Справа № 826/16836/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 лютого 2016 року № 826/16836/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Житній ринок», ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, за участю третьої особи - Київської міської ради, про визнання протиправними дій, зобов'язання утриматись від вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Житній ринок» (далі - КП «Житній ринок»), ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1) звернулись до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою до відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві), в якій просять:

визнати протиправними дії старшого державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Мойсеєнка В.В. щодо здійснення подання до Подільського районного суду м. Києва про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа та бездіяльність державного виконавця;

зобов'язати старшого державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Мойсеєнка В.В. утриматися від вчинення дій щодо здійснення подання до Подільського районного суду м. Києва про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

ОСОБА_1 та представник КП «Житній ринок» у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити.

Представник Київської міської ради у судовому засіданні вирішення спору залишив на розсуд суду.

При цьому, 26.10.2015 до суду з заявою звернувся старший державний виконавець ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Мойсеєнко В.В., в якій зазначив, що заборгованість боржником не погашена, жодних дій спрямованих на виконання виконавчих документів не вчинено, а також останній просив розглядати справу без його участі.

Незважаючи на належне повідомлення про час і місце розгляду справи, відповідач не забезпечив явку своїх представників у судове засідання, з урахуванням чого адміністративна справа відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розглядається у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, старший державний виконавець ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Мойсеєнко В.В., за погодженням з начальником ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Коваль В.В., звернувся до Подільського районного суду м. Києва з поданням про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України, а також вручив таке подання представнику КП «Житній ринок».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Водночас, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі посилаються на те, що вказане подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа від 12.08.2015 № 1, є безпідставним, складене поверхнево, без врахування обставин виконавчого провадження, без врахування документів, які неодноразово надсилались КП «Житній ринок» на адресу відповідача, у зв'язку з чим позивачі вважають протиправними дії такого державного виконавця щодо внесення подання до Подільського районного суду м. Києва та просять зобов'язати останнього утриматися від вчинення таких дій.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Частиною 1 ст. 3771 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Разом з тим, згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, з огляду на положення ст. 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Вищого адміністративного суду України 21.10.2010 № П-278/10.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

З огляду на зазначене, виконання повноважень, які покладені на відповідача, в тому числі щодо звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням, є його виключною компетенцією (дискреційними повноваженнями), тобто втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання позивачів, як на підставу для визнання протиправними дій державного виконавця щодо внесення подання до Подільського районного суду м. Києва та для зобов'язання останнього утриматися від вчинення таких дій, на те, що подання є безпідставним, складене поверхнево, без врахування обставин виконавчого провадження, без врахування документів, які неодноразово надсилались КП «Житній ринок» на адресу відповідача, оскільки предметом спору в межах даної адміністративної справи є дії відповідача щодо звернення до Подільського районного суду м. Києва з зазначеним поданням, а не розгляд такого подання по суті, тобто дані обставини, на які посилаються позивачі, не стосуються предмету доказування в межах даної адміністративної справи.

Крім того, з матеріалів справи видно, що Подільським районним судом м. Києва розглянуто вказане подання та ухвалою від 04.09.2015 у справі № 758/9838/15-ц відмовлено у його задоволенні.

При цьому, суд зауважує, що позивачі жодним чином не обґрунтували протиправну бездіяльність державного виконавця та в чому саме така бездіяльність проявляється, а також яким чином така бездіяльність порушує права та інтереси позивачів у сфері публічно-правових відносин.

За таких обставин, суд не вбачає належних правових підстав для визнання протиправними дій державного виконавця щодо здійснення подання до Подільського районного суду м. Києва та бездіяльності останнього, а також для зобов'язання державного виконавця утриматися від вчинення дій щодо здійснення подання до Подільського районного суду м. Києва про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачі достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги, суду не надали.

За таких обставин позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Беручи до уваги положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачам не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись статтями 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства «Житній ринок», ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко