Справа № 2а-6450/12/1370
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року м. Київ К/800/35860/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Малиніна В.В.,

Ситникова О.Ф.,

провівши у порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Державної митної служби України, Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України на ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2013 року та Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою в якій зазначив, що наказом Державної митної служби України №883-к від 1 червня 2013 року його поновлено на роботі з 22 червня 2012 року та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 3 786,72 грн., згідно з постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року.

Вказуючи на те, що постанова Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року в частині поновлення на посаді виконана шляхом прийняття наказу лише від 1 червня 2013 року №883-к, просив стягнути середній заробіток за час затримки виконання судового рішення, а саме: з 16 жовтня 2012 року по 6 червня 2013 року в сумі 30 262,04 гривень.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2013 року заяву ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з відповідачів на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки з 16 жовтня 2012 року по 6 червня 2013 року в сумі 30 262,04 гривень.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2013 року скасовано та прийнято нову. Стягнуто з Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 16 жовтня 2012 року по 6 червня 2013 року в розмірі 20 156,59 гривні. В решті позову відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги Львівська митниця Міністерства доходів і зборів України посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування зазначених рішень та прийняття нового - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Судами встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2013 року ОСОБА_4 поновлено на посаді головного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Краковець» Львівської митниці з 22 червня 2012 року, стягнуто з відповідача за час вимушеного прогулу з 22 червня 2012 року по 16 жовтня 2012 року середній заробіток у сумі 15 311,52 грн. Постанову суду в частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 3 786,72 гривні звернуто до негайного виконання.

Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист від 16 жовтня 2012 року про поновлення ОСОБА_4 на посаді головного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Краковець» Львівської митниці з 22 червня 2012 року.

Наказом Державної митної служби України від №883-к від 1 червня 2013 року позивача поновлено на роботі з 22 червня 2012 року.

6 червня 2013 року Львівською митницею Державної митної служби України винесено наказ № 693-к про оголошення наказу Державної митної служби України від №883-к від 1 червня 2013 року.

Відповідно до статті 235 Кодексу Законів про працю України (далі КЗпП) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами частини другої цієї норми при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Зазначена норми не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Згідно із частиною першою статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною другою статті 257 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому пунктом 3 частини першої статті 256 КАС України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Частиною четвертою статті 257 КАС України законодавець обумовив питання примусового виконання судових рішень у порядку, встановленому Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV). Цим підкреслюється винятковість саме примусового виконання рішення адміністративного суду.

Відповідно до статті 2 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Отже, правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, зазначений обов'язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

До такого висновку зводиться правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 23 червня 2015 року (справа № 21-63а15).

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Враховуючи те, що постанова Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді виконана Державною митною службою України шляхом прийняття наказу лише від 1 червня 2013 року №883-к, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Відповідно до пункту 27 Постанови пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам необхідно врахувати, що згідно зі статтею 21 КЗпП України належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір.

Оскільки ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з Львівською митницею Міністерства доходів і зборів України, то апеляційний суд обґрунтовано стягнув середній заробіток за час затримки виконання судового рішення з Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України та здійснив його розрахунок за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Колегія суддів не бере до уваги доводи касаційної скарги про те, що вимоги позивача про виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення повинні розглядатися в порядку частини дев'ятої статті 267 КАС України з огляду на таке.

За змістом частини дев'ятої статті 267 КАС України позивач, на користь якого ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Виходячи зі змісту вказаної статті саме позивач має право обирати спосіб захисту свого порушеного або невизнаного права.

У зв'язку з тим, що касаційна скарга не містить доводів, котрі спростовують правильність висновків апеляційного суду, зміст оскарженого рішення також не дає підстав для висновку, що апеляційним судом порушено норми матеріального чи процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 220-1, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України відхилити, а ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді В.В.Швець

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников