Справа № 825/427/16
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2016-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2016 року Чернігів Справа № 825/427/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді - Д'якова В.І.,

за участю секретаря - Воєдило Л.П.,

представників позивача - Борисович О.В., Бута М.В.,

представників відповідача - Кожемяки Ю.М., Кабенка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за адміністративним позовом 8 навчального центру Державної спеціальної служби транспорту до Державної фінансової інспекції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги,

В С Т А Н О В И В:

8 навчальний центр Державної спеціальної служби транспорту звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Чернігівській області, в якому просить суд:

- встановити відсутність компетенції (повноважень) головного державного фінансового інспектора Кабенка О.В., при визначенні матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 618207,66 гривень, в пункті 2.9 акту планової ревізії фінансово-господарської діяльності 8 навчального центру Державної спеціальної служби транспорту за період з 01.12.2012 по 31.10.2015 від 22.01.2016 за № 25-06-21 /01;

- визнати не чинним та скасувати пункт 2 та пункт 4 абзацу 2 вимог щодо усунення виявлених порушень від 02.02.2016 за №25-06-18-14/967.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що порушення, про які зазначено в акті ревізії від 22.01.2016 за № 25-06-21/01, не відповідають дійсності, а тому вимога відповідача від 02.02.2016 за №25-06-18-14/967 щодо усунення виявлених порушень визначених в пунктах 2, 4 абз. 2, що складена на підставі акту ревізії, є протиправною та підлягає скасуванню. Також позивач посилається на те, що висновки, викладені у розділі 2.9 акту ревізії, не узгоджуються зі змістом висновків, викладених в розділах 2, 4 абз.2 вимоги, що свідчить про відсутність компетенції (повноважень) головного державного фінансового інспектора Кабенка О.В. при визначенні в розділі 2.9 Акту матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 618207,66 гривень.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, надали суду письмові заперечення, в яких виклали свою позицію проти доводів позивача та просили суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що пункти 2 та 4 абзацу 2 вимоги щодо усунення виявлених порушень від 02.02.2016 за №25-06-18-14/967 відповідають вимогам діючого законодавства України. Також представники вказали, що відповідно до правової позиції Верховного Суд України, викладеної у постановах від 15.04.2014 (справи №№21- 40а 14, 21-63а 14), 13.05.2014 (справа №21-89а 14), 20.05.2014 (справа №21- 93а14) та від 28.10.2014 (справа №21-462а14), у разі виявлення збитків та визначення їх розміру, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає позов органу державного фінансового контролю, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2.9 Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції України на IV квартал 2015 року на підставі направлень на проведення ревізії, працівниками Держфінінспекції в Чернігівській області, проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності 8 навчального центру Державної спеціальної служби транспорту за період з 01.12.2012 по 31.10.2015.

В ході ревізії було встановлено ряд порушень діяльності 8 навчального центру Державної спеціальної служби транспорту, які були викладені в акті ревізії від 22.01.2016 №25-06-21/01 (а.с. 9-43).

З метою повного усунення виявлених порушень, попередження їх виникнення в подальшому 8 навчальному центру Державної спеціальної служби транспорту направлений лист від 03.02.2016 №25-06-18-14/1015, в якому містяться вимоги щодо усунення порушень законодавства (а.с. 72-73).

Зокрема, в пункті 2 абзацу 2 вимоги щодо усунення виявлених порушень від 02.02.2016 за №25-06-18-14/967 вказано, що в порушення ст.193 ч. 1 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-ІУ, п.1.3, п.6.2.5 Правил визначення вартості будівництва ДСТУ БД. 1.1-1:2013, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 № 293, п.4.3.1.1 Настанови щодо визначення прямих витрат у вартості будівництва ДСТУ НБ Д.1.1-2:2013, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.08.2013 №405, п.4.1, п.5.1, п.6.2.1, п.6.5 Настанови щодо визначення вартості експлуатації будівельних машин та механізмів у вартості будівництва, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.08.2013 №405, внаслідок включення до актів ф.КБ-2в у прямі витрати заниженої вартості роботи тепловозу внаслідок заниження вартості 1 машино-години роботи тепловозу, занижена вартість наданих платних послуг в сумі 433 504, 20 грн.

Відповідно до пункту 4 абзацу 2 вимоги щодо усунення виявлених порушень від 02.02.2016 за №25-06-18-14/967, в порушення п.1.3, п.6.2.5 Правил визначення вартості будівництва ДСТУ БД.1.1-1:2013, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 №293, п.4.3.1.1 Настанови щодо визначення прямих витрат у вартості будівництва ДСТУ НБ Д.1.1-2:2013, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.08.2013 № 405, п.4.1, п.5.1, п. 6.2.1, п. 6.5 Настанови щодо визначення вартості експлуатації будівельних машин та механізмів у вартості будівництва, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.08.2013 № 405, внаслідок включення до актів ф. КБ-2в у прямі витрати заниженого рівня середньомісячної заробітної плати, доведеного Мінрегіонбудом України листами від 29.12.2001 №7/15-18443 та від 11.02.2013 №7/15-1989 в сумі 3400,00 грн. для розряду робіт 3,8 занижена вартість наданих платних послуг 184 703,46 грн.

Вважаючи пункт 2 та 4 абзацу 2 вимоги щодо усунення виявлених порушень від 02.02.2016 за №25-06-18-14/967 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 року № 499/2011 (далі - Положення) Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також, Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26.01.1993 року № 2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Держфінінспекції в Чернігівській області пред'явила вимоги про усунення порушень, виявлених під час ревізії. При цьому, оскаржувані пункти 2 та 4 абзацу 2 вимоги вказують на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 23 лютого 2016 року (справа №818/1857/14), від 10.02.2015 року (справа №21-632а14)., від 15 квітня 2014 (справа № 21-40а14) та 07 жовтня 2014року (справа №21-368а14).

Отже, у задоволенні позовних вимог про визнання нечинним та скасування пунктів 2 та 4 абзацу 2 вимоги щодо усунення виявлених порушень від 02.02.2016 за №25-06-18-14/967 належить відмовити.

Що стосується позовної вимоги про встановлення відсутності компетенції (повноважень) головного державного фінансового інспектора Кабенка О.В., при визначенні матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 618207,66 гривень, в пункті 2.9 акту планової ревізії фінансово-господарської діяльності від 22.01.2016 за № 25-06-21 /01, то суд відмовляє в її задоволенні, оскільки висновки, викладені в акті перевірки (визначення матеріальної шкоди (збитків)) є відображенням дій фінансового інспектора, його службової діяльності і самі по собі не породжують правових наслідків для підконтрольної установи та, відповідно, такий акт не порушує прав останнього.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, що викладена в постанові від 08 грудня 2015 року (справа № 2а-1670/6226/12).

Згідно ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 94, 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову 8 навчального центру Державної спеціальної служби транспорту відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Д'яков