Справа № 127/8637/13-а (2а-127/376/13)
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2016 р. м. Київ К/800/595/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

при секретарі Кальненко О.І.,

за участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на постанову Вінницького міського суду м. Вінниця від 07.10.2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.12.2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Вінницької міської ради, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення Вінницької міської ради від 29.09.2005 року № 1510,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Вінницької міської ради, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення Вінницької міської ради від 29.09.2005 року № 1510, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької міської ради від 29.09.2005 року № 1510 в частині передачі у приватну власність ОСОБА_5 на АДРЕСА_1 земельної ділянки площею 631 м2.

Постановою Вінницького міського суду м. Вінниця від 07.10.2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.12.2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 було залишено без задоволення, а постанову Вінницького міського суду м. Вінниця від 07.10.2013 року - без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького міського суду м. Вінниця від 07.10.2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.12.2013 року та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

ОСОБА_2 подано заперечення на касаційну скаргу, в яких він просить залишити касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи, заперечення на неї, рішення судів першої та апеляційної інстанції щодо правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0727 га, розташованої по вул. Фадеєва у м. Вінниці, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю, на якій у 2003 році позивачем збудовано гараж.

Власником сусідньої земельної ділянки площею 631 м2 по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, що також підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю.

У березні 2012 року ОСОБА_2 збудовано паркан по межі належної йому земельної ділянки. Позивач зазначає, що парканом перекрито в'їзд та виїзд з/до її земельної ділянки, чим створено перешкоди в користуванні її власністю та зроблено неможливим в'їзд та виїзд транспортним засобом на проїзну частину дороги (земельну ділянку загального користування).

Відповідну ділянку ОСОБА_2 набув у власність шляхом купівлі у ОСОБА_5, яка, отримала дану ділянку на підставі рішення «Про затвердження проектів відведення земельних ділянок та передачу земельних ділянок в приватну власність і оренду» від 29.09.2005 року за №1510, яким затверджено проект відведення земельної ділянки ОСОБА_5 та передано дану ділянку останній в приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель міської ради.

Вважаючи, що даним рішенням порушено право вільно та безперешкодно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном внаслідок позбавлення проїзду до будинковолодіння та земельної ділянки, ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визнання даного рішення протиправним та скасування в частині передачі безоплатно в приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 631 м2 на АДРЕСА_1.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із частиною 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються права та підстав набуття права права власності на об'єкт нерухомого майна (земельної ділянки).

Так, у даному випадку міська рада як власник нерухомого майна вільна у виборі суб'єкта щодо надання йому цього права в порядку, встановленому законом.

Водночас, при цьому відповідач владних управлінських функцій не здійснював.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.10.2013 року (справа № 21-345а13).

Відповідно до статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У даній справі Вінницька міська рада, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб'єктом земельних відносин. У цьому спорі учасники земельних правовідносин не підпорядковані один одному, отже відповідач владних управлінських функцій не здійснював.

Таким чином, даний спір не носить характеру публічно-правового і не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

За суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду цивільним судом у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, зважаючи на помилковість позиції судів попередніх інстанцій щодо наявності у переданому на вирішення суду ознак публічно-правового спору, колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись статтями 157, 160, 167, 220, 221, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду м. Вінниця від 07.10.2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.12.2013 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Вінницької міської ради, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення Вінницької міської ради від 29.09.2005 року № 1510 - закрити.

Роз'яснити позивачеві його право на звернення до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз