Справа № 804/1341/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

11 березня 2016 р. Справа № 804/1341/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Степаненко В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Держави Україна в особі голови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

09 березня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до держави Україна в особі голови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_3, в якій позивач просить:

- визнати неправомірними дії чи бездіяльність Держави України в особі голови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_3. при забезпеченні вирішення питання щодо порушення порядку координації роботи судової установи, а саме сприяння не внесенню службовою особою до офіційних документів відомостей, складання і ведення завідомо неправдивих документів в суді, в якому він організує функціонування державної установи;

- визнати дії Держави Україна в особі голови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_3. такими,що порушили право позивача на доступ до правосуддя;

- визнати неправомірними дії чи бездіяльність Держави Україна в особі голови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_3., який наказом не зобов'язав працівника суду виконувати свої обов'язки,норму статті 7 Закону України «Про звернення громадян» та дотримуватися конституційних принципів, викладених у статтях 1,3,8,22,55,68 Основного Закону і надати письмові рішення по скарзі від 18.01.2016 року;

- визнати неправомірними дії Держави Україна в особі голови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_3., який не звернувся до державних установ для вжиття заходів дисциплінарного стягнення судді Тернівського районного суду м.Кривого Рогу ОСОБА_2 та письмово не повідомив мене про номер і дату рішення;

- зобов'язати Державу Україна в особі голови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_3. розглянути по суті скаргу від 27.01.2016 р. і наказом зобов'язати працівника суду виконувати свої обов'язки,норму статті 7 Закону України «Про звернення громадян» та дотримуватися конституційних принципів, викладених у статтях 1,3,8,22,55,68 Основного Закону і надати письмові рішення по скарзі від 18.01.2016 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача витрати, які він поніс і які пов'язані з витратами у зв'язку з провадженням у судах та державних установах, включаючи витрати на копіювання, друк, папір, поїздки та поштові послуги у сумі 100 грн.;

- стягнути за рахунок Державного бюджету на користь позивача в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди, діями Держави Україна в особі голови Тернівського районого суду м.Кривого Рогу ОСОБА_3 в сумі 3000 грн.;

- допустити негайне виконання рішення суду, але не більше ні за один місяць;

- окремою ухвалою звільнити позивача від сплати судового збору;

- визнати неправомірними дії чи бездіяльність Держави Україна, яка не вжила заходів моєю скаргою від 27.01.2016 року;

- в порядку підготовки справи до слухання витребувати матеріали з приводу скарги позивача від 27.01.2016 р. до Тернівського районного суду м.Кривого Рогу;

- в порядку підготовки справи до розгляду зробити запит до державної податкової служби України про місячний дохід позивача;

- витребувати за власною ініціативою необхідні докази для повного, всебічного розгляду справи;

- витребувати у Держави Україна в особі голови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_3. документ, який підтвердить, що ним вирішено питання про зобов'язання працівника суду виконувати свої обов'язки, норму статті 7 Закону України «Про звернення громадян» та дотримуватися конституційних принципів, викладених у статтях 1,3,8,22,55,68 Основного Закону і надати письмові рішення по скарзі від 18.01.2016 року, та що він звернувся до державних установ для вжиття заходів дисциплінарного стягнення судді Тернівського районного суду м.Кривого Рогу ОСОБА_2;

- зобов'язати Державу Україна в особі голови Тернівського районого суду м.Кривого Рогу ОСОБА_3. виконувати норми Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», Закону України «Про судову службу», Закону «Про магістрат» і дотримуватися конституційних принципів, викладених у ст. 1, 6,8,22,55,68,124 Основного Закону при розгляді скарг громадян;

- зобов'язати Державу Україна в особі голови Тернівського районого суду м.Кривого Рогу ОСОБА_3. розглянути скаргу від 27.01.2016 року по суті і виконати її вимоги, а саме звернутися до державних установ для вжиття заходів дисциплінарного стягнення судді Тернівського районного суду м.Кривого Рогу ОСОБА_2;

- в порядку підготовки справи до розгляду зробити запит до Управління праці та соціального захисту населення Криворізького виконкому Тернівської районної ради у Дніпропетровській області про місячний дохід позивача, що є доказом скрутного матеріального положення позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем листом від 02.02.2016 р. С-3/2016 №01-26/1/16відмовлено у задоволенні скарги щодо звернення до державних установ для вжиття заходів дисциплінарного стягнення судді Тернівського районного суду м.Кривого Рогу ОСОБА_2 та вжиття заходів, спрямованих на усунення причин незабезпечення позивача запереченнями проти позову з доданими документами для суду, а, отже, позивач не мав змоги з'ясувати факт підроблення та неналежного захисту у справі №215/1077/14-а, а також щодо незобов'язання судді Тернівського районного суду м.Кривого Рогу ОСОБА_2 виконувати свої обов'язки, норму статті 7 Закону України «Про звернення громадян» та дотримуватися конституційних принципів, викладених у статтях 1,3,8,22,55,68 Основного Закону і надати письмові рішення по скарзі від 18.01.2016 року.

Відповідно пункту 4 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, а частиною 2 статті 4 цього Кодексу встановлює, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Проте, з огляду на зміст позовних вимог, в даному випадку між позивачем та відповідачем правовідносини, які підпадають під юрисдикцію адміністративного судочинства, не виникають.

При вирішенні питання щодо відкриття провадження у даній справі судом врахована позиція Верховного Суду України викладена у п. 10 Постанови Пленуму № 8 від 13.06.2007р. «Про незалежність судової влади» про те, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом. У розумінні положень частини 1 статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Аналогічна позиція викладена в п. 22 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 20.05.2013 № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів»

Таким чином, дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами.

У порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності. Але в даному випадку, спірні правовідносини перебувають поза межами такої управлінської діяльності, а перебувають, як зазначалося вище, в площині здійснення відповідачем правосуддя.

Згідно частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно пунктів 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі , якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства України.

З огляду на все вищезазначене, суд приходить до висновку, що зазначений спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у публічно-правових відносинах від порушень з боку органів державної влади, в даному випадку відповідача, оскільки оскаржені позивачем дії є вчиненими в межах здійснення правосуддя, а тому законність таких дій може перевірятися лише судами вищої інстанції, в порядку, передбаченому процесуальним законом. В даному випадку відсутня обов'язкова ознака, яка визначає юрисдикцію адміністративного суду, це наявність публічно - правового спору, суб'єкт владних повноважень (відповідач) в даному випадку перебуває поза межами цих відносин.

Згідно частини 2 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки предмет даного позову не містить вимог щодо вирішення публічно-правового спору, стосується дій відповідача з приводу прийнятого суддею рішення у справі №215/1077/14-а, які не відносяться до управлінських та врегульовані нормами процесуального законодавства при здійсненні правосуддя.

Оскільки відсутній публічно - правовий спір, то суд не може розглянути у порядку адміністративного судочинства вимоги позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 3 000 грн., оскільки вказані вимоги повинні розглядатись в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, підстави для відкриття провадження в адміністративній справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 109, статті 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі голови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Степаненко