Справа № 809/4379/15
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2016 р. Справа № 809/4379/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кишинського М.І.

за участю секретаря судового засідання: Дмитрашко О.М.

позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача Левченка В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1,

до відповідача: Управління МВС України в Івано-Франківській області, ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області

про скасування наказу №591 о/с від 06.11.2015 року, поновлення на роботі та стягнення заробітньої плати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Управління МВС України в Івано-Франківській області, ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування наказу №591 о/с від 06.11.2015 року, поновлення на роботі та стягнення заробітньої плати за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 вересня 2004 року позивач був прийнятий на роботу на службу в органи внутрішніх справ України на посаду дільничного інспектора Рогатинського РВ УМВС, а його звільнення із служби здійснено з порушенням діючого законодавства.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи проти позову в судовому засіданні заперечив повністю, надавши суду письмові заперечення на позов та просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне.

Наказом УМВС України від 06.11.2015 року №591 о/с капітана міліції ОСОБА_1дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції ОСОБА_4 районного відділу УМВС в області було звільнено з органів внутрішніх справ на підставі положень пункту 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 64 «г» через скорочення штатів.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

07 листопада 2015 року набув чинності Закон України «Про Національну поліцію» відповідно до ст. 1 якого Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до Закону 07.11.2015 року на території Івано-Франківської області розпочали функціонувати ряд відокремлених підрозділів Національної поліції України, які мають статус окремих юридичних осіб. Серед них було утворено та розпочало функціонування Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області. Жодним нормативно правовим актом не встановлено, що Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області є правонаступником таких юридичних осіб як Управління ВМС в Івано-Франківській області та ОСОБА_4 районного відділу УМВС в Івано-Франківській області та не покладено обов'язку на Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області вирішення питання щодо працевлаштування звільнених в ході ліквідації працівників міліції. А сам факт прийняття на службу в Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області частини звільнених працівників міліції не може слугувати обґрунтуванням, що відбулася реорганізація.

Спірні відносини регулюються Законом України від 02.07.2015 року №580-VIII Про Національну поліцію (ділі Закон) та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114 (далі положення про проходження служби).

Відповідно до ст.1 Закону передбачено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Пункт 8 розділу ХІ Закону визначає, що з дня опублікування всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Тобто, позивач попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу закону.

Пункт 10-11 розділу ХІ Закону передбачено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Опублікування даного Закону відбулося в «Голос України» 06.08.2015 року №141-142.

Законодавством чітко визначено, якщо працівник подав заяву з проханням про звільнення з роботи в порядку переведення, але не має погодження власників зацікавлених підприємств, де працює працівник і куди він бажає працевлаштуватись, або уповноважених ними органів, то оформляти таке звільнення як переведення не можна.

Доводи позивача про не переведення його на іншу роботу в Управлінням поліції є безпідставними, оскільки в компетенцію Управління внутрішніх справ не входить прийняття на службу до Національної поліції, більше того позивачем як на час звільнення так і на даний час не надано жодного доказу щодо прийняття позивача на службу до будь-яких органів Національної поліції України, що могло б слугувати підставою зміни формулювання причин звільнення.

В судовому засіданні за клопотанням позивача допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Свідок ОСОБА_5, яка на час звільнення позивача працювала інспектором по кадрах ОСОБА_4 УМВС в Івано-Франківській області пояснила, що на початку листопада 2015 року всім працівникам ОСОБА_4 було запропоновано написати рапорти щодо подальшого трудовлаштування в поліцію чи звільнення. Підтвердити факт подачі рапорта ОСОБА_1 про прийом його на службу в Національну поліцію вона не може, оскільки не пам'ятає щоб такий рапорт подавався позивачем. 06 листопада 2015 року вона разом із в. о. начальника ОСОБА_4 була в кадровому відділі УМВС в Івано-Франківській області, де їй повідомили, що ОСОБА_1 звільнений із служби в ОСОБА_4

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6, який на той час виконував обов'язки начальника ОСОБА_4 теж не підтвердив факту подачі ОСОБА_1 рапорту про прийняття на службу в Національну поліцію. Крім того, свідок не повідомив суду про те, що ним 06.11.2015 року на ім'я начальника УМВС України в Івано-Франківської області ОСОБА_7 було адресовано подання про звільнення з органів внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_1 за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів), на підставі якого позивач і був звільнений з органів внутрішніх справ наказом «По особовому складу» № 591 о/с від 06.11.2015 року. Дане подання долучено судом до матеріалів справи із оглянутої в судовому засіданні особової справи ОСОБА_1

Таким чином, допитані в судовому засіданні свідки не підтвердили факту подачі позивачем рапорту про прийняття його на службу в Національну поліцію, а тому, твердження позивача про подачу ним такого рапорту не знайшли свого підтвердження.

Посилання представника на ту обставину, що ОСОБА_1 виходив на службу (чергування) після 06.11.2015 року, а отже він перебував у трудових відносинах із новоствореним правоохоронним органом Управлінням Національної поліції, суд не може оцінити, як обставину за якою між позивачем та Національною поліцією склались трудові відносини, оскільки прийом на службу в Національну поліцію здійснюється в окремо визначеному порядку , який ОСОБА_1 не був дотриманий.

Більше того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року №730 ліквідовано як окремі юридичні особи публічного права ОСОБА_4 УМВС та Управління МВС в області і на даний час процес ліквідації даних юридичних осіб проводиться окремими ліквідаційними комісіями. За таких обставин всі питання щодо оплати праці позивача та заборгованостей належить виключно до компетенції ліквідаційної комісії ОСОБА_4 УМВС в Івано-Франківській області.

За таких суд вважає, що позовна заява є безпідставною оскільки Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області не вчиняли жодних дій чи бездіяльності щодо ОСОБА_1, позивач не перебував у трудових відносинах з Головним управлінням Національної поліції в Івано-Франківській області, відсутні будь-які нормативно правові акти якими було покладено на Головне управління Національної поліції в області працевлаштування працівників міліції підрозділів ОВС в області, які звільняються при набранні чинності Закону України «Про Національну поліцію».

Виходячи із вищенаведеного, суд приходить до висновку що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Кишинський М.І.

Постанова складена в повному обсязі 16 березня 2016 року.