Справа № П/811/1553/15
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2016 рокусправа № П/811/1553/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юхименка О.В.

суддів: Кругового О.О. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Долинської об'єднаної Державної податкової інспекції

Головного управління ДФС у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду

від 16 грудня 2015 року

у справі № П/811/1553/15

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності

Фізичної особи ОСОБА_2,

АДРЕСА_1, 25006;

до відповідача Долинської об'єднаної Державної податкової інспекції

Головного управління ДФС у Кіровоградській області,

вул. Соборності України, 60, м. Долинська, 28500;

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Кіровоградський окружний адміністративний суд (суддя Момонт Г.М.) своєю постановою від 16 грудня 2015 року позов Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 задовольнив частково.

Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 26 грудня 2014 року №№ , і .

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі Долинська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області, Відповідач, вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на те, що у зв'язку зі здійсненням діяльності - наданням послуг замовникам юридичним особам, не платникам єдиного податку, Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2, платник єдиного податку другої групи, не мав права на застосування спрощеної системи оподаткування.

Крім того, в листопаді 2013 року загальна сума від здійснення операцій з постачання перевищила 300000 грн. В силу приписів 181.1 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 був зобов'язаний зареєструватися як платник податку на додану вартість у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням.

Просить постанову окружного адміністративного суду скасувати та ухвалити нове рішення. У позові відмовити.

Обставини справи: уповноваженими фахівцями держподаткінспекції проведена виїзна позапланова документальна перевірка Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.12.2011 по 01.12.2014.

За результатами складений Акт № 28/1703/НОМЕР_4 від 08.12.2014.

В Акті перевірки вчинено записи про порушення -

пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI;

пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI;

пункту 293.4 статті 293 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI.

Так, Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2, платник єдиного податку ІІ групи, протягом перевіреного періоду надавав послуги з обробітку землі та збирання зернових юридичним особам - не платникам єдиного податку.

За позицією фахівців контролюючого органу, здійснення діяльності, яка не дає права на застосування спрощеної системи оподаткування, зобов'язувала платника перейти на загальну систему оподаткування.

Крім того, в листопаді 2013 року загальна сума від здійснення операцій з постачання перевищила 300000 грн.

В силу приписів 181.1 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 був зобов'язаний зареєструватися як платник податку на додану вартість у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням.

На підставі Акту перевірки, керівником контролюючого органу 26 грудня 2014 року прийнято податкові повідомлення-рішення №№ , і .

Суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_2 збільшено суми грошових зобов'язань за платежами -

30 11010500 - податок на доходи фізичних осіб, у розмірі 35.384,87 грн за основним платежем та 8.846,21 грн штрафні (фінансові) санкції;

30 14010100 - податок на додану вартість, у розмірі 11.725,00 грн за основним платежем та 2.931,25 грн штрафні (фінансові) санкції;

30 8050400 - єдиний податок (до доходу, отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у свідоцтві платника єдиного податку), у розмірі 6.345,56 грн за основним платежем та 1.586,39 грн; відповідно.

Скасування податкових повідомлень-рішень було предметом судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесені оскарженої постанови, виходить з наступного.

Як встановлено фахівцями контролюючого органу, здійснення діяльності, яка не дає права на застосування спрощеної системи оподаткування, зобов'язувала платника перейти на загальну систему оподаткування з 01 квітня 2012 року.

Відповідно -

дохід від надання послуг юридичним особам, які перебувають на загальній системі, підлягає оподаткуванню відповідно до вимог статті 177 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI; (повідомлення-рішення № );

отриманий в І кварталі 2012 року дохід в сумі 42.303,72 грн. (від провадження діяльності, не зазначеної у свідоцтві платника єдиного податку), підлягає оподаткуванню за ставкою 15%. (повідомлення-рішення № ).

Крім того, в листопаді 2013 року загальна сума від здійснення операцій з постачання перевищила 300000 грн. Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 був зобов'язаний зареєструватися як платник податку на додану вартість у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням. (ППР № ).

Безперечно, у відповідності з пунктом 291.4 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI, суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: <…> друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень.

Випадки та строки зобов'язання платників єдиного податку перейти на сплату інших податків і зборів визначені підпунктом 298.2.3 цього Кодексу.

Наведена норма, в редакції, яка була чинною на дату виникнення спірних правовідносин, містила підпункт 7 - у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у свідоцтві платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

Однак, згідно з пунктом 2 підрозділу 8 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI норми підпункту 2 пункту 293.4 статті 293 та підпункту 7 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу у 2012 році не застосовуються.

Інша норма, підпункт 9 підпункту 298.2.3 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI, на яку послався заявник апеляційної скарги) зобов'язує платника єдиного податку перейти на сплату інших податків і зборів у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.

Проте, підпункт 298.2.3 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI доповнено підпунктом 9 наведеного вище змісту тільки Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року N 71-VIII.

Протягом перевіреного періоду Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 не мав законодавчо визначеного обов'язку перейти на сплату інших податків і зборів.

Відповідно, збільшення суми грошового зобов'язання (податок на доходи фізичних осіб та єдиний податок) стало помилковим.

Щодо оподаткування ПДВ.

Відповідно до пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Зазначена норма узгоджується з підпунктом 3 пункту 297.1 статті 297 цього Кодексу, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до змісту якого платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 підпункту 293.3.1 пункту 293.3 або підпунктом 1 підпункту 293.3.2 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу.

Оскільки судом встановлено, що Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 у 2013 році був платником єдиного податку (обов'язок щодо переходу на загальну систему оподаткування у позивача виник лише з 01.01.2014), то у 2013 році стосовно нього не підлягала застосуванню норма пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України.

В межах апеляційної скарги підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Долинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року у справі № П/811/1553/15 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції у порядку та у строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.В. Юхименко

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Л.М. Нагорна