Справа № 826/20066/14
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року м. Київ К/800/36904/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Степашка О.І.

Суддів Кошіля В.В.

Островича С.Е.

за участю:

секретаря судового засідання Орєшко Ю.О.

представника позивача Кебус М.В.

представника відповідача Піддубко Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2015

та додаткову постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2015

у справі № 826/20066/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінтек Енержи»

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві

про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінтек Енержи» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Грінтек Енержи») звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у місті Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 14.08.2014 №07.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.03.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2015 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю.

Додатковою постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2015 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасувано податкове повідомлення - рішення від 14.08.2014 №07. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Грінтек Енерджи» витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2923,20 грн.

В касаційних скаргах відповідач просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2015 та додаткову постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2015 і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами перевірки складений акт від 29.07.2014 №690/26-55-22-07/37702760, в якому відображено, зокрема, порушення позивачем вимог підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 185.1 статті 185, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на прибуток за 2013 рік у розмірі 14091327,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.08.2014 №07, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 14091327,00 грн. за основним платежем та у розмірі 3522832,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

За результатами розгляду заперечень та скарг в адміністративному порядку, оскаржуване рішення залишено без змін.

Судами встановлено, що 12.08.2013 між позивачем (покупець) та ПАТ «Завод Напівпровідників» (продавець) укладено договір №ZP-GTE/MOD, за умовами якого продавець зобов'язався у порядку та на умовах, визначених договором, передати у власність покупця товар, зазначений у специфікації, яка підписується покупцем та продавцем і є додатком до договору і невід'ємною його частиною, а покупець - прийняти і оплатити товар. Сума договору - 74164879,41 грн., ПДВ - 14832975,88 грн. Загальна сума договору - 88997855,29 грн.

Поставка за договором здійснюється згідно з Інкотермс 2010 на умовах EXW - склад за адресою: місто Сімферополь, пров. Лавандовий, 2.

Інкотермс 2010 - це міжнародні правила, визнані урядовими органами, юридичними компаніями і комерсантами по всьому світу як тлумачення найбільш застосовних в міжнародній торгівлі термінів.

EXW (EX Works (... named place) Франко завод (... назва місця): термін «Франко завод» означає, що продавець вважається таким, що виконав свої обов'язки з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

При проведенні перевірки відповідачем було взято обставини, викладені в акті від 11.12.2013 №279/26-20/31792555 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Завод Напівпровідників» з питання реальності та повноти відображення у бухгалтерському та податковому обліку господарських відносин з платниками податків TOB «Юпітер Солар», TOB «Капелла Солар», TOB «Оріон Солар» за вересень 2013 року, а саме те, що між ПАТ «Завод Напівпровідників» та TOB «Юпітер Солар», TOB «Капелла Солар», TOB «Оріон Солар» укладено договори купівлі-продажу елементів фотогальванічних для сонячних електростанцій, згідно Інкотермс 2010 на умовах EXW - склад за адресою: місто Сімферополь, пров. Лавандовий, 2.

На думку податкового органу, придбаний товар на складі ПАТ «Завод Напівпровідників» не оприбутковано, товарно-транспортні накладні, що підтверджували б факт перевезення придбаних ТМЦ від TOB «Юпітер Солар», TOB «Капелла Солар», TOB «Оріон Солар» до ПАТ «Завод Напівпровідників» відсутні, розрахунки між суб'єктами господарювання за придбаний товар на момент проведення перевірки не проводились.

Придбані у вказаних постачальників ТМЦ реалізовано позивачу на підставі договору №ZP-GTE/MOD.

На підтвердження виконання умов договору виписано рахунки-фактури, податкові та видаткові накладні на загальну суму ПДВ 14832975,88 грн.

Договір №ZP-GTE/MOD укладено таким чином, що товар поставляється згідно з Інкотермс 2010 - на умовах EXW - склад за адресою місто Сімферополь, пров. Лавандовий, 2, що є адресою складів TOB «Юпітер Солар», TOB «Капелла Солар», TOB «Оріон Солар».

Транспортування придбаних позивачем ТМЦ здійснювалось на підставі договору, укладеного з КП «Надія і компанія», за умовами якого замовником є позивач.

Таким чином, товар відвантажувався зі складів постачальників ПАТ «Завод Напівпровідників», а саме, TOB «Юпітер Солар», TOB «Капелла Солар», TOB «Оріон Солар» безпосередньо наступному покупцю товару - позивачу, який і здійснював транспортування продукції. При цьому, ПАТ «Завод Напівпровідників» участі в організації і транспортуванні товару не приймало.

Також, в ході перевірки виявлено, що складські приміщення для зберігання товару ПАТ «Завод Напівпровідників» у постачальників TOB «Юпітер Солар», TOB «Капелла Солар», TOB «Оріон Солар» не орендувались, придбана від вказаних контрагентів продукція на відповідальне зберігання не надавалась, відповідні договори не укладались.

Враховуючи той факт, що продукція, придбана ПАТ «Завод Напівпровідників» не залишала складів постачальників, а була реалізована позивачу на умовах EXW - склад за адресою: місто Сімферополь, пров. Лавандовий, 2, тобто, з тих самих складів та день в день, - все це ставить під сумнів економічну обґрунтовану мету участі ПАТ «Завод Напівпровідників» у таких господарських операціях та свідчить про відсутність у ПАТ «Завод Напівпровідників» моменту переходу права власності, (згідно Інкотермс 2010), так як фактичним власником товару є покупець, а саме позивач, а продавцями виступають TOB «Юпітер Солар», TOB «Капелла Солар», TOB «Оріон Солар».

В ході перевірки не встановлено факту передачі товарів від TOB «Юпітер Солар», TOB «Капелла Солар», TOB «Оріон Солар» до ПрАТ «Завод Напівпровідників» у зв'язку з відсутністю переходу права власності на продукцію від вказаних постачальників до ПАТ «Завод Напівпровідників» та, у свою чергу, від ПАТ «Завод Напівпровідників» до позивача.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з урахуванням встановлених контролюючим органом під час проведення перевірки обставин, дійшов висновку про те, що витрати від вартості придбання товару позивачем від контрагента не підтверджено, відповідно і суми витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за відсутності умови продажу, не підтверджено.

Задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції виходив з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пункту 138.11 цієї статі, інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5; підпунктів 138.10.5; 138.10.6 пункту 138.10, пунктів 138.11, 138.12 цієї статті, пункту 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пункті 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Тобто, як вбачається з аналізу викладених норм, платник податку має право на включення до складу витрат будь-якої суми витрат, які він поніс у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг).

Єдиною умовою включення таких сум до витрат є подальше використання у власній господарської діяльності, незалежно чи почали такі товари використовуватися на момент перевірки, а також підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами.

З матеріалів справи вбачається, що в акті перевірки відповідач зазначив про завищення позивачем в порушення підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України показника рядка 04 «Витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування (рядок 05 + рядок 06)» Декларації з податку на прибуток підприємств за 2013 року на 74164879,00 грн. собівартості товарів, придбаних у ПАТ «Завод напівпровідників» за договором від 12.08.2013 №ZP-GTE.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач в 2013 році не реалізовував товари, придбані ним у ПАТ «Завод напівпровідників» за договором від 12.08.2013 №ZP-GTE. Ці товари були оприбутковані позивачем відповідно до первинних документів на рахунок обліку №2052, і з моменту оприбуткування до кінця 2013 року обліковувалися як складські запаси на балансі позивача по вартості придбання.

Відтак їх собівартість в 2013 році не могла бути включена і фактично не була включена позивачем до витрат, сформованих в податковому обліку, і як наслідок не могла завищити дані показника рядка 04 «Витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування (рядок 05 + рядок 06)» Декларації з податку на прибуток підприємств за 2013 року.

Частину товарів, придбаних у ПАТ «Завод напівпровідників» за договором від 12.08.2013 №ZP-GTE, собівартістю 72326413,02 грн. позивач реалізував в 2014 році і з урахуванням вказаної суми сформував показники рядка 04 «Витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування (рядок 05 + рядок 06)» Декларації з податку на прибуток підприємств за 2014 рік.

Разом з тим, частина товарів, придбаних у ПАТ «Завод напівпровідників» за договором від 12.08.2013 №ZP-GTE, собівартістю 1838466,39 грн. (74164879,00 грн. - 72326 413,02 грн.) на цей час не реалізована, зберігається на складі позивача, відтак її собівартість не включалася останнім до складу витрат ні в 2013 році, ні в 2014 році.

За змістом статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Вказана норма дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що головний державний ревізор-інспектор Якуш В.В., яка проводила перевірку повноти обчислення та своєчасності сплати позивачем до бюджету податку на прибуток, що склала та підписала цей акт, дійшла висновку про завищення позивачем в 2013 році витрат і як наслідок про порушення ним підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 185.1 статті 185, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не на підставі бухгалтерських документів та податкової звітності позивача, а виключно на підставі акту перевірки СДПІ з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 11.12.2013 №279/26-20/31792555 контрагента позивача - ПАТ «Завод напівпровідників».

Відповідач не тільки не надав доказів включення позивачем в 2013 року до складу витрат 74164879,00 грн. собівартості товарів, придбаних у ПАТ «Завод напівпровідників» за договором від 12.08.2013 №ZP-GTE, а фактично спростував висновок акту перевірки про порушення позивачем податкового законодавства.

Позивачем на надано бухгалтерські документи та податкову звітність: копію податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, оборотно-сальдову відомість за рахунком 2052, картки рахунку 902, аналіз субконто статті витрат, аналіз рахунку 902, оборотно-сальдові відомості по рахунку 902, картки рахунку 943, аналіз рахунку 903, аналіз рахунку 23, звіт по проводках по рахунку 20, які підтверджують той факт, що собівартість 74164879,00 грн. товару, придбаного TOB «Грінтек Енержи» у ПАТ «Завод напівпровідників», не брала участь у формуванні показників рядка 04 «Витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування (рядок 05 + рядок 06)» та рядка 05.1 «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) вказаної податкової декларації за 2013 рік; копію податкової декларації з податку на прибуток підприємства за три квартали 2014 року, оборотно-сальдові відомості по рахунку 902, аналіз рахунку 903, аналіз рахунку 23, звіт по проводках по рахунку 20, які підтверджують той факт, що у тому числі собівартість 72326413,02 грн. товару, придбаного TOB «Грінтек Енержи» у ПАТ «Завод напівпровідників», сформувала показники рядка 04 «Витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування (рядок 05 + рядок 06)» та рядка 05.1 «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) вказаної податкової декларації за 2014 рік; оборотно-сальдову відомість по рахунку 2052, яка підтверджує той факт, що собівартість 1838466,39 грн. товару, придбаного позивачем у ПАТ «Завод напівпровідників», не включалась позивачем до складу витрат в 2013 році, оскільки товар не був реалізований на час проведення перевірки.

Таким чином, вищевказані документи в сукупності підтверджують доводи позивача про те, що собівартість товару, придбаного у ПАТ «Завод напівпровідників» за договором від 12.08.2013 №ZP-GTE, в 2013 році не включалась позивачем до складу витрат, сформованих у податковому обліку, та не брала участі у формування об'єкту оподаткування податком на прибуток підприємств позивача.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.05.2015, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2015 у справі №826/20371/14 за адміністративний позов ТОВ «Грінтек Енержи» до ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення від 14.08.2014 №07 про донарахування податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій, якою встановлено реальний характер господарських операцій між ТОВ «Грінтек Енерджи» та ПрАТ «Завод напівпровідників» за договором купівлі - продажу від 12.08.2013 №ZP-GTE/MOD.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо протиправності прийнятого податкового повідомлення - рішення від 14.08.2014 №07.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судом апеляційної інстанції належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм правильну юридичну оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду апеляційної інстанції не встановлено.

Крім того, на адресу суду надійшло клопотання про заміну позивача по даній справі - ТОВ «Грінтек Енержи» його правонаступником - ТОВ «СИСТЕМ ПАУЕР ІНЖИНІРИНГ», оскільки було змінено найменування ТОВ «Грінтек Енержи» на ТОВ «СИСТЕМ ПАУЕР ІНЖИНІРИНГ», на підтвердження чого надано копії: виписки з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія; статуту, який затверджено Загальними зборами учасників ТОВ «Грінтек Енержи» протокол від 03.12.2015.

На підставі ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 22) ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» суд касаційної інстанції вважає за можливе допустити по даній справі заміну позивача - ТОВ «Грінтек Енержи» його правонаступником - ТОВ «СИСТЕМ ПАУЕР ІНЖИНІРИНГ».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Здійснити заміну позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінтек Енержи» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «СИСТЕМ ПАУЕР ІНЖИНІРИНГ».

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2015 та додаткову постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)В.В. Кошіль
(підпис)С.Е. Острович