Справа № 804/14057/15
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2016 рокусправа № 804/14057/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо - збагачувальний комбінат»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо - збагачувальний комбінат» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо - збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «Південний ГЗК» ) звернувся до суду з позовом до відповідача Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби (далі - СДПІ з обслуговування ВП у м. Дніпропетровську), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 08.07.2015 року, яким ПАТ «Південний ГЗК» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 1 729 873,80 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 864 936,90 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ПАТ «Південний ГЗК» подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 02.06.2015 року по 19.06.2015 року СДПІ з обслуговування ВП у м. Дніпропетровську проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «Південний ГЗК» з питань правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за березень 2015 року та з питання правомірності нарахування залишків сум від'ємного значення звітних (податкових) періодів до 01.02.2015 року, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку до декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року, за результатами якої складено акт №2/28-01-51-03/00191000 від 19.06.2015 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків позивачем порушено приписи п. 11, 23 підрозділу 2 розділу XX, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобов'язання з ПДВ за березень 2015 року у сумі 1 419 335,27 грн.; ст.22, п.44.1, п.44.6, ст.44, п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198., п.200.1, п.200.3 ст.200, п.201.1, п.201.2, п.201.6 ст.201 ПК, в результаті чого завищено податковий кредит з податку на додану вартість у розмірі 310538,53 грн.; п.11, 23 підрозділу 2 розділу XX, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.200.1. п.200.4 ст.200, п.202.1 ст.202 ПК України, в результаті чого завищено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за березень 2015 року у розмірі 1729873,80 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 08.07.2015 року, яким ПАТ «Південний ГЗК» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 1 729 873,80 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 864 936,90 грн., яке оскаржено позивачем в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ «Південний ГЗК» подано до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року, в якій у рядку 5 «Операції, які звільнені від оподаткування (ст.197 розділу V ПК України, підрозділ 2 розділу XX Кодексу, міжнародні договори (угоди)», колонка «А» «Обсяг постачання (без податку на додану вартість) відображено обсяги постачання металобрухту за березень 2015 року в розмірі 7 096 676 грн.

Матеріали справи свідчать, що в період з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року позивач здійснював реалізацію металобрухту, отриманого в результаті власного виробництва, відповідно до укладених договорів поставки та купівлі - продажу, а саме з ПАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» за договором №2014/р/ВЗС/24 від 06.01.2015 року, з ТОВ «Метінвест-ресурс» за договором №730/14-ф/2015/р/ВЗС/154 від 30.12.2014 року, з ПАТ «Марганецький рудо-ремонтний завод» за договором №2014/р/ВЗС/81 від 14.01.2014 року, з ТОВ «ТРІ-ЛЕНД» за договором №24 від 08.01.2014 року, з ТОВ «Сталь-Трейдінг» за договором №2014/р/ВЗС/236 від 10.02.2014 року, з ТОВ «ЩИТ-ІНВЕСТ» за договором №2015/р/ВЗС/З77 від 19.03.2015 року, виконання яких підтверджується податковими накладними.

Відповідно до п.30.1, 30.3 ст.30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Пунктом 23 підрозділу 2 розділу XX ПК України передбачалось, що тимчасово до 1 січня 2015 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів та деревини товарних позицій 4401, 4403, 4404 згідно з УКТ ЗЕД (крім брикетів та гранул товарної під категорії УКТ ЗЕД 4401 30 90 00). Переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №15 від 12.01.2011 року (далі - Постанова №15), зі змінами внесеними Постановою №43 від 05.02.2014 року, затверджено перелік відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких, зокрема тимчасово до 1 січня 2015 року звільняються від обкладення податком на додану вартість згідно з додатками 1 і 2.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо ставок окремих податків» № 71 - VIІІ від 28.12.2014 року внесено зміни до абз. 1 п. 23 підрозділу 2 розділу XX ПК України, а саме: цифри та слова « 1 січня 2015 року» замінено на цифри та слова « 1 січня 2017 року».

На підставі чого постановою Кабінету Міністрів України №136 від 25.03.2015 року, яка набрала законної сили 31.03.2015 року, внесено зміни до Постанови № 15 та встановлено новий термін звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання відходів та брухту чорних і кольорових металів згідно з додатком 1 і 2, а саме до 01 січня 2017 року.

Суд апеляційної інстанції вважає, що відсутність переліку відходів та брухту чорних і кольорових металів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України під час здійснення позивачем операцій з постачання металобрухту в період з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року за умови наявності норми Податкового кодексу України, що регулює питання звільнення від оподаткування зазначених операцій в той самий період не дає підстав вважати вказані операції такими, що підлягають оподаткуванню за ставкою 20 %, а тому висновки податкового органу щодо заниження позивачем ПДВ за березень 2015 року в розмірі 1419335,27 грн. є неправомірними.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 20.10.2015 року №21-2792а15, від 08.12.2015 року №21-4836а15.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.2. ст.198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до приписів п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, п.198.6 ст.198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків передбачено ст.200 ПК України.

За приписами п.200.1.ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2 ст. 200 цього Кодексу).

Відповідно до п.200.3 ст.200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій одержувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги одержувачем товарів, послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Пунктом 200.6 ст. 200 ПК України передбачено, що платник податку може самостійно прийняти рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених п. 200.4 ст.200 цього Кодексу. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

З вищенаведеного слідує, що від'ємне значення попередніх періодів може бути заявлено платником у складі сум бюджетного відшкодування або включене до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п.201.7 ст.201 ПК України, податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.(п.201.10 ст.201 ПК України).

Згідно вищевказаних норм, Податковим кодексом України встановлено вичерпний перелік документів (податкова накладна, митна декларація, товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ), на підставі яких у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту.

Приписами п.201.8.,п 201.9. ст. 201 ПК України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу. Не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, виписана платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Із матеріалів справи вбачається, що ПАТ «ПІВДГЗК» з контрагентами укладено договори, а саме: з ПП «ТЕХБУДАЛЬЯНС» договір підряду №2015/д/ОГЕ/33 від 30.12.2014 року щодо надання послуг з розчистки від шламів ємкостей шламового цеху земснарядами; з ПП «ТРАНЗИТ-ВЕСТ» договір поставки товару №2013/п/ОМТС/440 від 03.04.2013 року, а саме: шпал дерев'яних типу А-2 непропитаних ГОСТ 78-89, шпал дерев'яних пропитаних типу А-2 ГОСТ 78-89, пропитка 20022,5-93, брусу перевідного дерев'яного 2А, L - 4,25 м., пропитка 20022,6-93; з ТОВ «МІА» договір підряду №2014/д/ОГМ/1143 від 27.06.2014 року щодо надання послуг з капітального ремонту механізмів - потоку подачі концентрату аглоцеху (шихтове відділення).

Виконання вищевказаних договорів підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV), а саме: податковими накладними, видатковими накладними, рахунками - фактурами, актами прийому - передачі, специфікаціями, прибутковими ордерами, платіжними дорученнями та банківськими виписками.

Пропуск працівників контрагентів та техніки на територію підприємства при виконанні робіт за укладеними договорами підтверджені наданими суду апеляційної інстанції документами щодо звернення ПП «ТЕХБУДАЛЬЯНС», ПП «ТРАНЗИТ-ВЕСТ» , ТОВ «МІА» за перепустками для пропуску транспорту для транспортування товару, списками робочих для проходу на територію ПАТ «Південний ГЗК» за березень 2015 року.

Оскільки чинне податкове законодавство України не ставить в залежність право сторони в договорі на податковий кредит від проведення перевірок податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету позивачем право мірно віднесено суму податку на додану вартість за договорами з ПП «ТЕХБУДАЛЬЯНС», ПП «ТРАНЗИТ-ВЕСТ», ТОВ «МІА» до складу податкового кредиту за березень 2015 року у розмірі 310 538,53 грн.

Так як відповідачем не надані належні докази нереальності укладених позивачем з контрагентами правочинів, також не існує судових рішень, якими контрагенти позивача визнані фіктивними, а їх установчі документи - недійсними, на час дії угод контрагенти позивача ПП «ТЕХБУДАЛЬЯНС», ПП «ТРАНЗИТ-ВЕСТ», ТОВ «МІА» були зареєстровані в установленому порядку як платники податку на додану вартість, мали право виписувати та надавати податкові накладні, не були виключені із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, висновок податкового органу про нереальність правочинів з зазначеними контрагентами зроблений на припущеннях.

Оскільки податковим органом у відповідності до приписів ч.2 ст.71 КАС України не доведено неправомірне застосування позивачем нульової ставки по операціям з реалізації металобрухту та формування податкового кредиту з податку на додану вартість за березень 2015 року, суд апеляційної інстанції вважає, що винесене СДПІ з обслуговування ВП у м. Дніпропетровську податкове повідомлення - рішення № від 08.07.2015 року є неправомірним та підлягає скасуванню.

Викладене свідчить, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини,що мають значення для справи,постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.

У відповідності до приписів ст.94 КАС України на користь позивача підлягають стягненню понесені ним документально підтверджені витрати в сумі 487,20 грн.

Керуючись ч.3 ст.198, ст. ст. 202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо - збагачувальний комбінат» - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо - збагачувальний комбінат» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати винесене Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби податкове повідомлення - рішення № від 08 липня 2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо - збагачувальний комбінат» судовий збір в сумі 487,20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова