Справа № 333/5019/15-а (2-а/333/95/15)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2016 рокусправа №333/5019/15-а (2-а/333/95/15)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20 жовтня 2015 року у справі №333/5019/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя про визнання протиправним та зобов'язання призначити пенсію, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 17.07.2015 року звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя, в якому просив визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язати УПФУ в Комунарському районі м.Запоріжжя призначити та виплачувати йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26.03.2015 року, зарахувавши до пільгового стажу роботи на посадах, передбачених Списком №1, весь період його роботи у КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя» з 10.11.1999 року по 16.02.2010 року, що складає 10 років 3 місяці 6 днів.

Постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20 жовтня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26.03.2015 року, зарахувавши до пільгового стажу роботи на посадах, передбачених Списком №1 весь період роботи у КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя» з 10.11.1999 року по 16.02.2010 року, що складає 10 років 3 місяці 6 днів.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідно до частини десятої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом апеляційної інстанцій встановлено та вбачається з тексту позову, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг віку - 52 роки та 26.03.2015 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Як вбачається з витягу з протоколу №17 засідання комісії з суперечливих питань при призначенні та виплаті пенсії від 19.06.2015 року, ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, оскільки такий пільговий стаж не підтверджено документами згідно чинного законодавства (а.с.13-14).

Не погодившись з таким рішенням пенсійного органу, позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що записи в трудовій книжці позивача підтверджують наявність необхідного трудового стажу з особливими умовами праці, що дає позивачу право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Безпосередня зайнятість позивача повний робочий день в кабінеті комп'ютерного томографу рентгенологічного відділення у період з 10.11.1999 року по 09.08.2011 року підтверджена довідкою № 01-9/916 від 28.05.2015 року.

Колегія суддів не погоджується с таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Аналогічним чином дане положення було закріплено до цього в Постанові Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року.

Виходячи з п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні-фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, в тому числі, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи - є трудова книжка. У разі відсутності відповідних записів у ній, стаж підтверджується порядком, який встановлено Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Судом апеляційної інстанції встановлено що ОСОБА_1 в період з 10.11.1999 року по 01.04.2009 року працював на посаді інженера-електронніка комп'ютерного томографа рентгенологічного відділення КУ «Міська клінічна лікарня екстренної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя», у зв'язку зі зміною штатного розкладу позивач з 02.04.2009 року по 09.08.2011 року працював на посаді інженера-електронщика кабінету рентгенівської комп'ютерної томографії, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.5-7).

Зайнятість позивача повний робочий день в кабінеті комп'ютерного томографу рентгенологічного відділення у період з 10.11.1999 року по 09.08.2011 року визначена довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01-9/916 від 28.05.2015 року (а.с.15).

З зазначеної довідки вбачається, що позивач працював повний робочий день в КУ «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» і за періоди з 10.11.1999 року по 01.04.2009 року, з 02.04.2009 року по 09.08.2011року виконував роботи в умовах праці з іонізуючим випромінюванням у рентгенологічному відділенні за професією, посадою інженер електронік комп'ютерного томографу рентгенологічного відділення, що передбачена підрозділом 19 розділу XIX Списку №1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Проте, зазначене у вказаній довідці не відповідає дійсності.

Відповідно розділу XIX ( Охорона здоров'я) Списку № 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року зазначені професії:

19 лікарі-рентгенологи, а також лікарі, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок)

19 молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок)

19-1 працівники закладів охорони здоров'я, які безпосередньо працюють з радіоактивними речовинами з активністю на робочому місці понад 10 мілікюрі радію-226 або еквівалентною за радіотоксичністю кількістю радіоактивних речовин, а також на гамма-терапевтичних апаратах

19 рентгенолаборанти, у тому числі у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок) і флюорографічних кабінетах.

Відповідно розділу XIX ( Установи охорони здоров'я) Списку № 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року зазначені професії:

541 Працівники установ охорони здоров'я, які постійно і безпосередньо працюють з радіоактивними речовинами з активністю на робочому місці більше 10 мілікюрі радію-226 або еквівалентної за радіотоксичністю кількості радіоактивних речовин, а також на гама-терапевтичних апаратах

426 Лікарі-рентгенологи, а також лікарі, постійно зайняті у рентгеноопераційних і агіографічних кабінетах

577 Рентгенолаборанти, у тому числі у рентгеноопераційних, ангіографічних і флюорографічних кабінетах

713 Середній медичний персонал рентгенівських відділень (кабінетів), а також середній медичний персонал, постійно зайнятий у рентгеноопераційних, ангіографічних кабінетах.

Колегія суддів зазначає, що а ні професій інженера-електронніка комп'ютерного томографа рентгенологічного відділення та інженера-електронщика кабінету рентгенівської комп'ютерної томографії (як зазначено в трудовій книжці), а ні працівники установ охорони здоров'я, які постійно і безпосередньо працюють з іонізуючим випромінюванням у рентгенологічному відділенні за професією, посадою інженер електронік комп'ютерного томографу рентгенологічного відділення (як зазначено в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії) в Списках № 1 ні за Постановою № 36, ні за Постановою № 162, не значиться.

Таким чином, пільгові умови праці позивача та характер його роботи не підтверджується наявними у справі матеріалами, у зв'язку з чим у позивача відсутній необхідний трудовий стаж з особливими умовами праці.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Управлінням Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя доведено правомірність відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не вірно встановлені обставини справи та постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції належить скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у зазначеній справі та відкрито апеляційне провадження.

Відповідно до норм статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» із змінами, внесенеми Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року №484-VIII.

Підпунктом 2 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що при поданні до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, ставка судового збору складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні адміністративного позову до Комунарського районного суду м.Запоріжжя було сплачено судовий збір в розмірі 73,08 грн. (а.с.1).

Таким чином, апелянту при поданні до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду необхідно було сплатити 80,39 грн. (73,08 х 110% = 80,39).

Згідно частини першої статті 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Оскільки сплату судового збору було відстрочено до прийняття рішення по справі, суд вважає за необхідне стягнути на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 80,39 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 184, 195, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20 жовтня 2015 року у справі №333/5019/15-а задовольнити.

Постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20 жовтня 2015 року у справі №333/5019/15-а скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя про визнання протиправним та зобов'язання призначити пенсію відмовити.

Стягнути до спеціального фонду Державного Бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 80 (вісімдесят) гривень 39 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак