думку митного органу, у поданих документах містилися розбіжності, для підтвердження заявленої митної вартості митним органом було зроблено відмітку про зобов'язання протягом 10 календарних днів надати додаткові документи, а саме: виписки з бухгалтерської документації; каталоги виробника товару; інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Під вказаною відміткою посадової особи митного органу, представником ТОВ «Ільяс Еліт» зроблено запис про те, що подані декларантом документи дозволяють визначити митну вартість товару за основним методом та повідомлено про неможливість надання додаткових документів у передбачений законом термін.

29.10.2014 року відповідальною особою Південної митниці Міндоходів прийнято рішення про відмову ТОВ «Ільяс Еліт» у митному оформленні (випуску) товарів, яке оформлено карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № 500060001/2014/00654 та обґрунтовано необхідністю внесення вірних відомостей до граф митної декларації відповідно до прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості від 29.10.2014 року № 500060001/2014/610213/2, згідно якого митна вартість імпортованого ТОВ «Ільяс Еліт» товару збільшено з 90 569, 23 доларів США до 96 600, 00 доларів США.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів за митною декларацією № 500060001/2014/035730 Південною митницею Міндоходів проведено аналіз бази даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС Міндоходів та встановлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено є більшим (митна декларація № 500040001/2014/014050 від 20.08.2014 року), тому митну вартість визнано на рівні - 1,61 доларів США за кг нетто, у зв'язку з чим прийнято рішення про коригування митної вартості на товар № 1/2014/610213/2 від 29.10.2014 року.

На підставі прийнятого рішення оформлено картку відмови у митному оформленні від 29.10.2014 № 500060001/2014/00654.

Крім того, ТОВ «Ільяс Еліт» 21.11.2014 року надав додаткові документи: копію виписки з бухгалтерської документації постачальника товару про ціну товару від 05.11.2014 року з перекладом на російську мову; роздруківку електронних листів з переписки сторін за зовнішньоекономічним контрактом про домовленості (узгодження) щодо ціни товару з перекладом на російську мову; копію довідки Одеської регіональної Торгово-промислової палати України № СИО-к № 000890 від 22.10.2014 року.

За результатом розгляду додаткових документів, Одеська митниця Державної фіскальної служби України листом від 26.11.2014 року № 120/15-70-25 повідомила ТОВ «Ільяс Еліт» про відсутність підстав у визнанні заявленої митної вартості імпортованого позивачем товару за основним методом та скасування рішення про коригування митної вартості від 29.10.2014 року № 500060001/2014/610213/2.

Відповідно до частини 1 статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно зі змістом частини 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як установлено судами попередніх інстанцій, підставою для витребовування додаткових документів була наявність, на думку митного органу, у наданих позивачем товаросупровідних документах розбіжностей, які не дають можливості визначити вартість ввезеного товару за основним методом через наявність сумнівів щодо достовірності даних, наведених у цих документах.

Водночас, відповідно до положень статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 5 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право серед іншого у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Крім того, частиною 6 установлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз положень частини 3 статті 53, частин 1, 2 та 5 статті 54, статті 58 Митного кодексу України надає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють органу доходів і зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей у документах та сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині 2 статті 53 Митного кодексу України.

Водночас, колегія суддів зазначає про те, що наявність у контролюючого органу інформації про вищий загально-ринковий рівень цін ввезених подібних/аналогічних товарів відповідно до викладених норм митного законодавства не є підставою для витребовування додаткових документів від декларанта.

Згідно із частиною 7 статті 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до змісту статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що декларантом були надані до митного органу для митного оформлення імпортованого товару всі необхідні документи, передбачені вищевказаними положеннями Митного кодексу України, а саме: зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу від 23.07.2014 року № CFC140723; рахунок - фактура (інвойс) від 26.08.2014 року №САС1411, копії митних декларацій країни відправлення; коносамент; пакувальний лист; сертифікат про походження товару; банківські виписки з рахунку щодо оплати вартості товару; довідка про транспортні витрати; довідка торгово-промислової палати щодо вартісних характеристик товару; карантинний дозвіл на імпорт та інші товарно-супровідні документи, зміст яких відповідає вимогам встановленим для митного оформлення товару.

Враховуючи, що позивачем у відповідності до вимог митного законодавства, для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, суди дійшли правильного висновку, задовольнивши позовні вимоги.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій, є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 55, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Замінити відповідача - Південну митницю Міндоходів на його правонаступника - Одеську митницю Державної фіскальної служби України.

Касаційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ільяс Еліт» до Південної митниці Міндоходів, третя особа - Одеська митниця Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 235-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз