Справа № 802/172/16-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 березня 2016 р. Справа № 802/172/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Фурмана В.В.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Калачик Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: відділу державної виконавчої служби Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області

про: визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з позовом до відділу державної виконавчої служби Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області (далі - ВДВС Хмільницького МРУЮ у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправними дій ВДВС Хмільницького МРУЮ у Вінницькій області щодо накладення штрафу на голову Кривошиївської сільської ради ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №45596910 та скасування постанови про накладення штрафу, прийнятої головним державним виконавцем ВДВС Хмільницького МРУЮ у Вінницькій області Калачик Д.В. від 05 лютого 2016р. у виконавчому провадженні №45596910.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою головного державного виконавця ВДВС Хмільницького МРУЮ у Вінницькій області Калачик Д.В. від 05.02.2016р. на "представника голову Кривошиївської сільської ради - ОСОБА_1" накладено подвійний штраф за невиконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду Вінницької області.

З діями щодо накладення штрафу позивач не погоджується, посилаючись на те, що він не є стороною (боржником) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №802/3057/14-а від 15.10.2014р., виданого Вінницьким окружним адміністративним судом, а відтак не повинен нести відповідальність за невиконання рішення суду.

Окрім того, позивач, посилаючись на нормативно-правові акти, зазначає, що відповідальність за невиконання судового рішення передбачена тільки у разі, якщо боржником не виконується рішення суду без поважних причин, проте відповідачем, на думку позивача, даний факт не доведено, адже сільською радою вчинені всі передбачені законом дії щодо виконання судового рішення.

Також зазначає, що постанова про накладення штрафу не відповідає вимогам низки нормативно - правових актів, оскільки у цій постанові відсутній порядок її подальшого оскарження.

За таких обставин, позивач вважає дії ВДВС Хмільницького МРУЮ у Вінницькій області та постанову про накладення штрафу протиправними, у зв'язку з чим звернувся з цим позовом до суду.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав з підстав наведених в письмових поясненнях. Зокрема зазначив, що боржником не виконано самостійно рішення суду протягом строку встановленого державним виконавцем, за що передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу.

За таких обставин вважає, що постанова про накладення штрафу є правомірною, а доводи позивача безпідставними.

Заслухавши пояснення та доводи позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

17 вересня 2014 р. Вінницьким окружним адміністративним судом у справі №802/3057/14-а прийнято постанову, якою задоволено позов Державної фінансової інспекції у Вінницькій області до Кривошиївської сільської ради та зобов'язано останню відобразити дебіторську заборгованість Кривошиївської сільської ради за ТОВ "Компанія "Промислове та цивільне будівництво" в сумі 231238 грн. і повернути відображені кошти до сільського бюджету.

На виконання вказаного рішення судом видано виконавчий лист №802/3057/14-а від 15.10.2014 р., який в подальшому пред'явлено Державною фінансовою інспекцією 17.11.2014 р. до ВДВС Хмільницького МРУЮ у Вінницькій області.

На підставі цього виконавчого документа 26.11.2014р. головним державним виконавцем ВДВС Хмільницького МРУЮ у Вінницькій області Карнаух О.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №45596910 та Кривошиївській сільській раді надано термін на самостійне виконання рішення суду до 02.12.2014р.

Однак постанова про відкриття виконавчого провадження отримана боржником лише 08.12.2014 р., що зафіксовано в акті державного виконавця від 09.12.2014 р. та не заперечується сторонами. В зв'язку з чим 8.12.2014 р. сільська рада звернулась до ВДВС Хмільницького МРУЮ у Вінницькій області з заявою, в якій просила надати новий строк для самостійного виконання рішення до 15.12.2014 р.

За наслідком розгляду вказаної заяви 10.12.2014 р. головним державним виконавцем Карнаух О.І. винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій та встановлено боржнику новий термін для самостійного виконання рішення суду до 18.12.2014 р.

26.12.2014 р. виконавче провадження відповідною постановою зупинено у зв'язку із тим, що представник боржника перебував на лікуванні у стаціонарному лікувальному закладі.

30.01.2015 р. виконавче провадження поновлено та продовжено виконавчі дії по примусовому виконанню рішення суду.

Через невиконання рішення суду у встановлені строки державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на голову Кривошиївської сільської ради - ОСОБА_1 у сумі 170 грн.

У зв'язку із поданням боржником заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, 10.04.2015 р. виконавче провадження повторно зупинено, про що винесено відповідну постанову.

06.11.2015 р. на адресу Кривошиївської сільської ради направлено лист, в якому попереджено, що у разі не виконання рішення суду на боржника буде накладено повторно штраф у подвійному розмірі.

У відповідь на даний лист позивач повідомив, що рішення в частині відображення дебіторської заборгованості Кривошиївської сільської ради за ТОВ "Компанія "Промислове та цивільне будівництво" в сумі 231238 грн. виконано. Стосовно стягнення дебіторської заборгованості, то зазначено, що міри приймались, зокрема, щодо досудового врегулювання спору та підготовки документів для звернення з відповідним позовом до суду, а отже не виконано рішення суду в частині з об'єктивних причин.

19.01.2016 р. відповідною постановою виконавче провадження поновлено та у ній вказано, що рішення суду не виконано. На підтвердження невиконання складено відповідний акт за підписом державного виконавця.

У зв'язку із невиконанням рішення суду, 05.02.2016р. державним виконавцем винесено постанову про накладення на "представника голову Кривошиївської сільської ради - ОСОБА_1" подвійного штрафу у сумі 340 грн.

Не погоджуючись з діями щодо накладення штрафу та самою постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог суд керується та виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 606-XIV).

В розумінні частини першої статті 1 Закону № 606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону

та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" .

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених законом, про що зазначено в частині першій статті 17 Закону N 606-XIV.

Виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів згідно пункту 1 частини другої статті 17 Закону № 606-XIV, підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Закону № 606-XIV за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч.1 ст.25 Закону № 606-XIV ).

Частиною другою статті 25 Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

При цьому, відповідно до частини першої статті 27 Закону № 606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 75 Закону N 606-XIV встановлено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Так, частиною першою статті 89 Закону N 606-XIV встановлюється відповідальність за невиконання рішення суду, а саме, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Також частиною другою вищевказаної статті Закону N 606-XIV передбачено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Окрім Закону № 606-XIV, більш розширено порядок організації виконання рішень судів та інших органів регламентується Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція ).

Так, пунктом 14.3.5 Інструкції також передбачена відповідальність за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду, що зобов'язує боржника виконати певні дії, шляхом винесення постанови про накладення штрафу на боржника та встановлення нового строку виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Водночас, слід зазначити, що згідно визначення, наведеного у частини другій статті 8 Закону № 606-XIV боржником у виконавчому проваджені - є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Отже, із положень процитованих норм випливає, що штраф передбачено накладати за невиконання судового рішення саме на боржника - фізичну чи юридичну особу, яка зазначена у виконавчому документі.

Однак, як видно зі змісту оскаржуваного рішення, державним виконавцем штраф застосовано не до боржника - Кривошиївської сільської ради, яка зазначена у виконавчому листі №802/3057/14-а від 15.10.2014 р. та постанові ВП №45596910 від 26.11.2014 року про відкриття виконавчого провадження, а до "представника - голову Кривошиївської сільської ради ОСОБА_1.", що не відповідає вимогам Закону.

Аналогічна позиція викладена й в ухвалі ВАСУ № К/9991/69670/12 від 9.10.14 р.

Додатково суд зазначає, що стаття 7 Закону № 606-XIV наводить перелік учасників виконавчого провадження та осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій.

Так, згідно частини першої вказаної норми, учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання. При цьому, сторонами виконавчого провадження, згідно частини першої статті 8 цього ж Закону, є стягувач і боржник.

Водночас, частиною першою статті 9 Закону № 606-XIV передбачено, що сторони можуть реалізовувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників.

Отже, з аналізу процитованих норм видно, що «сторони (стягувач, боржник)» та «представники сторін» не є тотожними поняттями та законодавець не покладає обов'язок виконання судового рішення на представника, а лише наділяє його повноваженнями реалізовувати права та обов'язки сторони виконавчого провадження.

Окрім того суд приймає до уваги доводи позивача викладені у позовній заяві щодо не відповідності змісту постанови про накладення штрафу вимогам закону, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до підпункту «в» підпункту 1.5.1 пункту 1.5 Інструкції постанова як окремий документ повинна містити такі обов'язкові реквізити як резолютивну частину із зазначенням: прийнятого рішення державного виконавця; прізвища, імені, по батькові фізичних осіб, повного найменування юридичних осіб, яким надсилається копія постанови; строку і порядку оскарження постанови;

Отже, як видно із процитованої норми, у постанові державного виконавця повинно бути зазначено строк і порядок її оскарження. Проте, в оскаржуваній постанові не зазначено порядку її оскарження.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В свою чергу, частиною третьою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи викладені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення винесено без дотримання перелічених вище критеріїв, зокрема, щодо урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; не добросовісно; не обґрунтовано; ним застосовано штраф до особи, які не є боржником у виконавчому проваджені, а відтак постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій відділу державної виконавчої служби Хмільницького міськрайонного управління юстиції щодо накладення штрафу на голову Кривошиївської сільської ради ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №45596910, суд зазначає про наступне.

Відповідно до пункту 1.5 Інструкції, під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення, зокрема, шляхом винесення постанов.

В свою чергу, частина друга статті 82 Закону № 606-XIV, передбачає право боржника на оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

За таких обставин у даному випадку предметом оскарження в адміністративному суді має бути постанова про накладення штрафу, як юридичний наслідок дій державного виконавця, а не дії щодо застосування такого (штрафу).

Так, згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Під нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

За визначенням, наведеним у пункті 6 частини першої статті 3 КАС України, адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно -правових відносинах.

Відповідно до статті 105 КАС України зміст адміністративного позову - це адресоване адміністративному суду прохання позивача процесуально-правового характеру задовольнити його вимогу до відповідача. Частина четверта і п'ята даної статті визначають формулювання позовних вимог, що можуть становити зміст адміністративного позову. За суттю, це бажаний для позивача спосіб захисту адміністративним судом прав, свобод чи інтересів, які він вважає порушеними.

За приписами статті 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд зобов'язаний зробити висновок щодо позовних вимог та застосувати спосіб захисту порушених прав, свобод чи інтересів.

Як видно зі змісту адміністративного позову, ОСОБА_1 висловив прохання визнати протиправними дії суб'єкта владних повноважень, які полягають у накладенні на нього штрафу. Однак, слід зазначити, що оцінка дій державного виконавця досліджується в межах прийняття постанови і саме через такий спосіб захисту як визнання протиправним та скасування рішення, права позивача будуть відновлені. У той час, коли самі по собі дії щодо накладення штрафу не порушують права, свободи та інтереси позивача, а відтак не створюють підстав для їх захисту.

За таких обставин позовні вимоги в досліджуваній частині задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою статті 94 КАС України передбачено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на те, що позовні вимоги носять немайновий характер, а позов підлягає частковому задоволенню, на користь позивача необхідно стягнути частину понесених ним і документально підтверджених судових витрат у даній справі пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу відділу державної виконавчої служби Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області від 5.02.16 у виконавчому проваджені № 45596910

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (22072, АДРЕСА_1 інд.код НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 551,21 (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 21 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної виконавчої служби Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області (22000, Вінницька область, м. Хмільник, вул. Пушкіна,26).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна