Справа № 755/21226/15-а
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Василенка Я. М., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Видмеденко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15.12.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання неправомірними дій щодо відмови у донарахуванні пенсії, не одержаної своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань згідно довідки про складові заробітної плати №199/25 від 17.12.2010 року, а також просить зобов'язати відповідача здійснити донарахування та виплату пенсії позивачу, з 20.12.2010 року по 31.03.2015 року у розмірі 100% призначеного розміру з розрахунку 85 відсотків суми заробітної плати, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, зобов'язати відповідача здійснити донарахування та виплату пенсії позивачу, не одержаної своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, з 01.04.2015 року у розмірі 85% призначеного розміру з розрахунку 85 відсотків суми заробітної плати, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань згідно довідки про складові заробітної плати № 199/25 від 17.12.2010 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.12.2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, в частині вимог за період з 20.12.2010 року по 25.05.2015 року - залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду з вказаними вимогами.

Не погоджуючись з винесеним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судове засідання учасники процесу не з'явились, повідомлені належним чином про час та місце апеляційного розгляду, що не перешкоджає вирішенню спірного питання відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвалу суду слід залишити без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 199 ч.1 п.1 та ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін в зв'язку з правильним встановленням судом першої інстанції обставин справи та винесення спірного рішення з дотриманням процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущений строк для звернення до адміністративного суду з заявленими позовними вимогами за період з 20.12.2010 року по 25.05.2015 року, а так як будь-яких належних доказів для поновлення попущеного строку звернення до суду позивачем не подавалось, то позов необхідно залишити без розгляду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів зауважує, що при застосуванні наслідків, передбачених наведеною нормою визначенню підлягає початок перебігу строку звернення до суду, тобто день, з якого особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, і відповідно з якого слід обчислювати строк звернення до суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 20.12.2010 року перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва, та отримує пенсію згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу». Обчислення розміру пенсії було здійснено на підставі довідок про складові заробітної плати, що подаються для призначення пенсії відповідно до вказаного закону. Позивач, маючи загальний страховий стаж роботи 36 років 6 місяців 15 днів, з них стаж державної служби - 15 років 3 місяців 4 дні, отримує пенсію за віком, розмір якої становить 2558,80 грн.

Позивачем надана довідка від 17.12.2010 року №199/25 про складові заробітної плати для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», на всі виплати, включені в довідку у тому числі - матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Листом начальника Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва від 16.11.2015 р. № 20543/01 позивачу ОСОБА_2 відмовлено в проведені перерахунку пенсії за віком, оскільки дані суми є одноразовими та не є складовою заробітної плати, не є ні надбавкою, ні премією, а тому не можуть бути враховані в розрахунку пенсії.

На думку позивача відповідачем незаконно було відмовлено у включені у розрахунок пенсії сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань; матеріальної допомоги на оздоровлення; оскільки дані суми входять в складову заробітної плати.

До суду ОСОБА_2 звернулася 25.11.2015 року, що підтверджується відбитком штампу суду.

Матеріали справи не містять клопотання про поновлення строків звернення до суду та доказів про поважність причин пропуску зазначеного строку.

Враховуючи, що позивач весь цей час отримувала пенсію та знала про її розмір, про порушене право дізналася або повинна була дізнатись під час отримання нею зазначених коштів та не була позбавлена можливості своєчасно звернутись із позовом до суду за захистом своїх прав.

Тобто, про порушення прав та інтересів щодо розміру здійснених виплат позивачу було відомо з дня отримання відповідних коштів.

Апелянт посилається на те, що до вказаних правовідносин не застосовуються строки звернення до суду, встановлені ст. 99 КАС України, так як відповідно до п. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Однак, тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.

Таке ж правило закріплене ч. 2 ст. 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також ч. 2 ст. 55 Закону №2262 у яких йдеться про те, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За наведених обставин колегія суддів, приймаючи до уваги правову позицію Судової плати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладену у постанові від 10 грудня 2013 року, вважає, що положення п. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не підлягають застосуванню до заявлених позовних вимог позивача, адже приписи цієї норми регулюють виплату за минулий час уже нарахованих пенсій, однак не виплачених з вини ПФУ.

Аналогічна правова позиція висловлена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12 лютого 2015 року № К/800/56160/13.

Натомість застосуванню підлягає ст. 99 КАС України, оскільки у даному випадку позивачу пенсія не нараховувалось, і не виплачувалось, натомість право позивача на отримання цих сум пенсії відповідачем визнано не було, що й стало підставою звернення до суду. За таких обставин, необхідною умовою зобов'язання відповідача здійснити виплату позивачу пенсії за минулий час, незважаючи на строки звернення до суду, є безумовне визнання відповідачем права позивача на отримання такого підвищення.

Будь-яких належних доказів на підтвердження поважності причин пропущення строку звернення до суду, позивач суду не надав.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду в частині перерахунку виплати щорічної допомоги на оздоровлення за період з 20.12.2010 року по 25.05.2015 року.

Отже, доводи апеляційної скарги та апелянта спростовуються висновками суду першої інстанції, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства, через що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

При поданні апеляційної скарги, ОСОБА_2 подано клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке мотивовано відсутністю коштів, незадовільним майновим станом.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2016 року клопотання ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору - задоволено.

Таким чином, з позивача має бути стягнуто розмір судового збору, що не був сплачений при поданні апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на дату виникнення у апелянта права на апеляційне оскарження рішення), за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на ухвалу суду, розмір судового збору складає 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15.12.2015 року становить 1378,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Таким чином, перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, судова колегія вважає, вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 8, 98, 160, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15.12.2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15.12.2015 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН - НОМЕР_1) до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім).

Одержувач: УДКСУ у Печерському районі м. Києва,

ЄДРПОУ одержувача: 38004897.

Банк одержувача: ГУДКСУ у м. Києві.

МФО банку: 820019, рахунок: 1007.

Код класифікації доходів бюджету: 22030001.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлений 29.03.2016 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.