Справа № 809/4351/15
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2016 р. № 809/4351/15

16 год. 20 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Хомі О.В.,

за участю: представників позивача Гаврильця О.Б., Дмитрука В.Д., Фальбійчука Ю.Ю.,

представника відповідача Голубчак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Кутське лісове господарство" до Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

25.11.2015 року Державне підприємство "Кутське лісове господарство" звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними.

Позовні вимоги мотивовані тим, що дії Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області щодо проведення планової перевірки позивача є протиправними та незаконними, як такі, що здійснені відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства України.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві. Вказали, що вищевказана перевірка проведена відповідачем незаконно, так як чинним законодавством України встановлені певні обмеження на проведення перевірок підприємств в 2015 році, та без дотримання інших вимог відповідного закону, поза строками проведення, визначеними затверженим планом здійснення заходів державного нагляду у ІІІ кварталі 2015 року Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області. Зазначили, що оскільки обсяг доходу підприємства за попередній рік склав менше 20 мільйонів гривень, жодного дозволу Кабінету Міністрів України та самого позивача на проведення такої перевірки не надавалось, відповідного рішення суду чи підстав згідно з вимогами КПК України, які б надавали право відповідачу на проведення відповідної перевірки не було, то остання проведена з порушеннями вимог чинного законодавства України. Крім того пояснили, що перевірка відповідачем проведена поза межами строків, передбачених планом здійснення заходів державного нагляду (контролю) за додержанням вимог природоохоронного законодавства суб'єктами господарювання у ІІІ кварталі 2015 року. Зазначили, що в той же час керівник Державного підприємства "Кутське лісове господарство" у встановленому законом порядку не був повідомлений про проведення перевірки, яка проведена за відсутності уповноваженої особи підприємства. Звернули увагу суду, що висновки перевірки про незаконну рубку сироростучих дерев не відповідають обставинам справи та спростовуються відповідними фотоматеріалами і довідкою Державного спеціалізованого лісозахисного підприємства «Івано-Франківськлісозахист». Просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечила з мотивів, викладених у письмовому запереченні. Крім того, пояснила суду, що на думку відповідача, чинним законодавством накладено мораторій на проведення перевірок виключно органами доходів і зборів. Зазначила, що проведення перевірки було перенесено у зв'язку з проханням позивача, оформленого відповідним листом. Звернула увагу суду, що відповідний акт за результатами перевірки складався в присутності посадових осіб позивача та був підписаний останніми без жодних заперечень. При цьому зауважила, що надані підприємством фотоматеріали не є належними доказами в даній справі, так як не містять вказівки ні на час, ні на дату здійснення фотофіксації, а довідка перевірки Державного спеціалізованого лісозахисного підприємства «Івано-Франківськлісозахист» від 28.10.2015 року складена зацікавленою установою через значний проміжок часу, а тому не може бути прийнята судом до уваги. Просила в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що з 10.09.2015 року по 30.09.2015 року Державною екологічною інспекцією в Івано-Франківській області було проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, про що складено акт від 30.09.2015 року (а.с.11-21).

Підставою для проведення перевірки був наказ за №194 від 07.09.2015 року та направлення за 363 від 07.09.2015 року (а.с. 90-91).

За наслідками перевірки виявлено незаконну рубку сироростучих дерев та неочистку лісосіки, що призвело до заподіяння шкоди та нарахуванню майнового стягнення ДП "Кутське лісове господарство" в розмірі 1 013 249,65 грн., шкода завдана лісу - 1 008 806,5 грн., розмір майнового стягнення за порушення Санітарних правил в лісах України становить 4 443,15 грн. (а.с. 17-18).

При цьому попередньо відповідно до плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) за додержанням вимог природоохоронного законодавства суб'єктами господарювання у ІІІ кварталі 2015 року, дана перевірка мала бути проведена інспекцією в період з 13.07.2015 по 31.07.2015. Однак строки проведення були змінені у зв'язку з зверненням ДП «Кутське лісове господарство» листом за №01-3/299 від 10.07.2015 року (а.с. 87).

Дані обставини відповідно до ч.3 ст.72 КАС України доказуванню не підлягають як такі, що визнаються сторонами, і в суду не виникає сумнівів щодо їх достовірності та добровільності визнання.

Суд відхиляє доводи ДП «Кутське лісове господарство» щодо пропиправності дій відповідача при проведенні перевірки з огляду на нижчевикладене.

Статтею 34 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», який, зокрема встановлює порядок, умови та вимоги до проведення заходів державного нагляду (контролю) у вигляді планових та позапланових заходів.

Згідно зі статтею 1 вищевказаного Закону державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, органів місцевого самоврядування, інших органів (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня безпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Зокрема положенням статті 7 Закону встановлено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) і засвідчується печаткою.

Як встановлено судом, Інспекція при проведенні перевірки підприємства не порушила приписи положень Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки наказом від 07.09.2015 року за №194 проведення перевірки було призначено на період з 10.09.2015 року по 30.09.2015 року (а.с. 90).

Одночасно суд залишає без уваги посилання предстаників позивача на невідповідність висновків перевірки фактичним обставинам, оскільки заначене не може бути предметом спору та відповідно і доказуваня у даній справі.

Так акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у змістіі статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта (в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, або у випадку можливого використання такого акта, як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору.

Аналогічну позицію викладено і в постанові Верховного Суду України від 24.09.2013 року в справі за №21-255а13, висновки якого з приводу застосування норм матеріального права згідно до ч.1 ст. 244-1 КАС України є обов'язковими для всіх судів.

Окрім цього, на переконання суду, здійснення перевірки та складання акту за фактом порушення вимог природоохоронного законодавства без дотримання приписів статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», не може бути підставою для визнання дій з проведення перевірки у сфері господарської діяльності суб'єкта господарювання у спірних правовідносинах незаконними з огляду на нижчевикладене.

Як вбачається з пояснень представників сторін зміна термінів проведення перевірки була здійснена за клопотанням самого ДП «Кутське лісове господарство», обгрунтованого залученням працівників позивача до виконання робіт за межами Івано-Франківської області. Тобто в даному випадку недотримання термінів запланованого наглядового заходу було зумовлене недопущенням порушення прав ДП «Кутське лісове господарство», як об'єкта контролю. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не засобом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах. Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є виключно захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а не перевірка законності дій та рішень цих органів. Як слідує з системного аналізу даної норми адміністративні суди при здійсненні судочинства не виконують жодних наглядових функцій, а відтак позбавлені можливості визнання неправомірними дій чи рішень суб'єкта владних повноважень, якщо це не пов'язано з необхідністю захисту порушеного права.

Також суд не погоджується з твердженням позивача щодо порушення відповідачем обмежень на проведення перевірок підприємств в 2015 році, встановлених пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» за №71- VIII від 28.12.2014 року, у відповідності до якого у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюється виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 8 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76- VIII від 28.12.2014 року перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки. Відповідно 30.06.2015 року п.8 вищевказаного Закону вичерпав свою дію.

Як слідує з системного аналізу вищевказаних нормативних актів у випадку поширення законодавцем положень Закону за №71- VIII на перевірки інших, ніж фіскальних органів, прийняття Закону за №76- VIII не було б доцільним. Одночасно суд враховує, що відповідно до загальних принципів конкуренції норм застосуванню у спірних правовідносинах підлягає саме Закон за №76- VIII, як вбачається з його порядкового номеру, прийнятий після ухвалення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» за №71- VIII.

Так згідно зі статтею 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Таким чином даній нормі на переконання суду під терміном «контролюючими органами» мається на увазі Державна фіскальна служба України та її територіальні органи, тобто вказаний Закон направлений на регулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів.

Аналогічна позиція викладена в роз'ясненні законодавства Міністерством юстиції України від 20.08.2015 року за №21329-0-26-15/8.2 (а.с. 81-82).

З огляду на вищевикладене вказаний Закон на спірні правовідносини не поширюється, а отже посилання позивача на його норми не можуть бути взяті до уваги.

У зв'язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що Державною екологічною інспекцією України перевірка ДП «Кутське лісове господарство» була призначена правомірно, так як жодних обмежень щодо її призначення та проведення чинним на той час законодавством України не було встановлено.

Окрім того, про проведення перевірки додержання вимог природоохоронного законодавства позивача було повідомлено листом за №04-10/996 від 14.07.2015 року, який отриманий уповноваженою особою підприємства 18.08.2015 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 88-89).

При цьому посилання позивача на направлення про проведення перевірки №63 від 07.09.2015 року як на повідомлення про проведення перевірки ДП «Кутське лісове господарство» є помилковим, так як дане направлення є окремим документом, який відповідно до ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» оформляється на підставі наказу на проведення заходу, і підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) і засвідчується печаткою та копія якого надається суб'єкту господарювання перед початком перевірки.

З огляду на дані обставини твердження позивача щодо неналежного повідомлення підприємства про проведення перевірки є необґрунтованими .

В той же час суд вважає безпідставними і доводи позивача щодо проведення перевірки за відсутності уповноваженого представника підприємства, як такі, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

В судовому засіданні встановлено, що директором ДП «Кутське лісове господарство» визначено уповноважених осіб, відповідальних за певні обходи та квартали лісу, які передані їм під державну охорону, та в посадових інструкціях яких передбачено право брати участь у ревізіях і перевірках відповідно до Положення про державну лісову охорону, затвердженого Постановою КМУ від 16.09.2009 року за №976.

Відповідно до Додатку до Постанови КМУ від 16.09.2009 року за №976 посадовими особами державної лісової охорони є керівник, головний лісничий, головний мисливствознавець, начальник відділу (сектору) лісового господарства та інженери відділу (сектору) всіх категорій, начальник відділу (сектору) охорони і захисту лісу та інженери відділу (сектору) всіх категорій, начальник відділу (сектору), спеціалісти відділу (сектору) мисливського господарства всіх категорій, лісничий, державний районний мисливствознавець, мисливствознавець, помічник лісничого, старший майстер лісу, майстер лісу, начальник лісової пожежної станції, старший єгер та єгер державного лісогосподарського (лісомисливського) підприємства, державного мисливського господарства.

Судом встановлено, що директором позивача ОСОБА_5 та уповноваженими особами суб'єкта господарювання акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 30.09.2015 року підписано без зауважень, про що свідчать досліджені в судовому засіданні в якості письмових доказів вищевказаний акт та інші документи.

Додані до позовної заяви фотоматеріали, на переконання суду, відповідно до приписів ст. 70 КАС України не можуть бути доказами при розгляді справи, оскільки з огляду на вищевказані фотофокартки не можливо встановити ні місце, ні час здійснення фотофіксації.

Окрім того довідка перевірки Державного спеціалізованого лісозахисного підприємства «Івано-Франківськлісозахист» від 28.10.2015 року також не може бути належним доказом у справі, як така що складена після спливу проміжку часу, достатнього для значних змін в лісових масивах, які були перевірені.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги до задоволення не підлягають.

На підставі ст. 34 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст.ст.1, 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», керуючись ст.ст. 11, 17, ч.3 ст.72, ст.ст.86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 23.03.2016 року.