Справа № 813/2258/15
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року Справа № 876/6768/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Святецького В.В.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Самбірського міськрайонного центру зайнятості на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Самбірського міськрайонного центру зайнятості про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Самбірського МЦЗ, в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача по зняттю з реєстрації позивача; 2) скасувати рішення відповідача по зняттю з реєстрації позивача; 3) зобов`язати відповідача поновити позивача в статусі безробітного з дати припинення реєстрації.

Відповідач Самбірський МЦЗ позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позову.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.06.2015 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Самбірського МЦЗ по зняттю з реєстрації ОСОБА_2 як безробітного. Визнано протиправним та скасовано рішення Самбірського МЦЗ про припинення реєстрації ОСОБА_2 як безробітного (наказ від 30.12.2014 року за № НТ 141230). Зобов'язано Самбірський МЦЗ поновити ОСОБА_2 в статусі безробітного з дати припинення реєстрації.

З цією постановою суду першої інстанції від 08.06.2015 р. не погодився відповідач Самбірський МЦЗ та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду прийнята з неповним з`ясуванням судом обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт посилається на те, що відповідачем було проведено звірку достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати матеріального забезпечення, та виявлено виплату ОСОБА_2 грошової винагороди в сумі 60,39 грн. у 2 кварталі 2014 року Іноземним підприємством « 1+1 Продакшн», відповідно до умов цивільно-правового договору. Таким чином, відповідачем згідно абз.19 пп.1 п.37 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затв. постановою КМУ від 20.03.2013 р. № 198, було припинено реєстрацію ОСОБА_2 як безробітного, у зв'язку з тим, що позивач під час перебування на обліку у службі зайнятості належав до категорії зайнятого населення, отримував дохід, а тому не міг бути визнаним безробітним та отримувати соціальні послуги.

За наслідками апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції від 08.06.2015 року.

Позивач ОСОБА_2 із апеляційною скаргою не погодився, подав письмове заперечення, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що така апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом Самбірського міськрайонного центру зайнятості № НТ130530 від 30.05.2013 року позивача ОСОБА_2 було поновлено в статусі безробітного.

Наказом цього ж Самбірського МЦЗ № НТ141230 від 30.12.2014 року припинено з 24.12.2014 року реєстрацію ОСОБА_2 як безробітного, у зв'язку з встановленням факту подання недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання позивачу статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття, відповідно до абзацу 19 пп.1 п.37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу (а.с. 44).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність у відповідача підстав для припинення реєстрації позивача як безробітного та про обґрунтованість позовних вимог, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції на час розглядуваних правовідносин), статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Статтею 44 цього Закону передбачено права та обов'язки зареєстрованих безробітних. Так, згідно частин 2, 3 цієї статті, зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч.1 ст.45 цього Закону. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Підстави припинення реєстрації безробітного визначені статтею 45 вказаного вище Закону. Так, відповідно до п.8 ч.1 ст.45 цього Закону, реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг; встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).

Аналогічне правове положення передбачено у абзаці 19 пп.1 п.37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затв. постановою КМ України від 20.03.2013 року за №198.

Із матеріалів адміністративної справи видно, що правовою підставою для припинення реєстрації позивача як безробітного визначено абз.19 пп.1 п.37 Порядку ….., а фактичною підставою став факт отримання позивачем доходу в розмірі 60 грн. 39 коп., виплаченого Іноземним підприємством « 1+1 Продакшн» за договором № 050501 від 05.05.2015 року про передачу виключних прав, відповідно до якого позивач (ліцензіар) надає Іноземному підприємству « 1+1 Продакшн» (ліцензіату) виключні права (ліцензію) на використання аудіовізуальних творів. Вказана сума коштів була виплачена відповідачу згідно розрахункового листка за травень 2014 року (а.с. 12-17, 38-42).

В Акті розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 445 від 24.12.2014 року відповідачем зроблено висновок про те, що позивач у період з 05.05.2014 року по 30.05.2014 року надавав послуги згідно цивільно-правової угоди № 050501 від 05.05.2015 року (а.с. 43).

Однак, такі висновки відповідача є необ'єктивними, оскільки із змісту вказаного вище договору № 050501 від 05.05.2015 року та із матеріалів справи видно, що за цим договором позивач не надавав жодних послуг (робіт) Іноземному підприємству « 1+1 Продакшн», а передав цьому підприємству за оплату (60 грн. 39 коп.) виключне право на використання аудіовізуального твору, а саме хронометражу знятого відеореєстратором, тривалістю 2 хв. 50 сек., що містить відеозапис подорожі з точки А в точку Б з перешкодами.

Судом першої інстанції вірно враховано, з покликання на положення Цивільного кодексу України, що укладений між позивачем та Іноземним підприємством « 1+1 Продакшн» договір № 050501 від 05.05.2015 року є договором про передання прав інтелектуальної власності спрямованим на уступку (відчуження) майнових прав на об'єкт інтелектуальної власності, а не цивільно-правовим договором щодо виконання робіт (надання послуг).

Тому, судом першої інстанції вірно зазначено, що неповідомлення позивачем Центру зайнятості про факт укладення договору № 050501 від 05.05.2015 року не може вважатись як подання ним недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття.

При цьому, слід зазначити, що абзац 19 пп.1 п.37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, містить підставу для припинення реєстрації безробітного - факт подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації.

Згідно статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо необхідності задоволення позовних вимог.

Однак, суд першої інстанції вірно вирішивши справу по суті позовних вимог, задовольняючи позовні вимоги допустив часткову неправильність формулювання резолютивної частини судового рішення, як способу захисту порушених прав позивача.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що рішенням відповідача про припинення реєстрації позивача як безробітного являється наказ № НТ141230 від 30.12.2014 року, який слід визнати протиправним і скасувати в частині, що стосується позивача, а дії відповідача по зняттю з реєстрації позивача як безробітного полягали саме у видачі цього Наказу в частині, що стосується позивача.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність змінити пункти 2, 3 резолютивної частини постанови суду першої інстанції від 08.06.2015 року.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Самбірського міськрайонного центру зайнятості - задоволити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Самбірського міськрайонного центру зайнятості про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - змінити, а саме, пункти 2, 3 резолютивної частини цієї постанови суду викласти в такій редакції: «Визнати частково протиправним та скасувати наказ Самбірського міськрайонного центру зайнятості № НТ141230 від 30.12.2014 року в частині припинення реєстрації ОСОБА_2 як безробітного».

У решта частині постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

В.В. Святецький

Повний текст постанови виготовлено та підписано 21.03.2016 року.