Справа № 815/7275/15
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7275/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІПГ "Майстер" до Одеської митниці ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІПГ "Майстер" (Надалі - ТОВ "ІПГ "Майстер" або позивач) до Одеської митниці ДФС України (Надалі - Одеська митниця або відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів за №500060702/2015/000010/2 прийняте Одеською митницею 05.12.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.12.2015 року позивачем подано електронну митну декларацію за №500060702/2015/008313 з метою митного оформлення вантажу, що надійшов від виробника- пocтaчaльникa YANGIL CO, LTD (Корея) за прямим контрактом №23037 від 15.09.2015 року (інвойс №Y1- 151026 від 26.10.2015р. на умовах FOB BUSAN, KOREA, Inkoterms-2010). При цьому митна вартість товару визначена за основним методом (за ціною контракту) 17710,00 дол. США (згідно інвойсу 0,77 дол. США/кг). Однак, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №5000607/2015/000010/2, яке на думку позивача є протиправним, а тому підлягає скасуванню, оскільки ТОВ "ІПГ "Майстер" надано усі документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів, в яких чітко визначені умови постачання, оплата товару, а також його вартість. Також позивач вказує на відсутність підстав у інспектора митниці застосування другорядного методу визначення митної вартості товару, оскільки жодних із передбачених у Митному кодексу України підстав для відмови у митному оформлені товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю товарів інспектором не встановлено. Таким чином, позивач вважає, що йому безпідставно відмовлено у митному оформлені товару за заявленою ТОВ "ІПГ "Майстер" вартістю.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити їх.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Про час, дату та місце повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи факсимільним звітом (а.с.169).

В письмових запереченнях на адміністративний позов представник Одеської митниці зазначив зокрема, що під час митного контролю товарів за МД №500060702/2015/008313 від 03.12.2015р. програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиком (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв'язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених ч.6 ст.54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості. На думку відповідача, надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари. Зазначені обставини виключили можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч.1 ст.54 Митного кодексу України та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 Митного кодексу України додаткові документи та відомості.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У відповідності до ч.1 ст.41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, суд ухвалив про розгляд даної адміністративної справи в порядку письмового провадження згідно приписів ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між YANGIL CO, LTD, Корея (постачальник) з однієї сторони та ТОВ "ІПГ "Майстер" (покупець), з іншої сторони, укладений контракт від 15.09.2015 року №23037, згідно п.1.1 якого на умовах, визначених даним контрактом, постачальник зобов'язаний передати (поставити) продукцію - поліефірні штапельні волокна, не піддані кардо- чи гребенечесанню, не просочені і не оброблені іншим способом, а покупець зобов'язаний прийняти та оплатити вказаний товар (а.с.33-34).

На виконання вимог зазначеного контракту на ім'я ТОВ "ІПГ "Майстер" надійшов товар: волокна штапельні синтетичні, не піддані кардо- чи гребенечесанню, не просочені і не оброблені іншим способом, для прядіння з поліефіру, вторинне: розміром та завширшки 64 мм: 6 DEN*64мм-56 мішків (нормал А GRADE); 15DEN*64мм-36 мішків (нормал А GRADE); торгівельна марка відсутня; виробник YANGIL CO, LTD, Корея.

Під час з'ясування фактичних обставин справи судом встановлено, що 03.12.2015р. з метою декларування вказаного товару позивач подав до Одеської митниці митну декларацію №500060702/2015/008313 (надалі - МД), у якій митну вартість товару позивачем визначено на рівні 0,77 дол. США за кг нетто.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару, зазначеної у МД, декларантом позивача разом з декларацією подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір від 15.09.2015 року №23037, інвойс №YI-151026 від 26.10.2015р.; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 30.11.2015р. №Б/н, експортна декларація країни відправлення від 26.10.2015р. №120-10-15-01839803, прайс-лист б/н від 14.10.2015р. YANGIL CO, LTD та інші документи.

У результаті візуальної перевірки наданих разом із митними деклараціями документами та співставлення даних, поданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості зазначеного товару, встановлено, що подані документи містять розбіжності, а саме: до митного оформлення надані два розрахунки ціни (калькуляції) від 26.10.2015р. №б/н 15DEN*64мм, №б/н 6DEN*64мм та дві специфікації від 26.10.2015р. №б/н 15DEN, №б/н 6DEN, при цьому у вищезазначених документах наявні реквізити товаросупровідних документів таких як інвойс, зовнішньоекономічний контракт, коносамент. Водночас, коносамент №TWSC15100366 виданий 29.10.2015р., тобто пізніше дати видачі вищезазначених калькуляцій та специфікацій.

У зв'язку з чим, на підставі положень п.3 ст.53 Митного кодексу України Одеською митницею ДФС України повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості: виписку з бухгалтерської документації; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціальними експертними організаціями.

04.12.2015р. на вимогу відповідача декларантом надано затребувані фіскальним органом документи, зокрема надано виписку з бухгалтерської документації виробника-постачальника за період з 15.09.2015р. по 30.11.2015р. з перекладом та довідку про ціну товарів, що видана Торговельно-промисловою палатою 04.12.2015р. №СИО-а №000961. Разом з тим, декларантом у добровільній формі надано додаткові документи, задля підтвердження задекларованої митної вартості, а саме: Пояснення у повідомленні №1140 від 04.12.2015 року (стосовно дат коносамента та розрахунків ціни); Лист виробника від 05.11.2015 року про те, що товар є не біржовим та додатковою інформацією щодо виробника та товарі на його сайті (разом з перекладом); Заяву №1137 від 04.12.2015 року про проведення письмових консультацій щодо обрання методу визначення митної вартості товару, у порядку п.6 ст.55 МКУ та прохання щодо надання декларанту змогу реалізувати своє право у разі виявлення відповідачем помилок.

З матеріалів справи вбачається, що з приводу зауважень чи розбіжностей у документах, які додатково надані декларантом, від митниці повідомлень не поступало.

Крім того, декларант вимагав проведення консультацій у письмовій формі, для чого звернувся до Одеської митниці із заявою №1137 від 04.12.2015 року через канцелярію (за вх. №6347 від 04.12.2015р.) з направленням 04.12.2015 року безпосередньо інспектору копії цієї заяви (а.с.22), та Повідомлень №1140, №1140/1 із вимогами поновити митне оформлення товару. Однак жодної відповіді відповідачем не надано та консультацій з цього приводу не проводилось.

05.12.2015р. Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №500060702/2015/000010/2, яким визначено митну вартість таких товарів, як волокна штапельні синтетичні, не піддані кардо- чи гребенечесанню, не просочені і не оброблені іншим способом, для прядіння з поліефіру, вторинне: розміром та завширшки 64 мм: 6 DEN*64мм-56 мішків (нормал А GRADE); 15DEN*64мм-36 мішків (нормал А GRADE) на рівні 1,32 дол. США за кг нетто.

Судом встановлено, що товар, який надійшов на адресу позивача випущено у вільний обіг за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України від 13.03.2012р. №4495-VI за митною декларацією №500060702/2015/008418 від 08.12.2015р. (а.с.26).

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "ІПГ "Майстер" є обґрунтованими, правомірними, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з урахуванням наступного.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, відповідно до ст.49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1-3 ст.52 МК України, встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частин 1-3, 5 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Статтею 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Верховний Суд України (згідно постанови по справі №21-354а13 від 01.10.2013р.) дійшов висновків, що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митниця зобов'язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Згідно правової позиції Верховного Суду України (відповідно до постанов по вправі №21-127а15 від 31.03.2015р., №21-53а15 від 31.03.2015р.), витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вже зазначалось судом, підставами, що визвали сумнів Одеської митниці є надання позивачем до митного оформлення два розрахунки ціни (калькуляції) від 26.10.2015р. №б/н 15DEN*64мм, №б/н 6DEN*64мм та дві специфікації від 26.10.2015р. №б/н 15DEN, б/н6DEN, при цьому у вищезазначених документах наявні реквізити товаросупровідних документів таких як інвойс, зовнішньоекономічний контракт, коносамент. Водночас, коносамент №TWSC15100366 виданий 29.10.2015р., тобто пізніше дати видачі вищезазначених калькуляцій та специфікацій.

Однак суд не погоджується з такими твердженнями відповідача, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження складеної у інвойсі №YI-151026 від 26.10.15 року ціни товару на рівні 0,77 дол. США/кг, виробник того ж дня 26.10.2015 року склав специфікації від 26.10.2015р. №б/н 15DEN, №б/н 6DEN, та калькуляції ціни товару від 26.10.2015р. №б/н 15DEN*64мм, №б/н 6DEN*64мм, згідно яких також зазначено ціну товару на рівні 0,77 дол. США/кг.

При цьому, згідно ст.134 Кодексу торгівельного мореплавства України (Надалі - КТМ України) документами, що підтверджують наявність і зміст договору морського перевезення вантажу, є коносамент - якщо договір не передбачає умови, зазначеної в пункті 1 цієї статті.

Відповідно до ст.135 КТМ України правовідносини між перевізником і одержувачем вантажу визначаються коносаментом. Умови договору морського перевезення, не викладені в коносаменті, обов'язкові для одержувача, якщо в коносаменті зроблено посилання на документ, в якому вони викладені.

Згідно ст.137 КТМ України після приймання вантажу до перевезення перевізник вантажу, капітан або агент перевізника зобов'язані видати відправнику коносамент, який є доказом приймання перевізником вантажу, зазначеного в коносаменті. Перевізник може видати інший, ніж коносамент, документ на підтвердження отримання вантажу для перевезення. Такий документ є першорядним доказом укладання договору морського перевезення і приймання перевізником вантажу, як його описано в цьому документі. Коносамент складається на підставі підписаного відправником документа, в якому, зокрема, повинні міститися дані, зазначені в пунктах 4-8 статті 138 цього Кодексу.

З цього випливає, що дата приймання вантажу до перевезення, тобто складання коносаменту від 29 жовтня 2015 року, не може бути раніше дати складання інвойсу чи інших розрахункових документів (26.10.2015р.), оскільки вказані події передують одна одній.

Крім того, позивачем надано до фіскального органу пояснення з цього приводу Повідомлення №1140 від 04.12.2015 року, згідно якого зазначено, що - 26.10.2015 року у інвойсі сторони погодили умови поставки, у т.ч. яким судном здійснюватиметься морське перевезення, дату такого перевезення - 29.10.2015р. та порт відвантаження на борт судна, тому постачальник задля належного виконання взятих на себе зобов'язань станом на 26.10.2015р. заздалегідь ініціював складання договору морського перевезення вантажів на день відвантаження на борт, тобто на 29.10.2015р., тому фіксував додаткові відомості щодо перевезення у документах, а саме: номер коносаменту у товаросупровідних документах додатково ідентифікує саме цю партію товару; не впливає на складові ціни товару й на ставку митного тарифу за кодом УКТЗЕД Група «Синтетичні або штучні штапельні волокна з поліефіру» (розділ XI ЗУ «Про митний тариф»); не є порушенням митного законодавства України та Р. Корея (митне оформлення країни відправлення завершене й порушень не виявлено).

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. З урахуванням чого, суд доходить висновку, що встановлене відповідачем порушення, жодним чином не впливає на рівень ціни товару, яка задекларована ТОВ "ІПГ "Майстер" у митній декларації №500060702/2015/008313 від 03.12.2015 року.

Суд звертає увагу відповідача, що методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, встановлені в ст.57 МК України.

Частиною 1 вказаної статті встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому частинами 2, 3, 6 ст.57 передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Як вбачається з норми, викладеної у ч.8 ст.57 МК України лише у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС митницею здійснено коригування заявленої декларантом позивача митної вартості товару до рівня митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено є більшим 1,32 дол. США/кг нетто, (МД від 05.09.2014р. № 500060804/2015/001335).

Як з'ясовано судом, митний орган під час застосування методу за ціною договору щодо ідентичних товарів взяв за основу митну вартість товару 1,32 дол. США/кг, оформлення якого здійснювалось за МД № 500060804/2014/001335 від 05.09.2014 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Враховуючи, що час експорту товару за Митною декларацією №500060804/2015/001335 від 05.09.2014р. не є наближеним за часом експорту товару ТОВ "ІПГ "Майстер" за декларацією №500060702/2015/008313 від 03.12.2015р., суд вважає недоцільним визначення митної вартості товару саме за МД № 500060804/2015/001335.

Таким чином, суд доходить висновку, що Одеською митницею ДФС України не надано достатньо обґрунтованих причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

З матеріалів справи вбачається, що декларантом надані усі необхідні документи, які давали митному органу змогу визначити митну вартість товару, водночас відповідачем не доведено правомірність застосування другорядного методу (за ціною договору щодо ідентичних товарів) при визначенні митної вартості відповідно.

Разом з тим, Одеською митницею ДФС України не надано належних доказів, на підставі яких визначено митну вартість товару в оскарженому рішенні №500060702/2015/000010/2 від 05.12.2015 року, також не надано доказів в підтвердження неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості згідно з вимогами ст.57 МК України, у зв'язку з чим суд доходить висновку, що відповідачем не обґрунтовано застосування другорядного методу визначення митної вартості товару.

Відповідач не довів наявність обставин, які виключають використання першого методу, та не встановив жодної із обставин, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за першим методом, а також неможливість застосування послідовно наступних методів при застосуванні резервного методу визначення митної вартості.

Суд не бере до уваги посилання митниці, що надана позивачем довідка Одеської Регіональної Торгово-промислової палати № 000861 від 04.12.2015 року про ціну товарів ґрунтується виключно на документах, поданих до митного оформлення, без аналізу інших джерел цінової інформації та вказана довідка підтверджую митну вартість товарів станом на грудень 2015 року та подані до митного оформлення товари продані за документами до датуються жовтнем 2015 року. При цьому, будь-яких документів, які б свідчили про недійсність, недостовірність чи нечинність вказаної довідки відповідачем не надано.

Отже, визначення відповідачем митної вартості за другорядним методом - за ціною договору щодо ідентичних товарів є протиправним, при наявній можливості для застосування методу визначення митної вартості за ціною договору, у зв'язку з чим позовні вимоги про скасування оскаржуваного рішення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Питання щодо розподілу судових витрат регламентовано ст.94 КАС України. Відповідно до ч.1 ст.94 судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІПГ "Майстер" до Одеської митниці ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів за №500060702/2015/000010/2 від 05.12.2015 року.

Стягнути з Одеської митниці ДФС () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІПГ "Майстер" (, юридична адреса: 65025, Одеська область, м. Одеса, 19 км. Старокиївської дороги, буд.4) судовий збір у розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок) згідно Платіжного доручення №11775 від 23 грудня 2015 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.М. Токмілова