Справа № 826/2771/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 березня 2016 року № 826/2771/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу №92 від 18.02.2016, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1) з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить:

- скасувати наказ в.о. начальника ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві №92 від 18.02.2016 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

- визнати протиправними дії ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки на підставі наказу №92 від 18.02.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії податкової інспекції щодо прийняття рішення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 та оформлення такого рішення у вигляді наказу №92 від 18.02.2016 та письмового повідомлення №3/Є/26-57-13-01-25 від 18.02.2016 про проведення перевірки виходять за межі наданих повноважень та були вчинені у спосіб, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України.

Зокрема, позивач акцентує увагу на наступному: проведення документальної позапланової невиїзної перевірки розпочато 19.02.2016, тобто до дня отримання ОСОБА_1 наказу від 18.02.2016 № 92 та повідомлення №3/Є/26-57-13-01-25 від 18.02.2016 (що сталося 20.02.2016), що є порушенням вимог п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України; дана перевірка була призначена відповідно до норм пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78, п. 79.1 і п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України та на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 27.11.2015 по справі №757/43922/15-к, винесеної за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження №0000233 від 26.11.2014. Проте, 17.12.2014 слідчим була винесена постанова про закриття цього кримінального провадження, про що позивач своїми листами повідомляв ДПІ.

Таким чином, на момент початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а саме - 19.02.2016, вказана ухвала Печерського районного суду м. Києва від 27.11.2015 про призначення позапланової перевірки вже втратила юридичну силу, та, як наслідок, перевірка контролюючим органом проводилася фактично після закриття кримінального провадження; предметом документальної позапланової невиїзної перевірки визначено питання, що вже були досліджені під час проведення попередньої документальної перевірки, результати якої оформлені актом від 06.04.2015 № 308/26-57-17-01-25/НОМЕР_1.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, та письмових заперечень проти позову і додаткових документів до суду не подав.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника відповідача в судове засідання, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до наявних матеріалів справи судом встановлено, що 18.02.2016 в.о. начальника ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення (наказ) за № 92 про проведення відповідно до пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78, п. 79.1 і п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з повноти, своєчасності декларування та сплати податків за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, тривалістю 10 робочих днів з 19.02.2016.

Підставою для винесення цього Наказу від 18.02.2016 визначено ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27.11.2015 по справі №757/43922/15-к щодо проведення позапланової перевірки фізичної особи ОСОБА_1

Як зазначає позивач в тексті свого позову, копія зазначеного наказу від 18.02.2016 №92 та повідомлення від 18.02.2016 №3/Є/26-57-13-01-25 з відомостями про дату, час, підставу та мету проведення перевірки були вручені ОСОБА_1 під розписку 20.02.2016.

Документальних доказів складання посадовими особами ДПІ акта за результатами проведення з 19.02.2016 такої документальної позапланової невиїзної перевірки, та винесення на підставі такого акта перевірки бодай жодного податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання сторони суду не надали та відомостей про наявність таких акта та рішення контролюючого органу суду не повідомили.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 62 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Зокрема, правовий статус та порядок призначення і проведення документальної позапланової невиїзної перевірки визначений наступними нормами ПК України.

Так, у розумінні пп. пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

В силу норм п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності певних визначених обставин, зокрема: у випадку отримання контролюючим органом судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Положеннями норм абз. 1 п. 78.2 ст. 78 цього Кодексу передбачено, що обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження.

Згідно п. 78.4 і п. 78.5 ст. 78 цього Кодексу про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

У відповідності до п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

З контексту наведених норм Кодексу вбачається, що позапланова невиїзна перевірка проводиться у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених ст.ст. 77 та 78 ПК України, а також за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Дані висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду України за результатами аналізу норм ст. 78 і 79 ПК України, що викладені в постанові від 27.01.2015 року № 21-425а14. Зокрема, як зазначає Верховний Суд України: «лише їх дотримання може бути належною підставою наказу на проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої».

Між тим, платник податків має право не погодитися з рішенням про призначення перевірки і оспорити його у суді незалежно від виду такої перевірки. У такому спорі суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести обґрунтованість свого рішення з посиланням на недоліки пояснень суб'єкта господарювання та їх документальне обґрунтування (дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27.01.2015 № 21-425а14, листах Вищого адміністративного суду України № 1145/11/13-10 від 27.07.2010 року, № 1844/11/13-10 від 24.12.2010 року та листі Державної фіскальної служби України «Про узагальнення судової практики ВАСУ та ВСУ з питань оскарження наказів на проведення перевірок та актів перевірок» № 4352/7/99-99-10-02-02-17 від 12.09.2014).

З матеріалів справи вбачається, що спірний наказ від 18.02.2016 № 92 прийнятий в зв'язку з наявністю обставин, визначених пп.пп.78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України. Наведена норма Кодексу містить імперативний припис щодо обов'язку контролюючого органу призначити позапланову перевірку у випадку отримання постанови слідчого судді про призначення перевірки. При цьому, виконання такого обов'язку не передбачає дослідження органом фіскальної служби підстав призначення відповідної перевірки слідчим та/або слідчим суддею, оцінювання правомірності та законності цієї перевірки. Правова оцінка дій слідчого щодо призначення податкової перевірки у рамках кримінального провадження здійснюється у порядку, визначеному кримінально-процесуальним законом.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі документи, суд встановив, що рішення відповідача про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 ініційовано у зв'язку з надходженням до ДПІ ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва Фаркоша Ю.А. від 27.11.2015 по справі №757/43922/15-к щодо призначення позапланової перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з питань повноти, своєчасності декларування та сплати податків за період 2013 року.

Дана ухвала слідчого судді районного суду була ухвалена за результатами розгляду клопотання старшого слідчого СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві Дорошенка Д.О., поданого за матеріалами досудового розслідування № 0000233, внесеного до ЄРДР 26.11.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України.

В ході розгляду клопотання слідчого слідчого управління ДПІ слідчий встановив, що матеріалами досудового розслідування встановлено здійснення незаконного переведення безготівкових коштів у готівку з використанням розрахункових рахунків, відкритих в АТ «Банк Національні інвестиції» (МФО 300498) та ПАТ «КБ «Глобус» (МФО 380526), шляхом декларування придбання підприємствами реального сектору економіки цінних паперів, що фактично не мають жодної цінності від підприємств, які контролюються ОСОБА_1

За результатами розгляду цього клопотання слідчого слідчим суддею було вирішено за доцільне призначити перевірку з питань повноти, своєчасності декларування та сплати ОСОБА_1 податків за період 2013 року.

Додатково в своєму позові позивач посилався на факт закриття кримінального провадження №0000233 згідно постанови слідчого від 17.12.2014 ще до моменту винесення ухвали слідчого судді від 27.11.2015 по справі № 757/43922/15-к. Проте документальних доказів на обгрунтування цього у відповідності до вимог ст.ст. 69, 71 КАС України позивач суду не пред'явив.

Крім того, при прийнятті рішення про призначення позапланової перевірки за обставин, визначених пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України контролюючий орган повинен враховувати норми абз. 2 п. 78.2 ст. 78 цього Кодексу, в силу яких контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

В тексті свого позову позивач посилається на факт порушення відповідачем припису наведеної вище норми абз. 2 п. 78.2 ст. 78 ПК України, аргументуючи це тим, що в березні 2015 року ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві вже проводила документальну позапланову невиїзну перевірку за той самий звітний період з та з тих же самих питань. На підтвердження чого позивач додав до матеріалів позову копію акта ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві від 06.04.2015 № 308/26-57-17-01-25/НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності декларування та сплати податків по взаємовідносинах з ТОВ «ФК «Атлас» () за 2013р. платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р.».

Разом з тим, суд враховує те, що згідно п. 78.8 ст. 78 ПК України порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу. А саме відповідно до п. 86.1 ст. 86 зазначеного Кодексу результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Положеннями п. 86.4 ст. 86 ПК України визначено, що акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів). Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його законним представникам або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення. У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) перевірки посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки не звільняє такого платника податків від обов'язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов'язання. Заперечення по акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті. Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті.

Станом на день розгляду справи судом сторони не надали до матеріалів справи жодні документальні докази оформлення результатів документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, проведення якої має бути ініційовано згідно наказу від 18.02.2016 № 92, тобто - відповідного акта або довідки, та/або пояснень з питання відсутності таких документів У зв'язку з чим суд приходить до висновку про відсутність у матеріалах справи належних документальних доказів, за результатами дослідження яких суд мав би змогу встановити обсяг та обставини господарських операцій платника податків-позивача, здійснених ОСОБА_1 протягом 2013 року, та конкретних контрагентів, проведених взаєморозрахунків за вказаний період, - тобто, господарських операцій, що фактично становлять предмет перевірки, призначеної за оспорюваних наказом.

Таким чином, суд вважає, що посилання позивача на обставину проведення відповідачем документальної перевірки за той самий період та з тих самих питань, що були предметом попередньо проведеної документальної перевірки, матеріалами справи не підтверджуються.

З огляду на вищенаведене, та з урахуванням наявних у справі матеріалів, суд дійшов висновку що оспорюваний наказ від 18.02.2016 № 92 прийнято контролюючим органом у межах компетенції, визначеної ст. 78 ПК України, а тому є правомірним та скасуванню відповідно не підлягає.

Щодо решти позовних вимог позивача суд зазначає наступне.

Зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що позивачем оскаржується правомірність дій відповідача щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки протягом 10 робочих днів, починаючи з 19.02.2016 на підставі наказу від 18.02.2016 № 92.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Між тим важливо, щоб порушення цих прав, свобод та інтересів відбувалося у публічно-правових відносинах та виходило від суб'єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод (ч. 2 ст. 2, п. 1 ч. 1 ст. 17, ст. 3 КАС України).

При цьому дії суб'єкта владних повноважень у контексті положень КАС України необхідно розуміти як активну поведінку суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб.

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, та інтересів фізичних та юридичних осіб.

Із наведених норм випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Між тим, принцип, наведений в ст. 2 КАС України, полягає у захисті порушеного права від порушення, що вже відбулося, тобто в наявності матеріально - правового інтересу позивача відносно дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень.

Виключення з такої передумови для оскарження дій (бездіяльності), як наявність порушеного права, нормами Кодексу адміністративного судочинства України передбачена для справ щодо оскарження нормативно - правових актів, які можуть оскаржувати ті особи, щодо яких можливе застосування акту.

На підставі викладеного, суд доходить висновків, що у випадку оскарження позивачем дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, які не порушують прав або охоронюваних законом інтересів позивача, або не підлягають судовому оскарженню взагалі, суд повинен відмовити у задоволенні позову.

Під час розгляду даної справи сторони не надали суду, а матеріали справи не містять документальних доказів на підтвердження факту реального проведення ДПІ документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з повноти, своєчасності декларування та сплати податків за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, тривалістю 10 робочих днів з 19.02.2016, на підставі наказу від 18.02.2016 № 92.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням наявних у справі документів, суд приходить до висновку про передчасність вимоги позивача про визнання протиправними дій контролюючого органу (відповідача) щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки на підставі наказу від 18.02.2016 № 92.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що відповідно не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов