Справа № 815/4954/15
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 р. Справа № 815/4954/15

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л. М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Жук С.І.
при секретаріПолянській А.М.

за участю сторін:
Представник ПозивачаОСОБА_5 (ордер)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Білгород-Дністровської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Білгород-Дністровської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року в задоволені адміністративного позову ОСОБА_6 відмовлено повністю.

ОСОБА_6 не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 21 грудня 2015 року по справі № 815/4954/15 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, позивач зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи було неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 зареєстрована 06.05.2015р. за № 0015926. Основним видом економічної діяльності є інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (код КВЕД 47.99) (а.с.96).

В період з 28.05.2015р. по 05.06.2015р. головним державним ревізором інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській обл. Погребняком А.М., старшим державним сектору контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській обл. Михайличенко К.С., головним державним інспектором відділу ліцензування та контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС в Одеській області Гайванюком С.І. та головним державним ревізором-інспектором відділу ліцензування та контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС в Одеській області Барабашом В.В. на підставі направлень на перевірку від 28.05.2015р. № 95, № 96, №97, №98 (а.с.70-73), Наказів № 127 від 22.05.2015р. та № 135 від 28.05.2015р. (а.с.66,69) проведено фактичну перевірку торгового павільйону за адресою Одеська обл., Білгород-Дністровський район, смт. Затока, Лиманський район, пансіонат «Сказка», результати якої оформлено Актом від 08.06.2015р. № 474/15-05-21-00/ (Надалі - Акт перевірки) (а.с.74-75).

Не погоджуючись із висновками акту перевірки 12.06.2015р. позивач подала заперечення до Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській обл.

18 червня 2015 року Білгород-Дністровською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській обл. проведено засідання робочої групи по розгляду спірних питань, що оформлено Протоколом № 1/15-05-21-00 (а.с.81-82). Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_6 була присутня під час розгляду заперечень та погодилась з висновками акту перевірки зазначивши при цьому що згодна залишити дане питання згідно висновку без змін. Висновком засідання робочої групи про розгляд заперечень до акту перевірки від 08.06.2015 року № 474/15-05-21-00/ ухвалено про правомірність встановлених порушень норм податкового законодавства ОСОБА_6 (а.с.83-84).

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення: Форми «С» № від 15.06.2015р. згідно з якими до ОСОБА_6 застосовано суму штрафних (фінансових) санкції (штрафу) за порушення ст.15 Закону України № 481/95-ВР від 19.12.1995р. (із змінами та доповненнями) «Про державне регулювання виробництва і обліг спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у сумі 32120,00 грн. (а.с.85); № від 15.06.2015р. згідно з яким до ОСОБА_6 застосовано суму штрафних (фінансових) санкції (штрафу) за порушення п. 2 Постанови № 957 від 30.10.2008р. (із змінами та доповненнями) «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускник і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» у сумі 10000,00 грн. (а.с.86); № від 15.06.2015р. згідно з яким до ОСОБА_6 застосовано суму штрафних (фінансових) санкції (штрафу) за порушення ст. 3 п. 1 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995р. (із змінами та доповненнями) «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у сумі 1,00 грн. (а.с.87); та № від 15.06.2015р. згідно з яким до ОСОБА_6 застосовано суму штрафних (фінансових) санкції (штрафу) за порушення ст. 3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995р. (із змінами та доповненнями) «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у загальній сумі 32120 грн. (а.с.88).

Означені вище податкові повідомлення-рішення Позивач оскаржив в адміністративному порядку до Головного управління ДФС в Одеській області.

Головним управлінням ДФС в Одеській області 15.07.2015р. прийнято рішення № 638/Ф/15-32-10-02-08 згідно якого встановлено порушення під час застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 32120,00 грн. за продаж алкогольних напоїв без ліцензії, а саме: Білгород-Дністровською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській обл. не враховано, що актом перевірки встановлено не ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації на суму 16060,00 грн., у зв'язку з чим неможливо встановити вартість отриманої партії товару, продаж якої здійснюється без ліцензії. Отже, Головним управлінням ДФС частково скасовано податкове повідомлення-рішення Форми «С» № від 15.06.2015р. в частині застосування штрафних (фінансових) санкції на суму 15120 грн., а решту податкових повідомлень-рішень залишено без змін (а.с.17-19).

Не погоджуючись із рішення ГУ ДФС в Одеській обл. від 15.07.2015р. № 638/Ф/15-32-10-02-08, позивачем подано скаргу до ДФС України.

З урахуванням Рішення № 7653/6/99-99-10-01-02-25 від 06.08.2015р. про результати розгляду скарги, Державною фіскальною службою України залишено без змін оскаржувані податкові повідомлення-рішення Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській обл. від 15 липня 2015 року № , № , № , № , а скаргу без задоволення (а.с.26-29).

У зв'язку з частковим скасуванням податкового повідомлення-рішення Форми «С» № від 15.06.2015р. в частині застосування штрафних (фінансових) санкції на суму 15120 грн. контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» № від 04.08.2015р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 17000,00 грн. (а.с.89).

Відносини, які виникають з приводу справляння податків і зборів, порядок адміністрування податків і зборів, права та обов'язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства в Україні регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI.

У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції під час прийняття рішення не звернув увагу на велику кількість порушень законодавства посадовими особами Відповідача під час проведення перевірки. Колегія суддів апеляційного суду з цього приводу зазначає наступне.

За змістом пункту 78.5 статті 78 ПК України допуск посадових осіб органів податкової служби до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При цьому слід враховувати, що відповідно до позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24 грудня 2010 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки. А відтак, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірок), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулось допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки.

Аналогічну правову позицію висловив Вищий адміністративний суд України у своїх рішеннях по справам № К/800/28761/14 від 21.09.2015 року, № К/800/49672/14 від 28.10.2015 року, № К/800/45373/14 від 28.09.2015 року, № К/800/58883/14 від 21.04.2015 року, № К/800/3829/14 від 19.03.20015 року.

Що стосується посилань апелянта на правову позицію Верховного Суду України викладену в Постанові від 27 січня 2015 року по справі № 21-425а14, то слід зазначити, що в означеній Постанові йдеться про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки, в означеній же справі проводилася фактична перевірка з питань додержання суб'єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України.

Як підтверджується матеріалами справи та встановлено судом, позивач, допустила посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки та як наслідок не використала свого права не допуску посадових осіб Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ ДФС України в Одеській області до проведення перевірки, а тому посилання апелянта на порушення його прав працівниками контролюючого органу під час проведення перевірки у зв'язку з недотриманням вимог ст. 81 Податкового кодексу України є безпідставними.

Що стосується оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 20.1.4 ст. 20 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) встановлено право органів державної податкової служби проводити перевірки платників податків, але даною нормою законодавство чітко визначено, що ці перевірки повинні проводитися в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених ПК України, а фактичні перевірки - ПК України та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 86.1. ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.8 ст. 86 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків).

Як вбачається з акту перевірки, підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 04.08.2015р. № на суму 17000,00 грн. та податкового повідомлення-рішення від 15.06.2015р. № на суму 10000,00 грн. є порушення позивачем ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» а саме: продаж алкогольної продукції горілки «Краля» без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та роздрібна торгівля горілки «Краля» вартістю 35,00 грн. за ціною нижчою за встановлену роздрібну ціну на такі напої 39,30 грн.

Вказані порушення зафіксовані актом перевірки, який підписаний ОСОБА_6 без зауважень (а.с.74-75).

Відповідно до частини 11 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР), роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

З матеріалів справи вбачається, що на час проведення перевірки позивач не мав ліцензії на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Так, порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 р. №790 (далі - Порядок №790) визначає механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

В силу п.5 Порядку №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:

акт перевірки додержання суб'єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;

результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта підприємницької діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до п.2, 3 Порядку №790, фінансові санкції застосовуються за порушення, передбачені статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". До суб'єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Статтею 17 Закону №481/95-ВР визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Також, пунктом 6 Порядку №790, встановлено, що рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПС, його регіональні управління та їх територіальні підрозділи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, ДПС, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.

До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, спирту-сирцю виноградного, спирту-сирцю плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності ліцензії - 200 відсотків вартості виробленої продукції (за оптово-відпускними цінами), але не менш 17000 гривень; оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» від 30.10.2008р. № 957 (Надалі - Постанова №957), запроваджено мінімальні роздрібні ціни.

Як вибачається з матеріалів справи, в акті перевірки було встановлено факт не ведення обліку товарних запасів (алкогольних напоїв) за місцем реалізації та посадовими особами самостійно визначну суму в розмірі 16060,00 грн., у зв'язку з чим не можливо встановити вартість отриманої партії товару, продаж якої здійснюється без ліцензії.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції цілком правомірно дійшов висновку про правомірність застосування контролюючим органом фінансових санкції за порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у сумі 17000,00 грн. та про порушення норм Постанови № 957 в частині заниження встановленої мінімальної ціни на окремі види алкогольних напоїв, чим до позивача правомірно застосовано фінансові санкції в сумі 10000,00 грн. та про відсутність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень від 15.06.2015р. № , від 04.08.2015р. № .

Посилання апелянта на те, що до неї не могли бути застосовані фінансові санкції, передбачені ППР № за продаж алкогольної продукції за ціною нижчою від мінімальну заробітну ціну, оскільки до неї вже було застосовано штрафну санкцію за продаж алкогольної продукції без відповідної ліцензії, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки останньою порушено ст. 15 Закон № 481/95-ВР та Постанову Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» від 30.10.2008р. № 957, у відповідальність за порушення яких передбачено різні штрафні санкції.

Підставою для прийняття Податкових повідомлень-рішень від 15.06.2015р. № та № стало порушення позивачем ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995р. (Надалі Закон України № 265/95-ВР) не ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації алкогольної продукції; не використання реєстратору розрахункових операцій. З огляду на вказані порушення суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 3 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995р. Суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування; забезпечувати цілісність пломб реєстратора розрахункових операцій та незмінність його конструкції та програмного забезпечення; у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів; забезпечувати зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення; подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку.

Згідно ст. 17 Закону України № 265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; не роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня; за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

Як вбачається з акту перевірки, посадовими особами контролюючого органу встановлено факт вчиненого порушення - не використання реєстратору розрахункових операцій, чим застосовано до позивача штрафні санкції в сумі 1,00 грн.

Водночас, перевіркою встановлено порушення ОСОБА_6 реалізацію не облікованих у встановленому порядку алкогольної продукції чим згідно до ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг позивачем законодавства» № 265/95-ВР від 06.07.1995р. застосовано до позивача фінансові санкції у розмірі подвійної вартості необлікованого товару за цінами реалізації в сумі 32120,00 грн. (16060,00 грн. х2).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг позивачем законодавства» № 265/95-ВР від 06.07.1995р. до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно Додатку до акта перевірки від 28 травня 2015р., загальна сума необлікованого товару складає 16060,00 грн. (а.с.76). в результаті чого, контролюючим органом складено податкове повідомлення-рішення від 15.06.2015р. № на суму 32120,00 грн. (а.с.88).

Відповідно до Пояснень від 28.05.2015р. ОСОБА_6 зазначено, що нею здійснюється вивчення попиту купівельної потреби касового апарату, який зареєстрований з 01.06.2015р.

З урахуванням встановлених фактів суд доходить висновку про правомірність податкових повідомлень-рішень від 15.06.2015р. № на суму 1,00 грн., № на суму 32120,00 грн. та такими, що відповідають нормам чинного законодавства.

Окрім того, щодо посилань апелянта на ту обставину, що в матеріалах справи відсутні фіскальні чеки або інші розрахункові документи, судова колегія зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В матеріалах справи міститься акт перевірки № 474/15-05-21-00/ від 08.06.2015 року, який оформлений належним чином та Протокол № 1/15-05-21-00 від 18.06.2015 року по розгляду спірних питань

Позивачем не надано доказів які би спростували викладені в означених документах факти.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_6 про скасування податкових повідомлень-рішень належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними у справі матеріалами та задоволенню не підлягають.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року по справі № 815/4954/15, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі - 22 березня 2016 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя С.І. Жук