Справа № 510/905/14-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" березня 2016 р. м. Київ К/800/36821/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області

на постанову Ренійського районного суду Одеської області від 28 січня 2015 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2015 року

у справі №510/905/14-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської

області

про визнання протиправним рішення та зобов'язання призначити пенсію на

пільгових умовах, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області, у якому, з урахуванням зміни позовних вимог, позивач просив: визнати протиправним рішення відповідача від 16 грудня 2013 року № 2178; зобов'язати Управління ПФУ в Ренійському районі Одеської області зарахувати ОСОБА_4 до пільгового стажу роботи періоди роботи з 05 листопада 1976 року по 09 червня 1978 року на посаді арматурника ВО «Гуковугіль», з 29 серпня 1978 року по 11 листопада 1979 року на посаді підземного електрослюсаря ВО «Гуковугіль», з 19 грудня 1981 року по 02 лютого 1983 року на посаді підземного гірника шахти імені « 50 річчя Жовтня», з 03 лютого 1983 року по 11 лютого 1986 року на посаді підземного прохідника шахти імені «50 річчя Жовтня», з 03 березня 1986 року по 11 листопада 1986 року на посаді підземного прохідника на Гуковській ШСУ-1 в/о «Гуковугіль», з 27 червня 1994 року по 26 червня 1995 року на посаді підземного гірника шахти «Замчаловська», а також призначити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, як робітнику, зайнятому повний робочий день на підземних роботах, відповідно до списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженому Кабінетом Міністрів України, з 18 травня 2014 року (а.с.59-60).

Постановою Ренійського районного суду Одеської області від 28 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2015 року, адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18 вересня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до Управління ПФУ в Ренійському районі Одеської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням від 16 грудня 2013 року за № 2178 відповідачем відмовлено в призначенні ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах у зв'язку з ненаданням позивачем уточнюючих довідок, які б підтверджували виконання важких робіт при відповідних умовах праці за 1976-1986 роки та 1994-1995 роки, а також документів, що підтверджують проведення атестації робочих місць за період з 27 червня 1994 року по 26 червня 1995 року на шахті «Замчаловська».

07 квітня 2014 року позивачем повторно подано заяву про призначення пільгової пенсії.

Листом від 30 квітня 2014 року за № 17/М-01 Управління ПФУ в Ренійському районі Одеської області повторно відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з вищевказаних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що спірні періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до пільгового стажу для призначення пенсії за Списком №1. Крім того, суд апеляційної інстанції відхиляючи доводи апеляційної скарги вказав, що відповідальність за правильність, своєчасність і якість проведення атестації повністю покладається на керівника підприємства, невиконання яким своїх обов'язків не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на пенсійне забезпечення.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію; рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року №21-183а13, від 25 листопада 2014 року №21-519а14, від 19 травня 2015 року №21-175а15.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій належним чином не врахували вимоги вищевказаних норм.

Судами першої та апеляційної інстанцій було залишено поза увагою наведені законодавчі приписи щодо такої необхідної складової для призначення пенсії за віком на пільгових умовах як атестація робочих місць, а тому не встановлено, чи проводилась атестація за посадою позивача на підприємстві, де працював останній.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі та всебічно, повно й об'єктивно встановити обставини, які підлягають доведенню в судовому процесі відповідно до предмету спору, врахувавши законодавство України.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області - задовольнити частково.

Постанову Ренійського районного суду Одеської області від 28 січня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2015 року у справі №510/905/14-а - скасувати.

Справу №510/905/14-а направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді