Справа № 759/1065/16-а
Суддя: Заєць Т. О.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/1065/16-а
пр. № 2-а/759/66/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві БПП №3 роти №5 лейтенанта поліції Степаненка Олега Миколайовича, третя особа Управління патрульної поліції в м. Києві про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

11.01.2016 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом про визнання протиправними дій відповідача, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ №080451 від 23.12.2015 року. В обґрунтування вимог заяви посилається на те, що 23.12.2015 року відносно позивача винесено постанову (серії ПСЗ №080451) у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 425 грн. Підставою адміністративного стягнення стала відсутність полісу (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 05.01.2016 року позивач отримав поштовим зв'язком постанову. Вважає постанову протиправною, необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. Зокрема, в постанові не вірно зазначено місце адміністративного правопорушення, зупинка транспортного засобу здійснена безпідставно, без повідомлення про причину та підставу такого зупинення. При складанні постанови відповідач не оформлював протокол, ДТП не мала місця, відповідач не мав повноважень на розгляд справи про адміністративне правопорушення за зазначеною в ньому адресою, позивачу було відмовлено від надання правової допомоги, у складанні протоколу та залученні письмових пояснень до матеріалів протоколу. Постанова є безпідставною, не містить посилання на передбачені ст. 268 КУпАП докази.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач і третя особа не з'явилися до суду та не повідомили причин неявки.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, безробітного, який повідомив, що 23.12.2015 року приблизно о 19:00 ОСОБА_1 та його автомобіль знаходилися біля книжкового ринку «Петрівка», що у м Києві на вул. Вербовій чи Московському проспекті, точно повідомити не може, оскільки дані вулиці знаходяться поряд, у вказаному місці і виносилася поліцейським постанова.

Судом встановлені наступні обставини справи.

Згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ №080451 від 23.12.2015 року (а. с. 9), 23.12.2015 року о 18:15 в м. Києві на пр. Оболонському, 10 Б водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Geely FE-1 д.н.з. НОМЕР_1, не мав при собі поліса (сертифікату) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

З пояснень позивача встановлено, що він керував своїм авто біля книжкового ринку «Петрівка» по Московському проспекту та був зупинений працівниками поліції без відповідної правової підстави (незаконно), після чого останні почали вимагати у нього пред'явлення поліса (сертифікату) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, на що ОСОБА_1 відповів відмовою, оскільки вважав такі вимоги незаконними хоча і мав при собі поліс.

Відповідно до полісу №АІ/7783422 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ПАТ «СК «Вусо» та ОСОБА_1, застраховано транспортний засіб Geely FE-1 д.н.з. НОМЕР_1, 2011 року випуску, терміном дії полісу з 30.03.2015 до 29.03.2016 року (а. с. 10).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Спір виник з тих підстав, що позивач вважає оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства, необґрунтованою і незаконною, оскільки в зазначеному у постанові місці позивач у визначений час не перебував, а знаходився за іншою адресою, зупинка транспортного засобу здійснена безпідставно, без повідомлення про причину та підставу такої зупинки. При складанні постанови, відповідач не оформлював протокол, не мала місця ДТП, відповідач не мав повноважень на розгляд справи про адміністративне правопорушення за зазначеною в ньому адресою, позивачу було відмовлено від надання правової допомоги, у складанні протоколу та залученні письмових пояснень до матеріалів протоколу. Постанова є безпідставною, не містить посилання на передбачені ст. 268 КУпАП докази.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 статті 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

В абзаці другому частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» зазначено, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, в силу ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, у випадках, передбачених законодавством, пред'явити страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Тобто, поліс пред'являється поліцейським лише у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. У разі експлуатації транспортного засобу на території. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. (п. 21.3 ст. 21 Закону).

В силу наведеної норми поліс повинен бути у водія лише у випадку використання транспортного засобу в дорожньому русі та підлягає пред'явленню на вимогу уповноважених осіб. Проте випадки, коли пред'являється поліс, у законі визначені лише два: при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

За таких обставин, враховуючи приписи ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» п. 21.2, п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водій повинен пред'явити поліс лише при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху чи оформленні матеріалів ДТП, оскільки інших випадків законодавство не передбачає.

За відсутності вказаних обставин, поліцейський не має права вимагати пред'явлення йому полісу і складати протокол у випадку непред'явлення.

З матеріалів справи не вбачається, що в даному випадку поліцейський вимагав пред'явити йому поліс у зв'язку із складанням протоколу щодо порушень правил дорожнього руху чи у зв'язку із оформленням матеріалів ДТП. Відповідачем не доведено тієї обставини, що він мав право вимагати у водія пред'явити йому поліс, що свідчить про незаконність дій поліцейського.

Суд звертає увагу також на те, що коли транспортний засіб використовується (перебуває) в дорожньому русі, поліцейський повинен спочатку його зупинити і попросити надати відповідні документи для перевірки, а зупинення транспортного засобу і перевірка документів особи відноситься до превентивних заходів поліції (п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію»), які можуть бути застосовані поліцейським у визначених Законом України «Про Національну поліцію» випадках.

Частина 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлює, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч. 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»).

Вказаний перелік підстав зупинки транспортних засобів є вичерпним і лише у визначених вище випадках поліцейський має право зупиняти транспортні засобі, зупинка з інших підстав - є незаконною, а всі подальші дії поліцейського у такому випадку - протиправними.

Відповідачем не надано жодних доказів того, що він зупиняв позивача з підстав, передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», не вбачається такого і з оскаржуваної постанови. За таких обставин суд дійшов висновку про незаконність зупинення автомобіля позивача і протиправність усіх подальших дій відповідача.

Згідно ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Перелік підстав, за яких поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів також є вичерпним і лише у визначених законом випадках поліцейський має право вимагати пред'явлення документів. Проте відповідачем не надано жодних доказів того, що він вимагав пред'явити документи з підстав, передбачених ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», не вбачається такого і з оскаржуваної постанови, що свідчить про незаконність дій поліцейського.

Чинне законодавство не надає поліцейським право зупиняти транспортні засоби з метою перевірки наявності у водіїв договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісів), такі дії поліцейських повинні відбуватися у повній відповідності з приписами ст. ст. 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» п. 21.2, п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а в протилежному випадку дії поліцейських є незаконними.

В порушення ч. 2 ст. 71 КАС України відповідачем не надано жодних доказів того, що зупинка транспортного засобу позивача і вимога пред'явити документи здійснені у відповідності з ст. ст. 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» п. 21.2, п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з матеріалів справи не вбачається наявність таких підстав, а тому суд приходить до висновку, що інспектор УПП в м. Києві Степаненко О.М. незаконно зупинив позивача і незаконно вимагав у нього пред'явити документи, усі дії відповідача були протиправні, а тому він не мав права складати постанову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В даному випадку розгляд справи про адміністративне правопорушення віднесено до компетенції Національної поліції, а тому протокол про адміністративне правопорушення не складається в силу приписів ст. 258 КУпАП.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Наказом МВС від 07.11.2015 року N 1395, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за N 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Згідно п. 10 розділу ІІІ вказаної інструкції, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП покладає на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення обов'язок з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи приписи ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП та вказаної інструкції, при розгляді справи поліцейський повинен дати оцінку доказам, що встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, в даному випадку відсутні будь-які докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Дійсно, розгляд даної категорії справ, згідно приписів КУпАП, здійснюється за скороченою процедурою (без складання протоколу), проте притягнення особи до відповідальності може мати місце лише у випадку доведеності її вини належними доказами, що передбачені ст. 251 КУпАП. За відсутності таких доказів відсутні підстави стверджувати про наявність (про вчинення) адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оскільки оскаржувана постанова винесена щодо адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що виноситься за скороченою процедурою (без складання протоколу), вона обов'язково повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, оскільки це єдиний доказ по даній категорії справ, яким може бути підтверджено вчинення особою правопорушення.

Оскаржувана постанова не містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, тобто вона не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та винесена за відсутності доказів вчинення особою правопорушення, а тому є незаконною і підлягає скасуванню.

Керуючись ч. 1 ст. 126, ст. ст. 251, 252, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 71, 158-163, 171-2 КАСУ, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Степаненка Олега Миколайовича щодо складання і винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ №080451 від 23.12.2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративний штраф - 425 грн.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ №080451 від 23.12.2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративний штраф - 425 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в м. Києві на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3) судові витрати у розмірі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ