Справа № 825/407/16
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року Чернігів Справа № 825/407/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

при секретарі - Пушенко О.І.,

за участі представника відповідача - Зубенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, Менського районного суду Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 29.02.2016 звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, Менського районного суду Чернігівської області і просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, викладене у листі №01-18/115/16 вих. від 25. 01. 2016 року, Менського районного суду Чернігівської області , яким судді у відставці, ОСОБА_2, відмовлено у виплаті вихідної допомоги у зв'язку із звільненням у відставку; зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, Менський районний суд Чернігівської області, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 вихідну допомогу у зв'язку з відставкою у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою на день звільнення, відповідно до довідки №1181 від 27 листопада 2015 року, виданої ТУ ДСА України у Чернігівській області.

Позивач подав до суду письмову заяву, якою уточнив пункт перший позовних вимог та просить суд визнати протиправною відмову Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, Менського районного суду Чернігівської області у виплаті вихідної допомоги ОСОБА_2, у зв'язку із звільненням у відставку. Пункт другий позовних вимог позивач залишив без змін.

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що аналіз норм ст.. 109 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» говорить про те, що право на відставку виникає з часу, з якого стаж роботи на посаді судді досяг 20 років. Ця обставина є єдиною умовою набуття права на відставку. Позивач зазначає, що вказане право він набув 19 березня 2011 року. Позивач вважає, що вихідна допомога виплачується судді, який набув право на відставку, а виплата проводиться після реалізації такого права (права на відставку). Таким чином, приписи частини 1 статті 136 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» є похідними від положень частини 1 ст. 109 цього Закону. Отже, право на одержання вихідної допомоги в розмірі 10 окладів за останньою посадою він набув водночас з набуттям права на відставку.

Пунктом 28 Розділу 2 Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" виключено статтю 136 Закону України « Про судоустрій і статус суддів». Ці зміни набрали чинності з 01 квітня 2014 року і з цієї дати виключено ст.. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI. На вказані зміни у Законі посилається ТУ ДСА України у Чернігівській області у своєму листі від 25.01.2016 року за № 01-18/115/16, відмовляючи позивачу у здійсненні виплати вихідної допомоги. Позивач вважає таке рішення відповідача помилковим, так як відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Таким чином, виключення ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453 -VI не може скасовувати вже існуюче на той час право на одержання вихідної допомоги, так як звужує гарантії матеріального забезпечення та соціального захисту суддів у відставці. Виходячи з наведеного, позивач просить задовольнити його позовні вимоги.

В письмовому клопотанні позивач просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення, підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача - Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити позивачу в їх задоволенні, пояснив, що згідно частини третьої ст. 122 повноваження судді припиняються з дня прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді. Позивач у своєму адміністративному позові посилається на норми статей Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010, однак на момент винесення Постанови Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_2 від 12.11.2015 №788- VIII та наказу Менського районного суду від 27.11.2015 р. №46 діяли норми закону в редакції 2015 року. Розділом X «Статус судді у відставці» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» не передбачена виплата грошової допомоги у розмірі десяти місячних посадових окладів при звільненні судді. Крім того, ст. 136 Закону «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010, що містила дану норму, була скасована Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014. Враховуючи наведене, ТУ ДСАУ не мало жодних законодавчих підстав для виплати вищезазначеної грошової допомоги.

Представник відповідача - Менського районного суду Чернігівської області в письмовому клопотанні просив розглянути справу без участі представника суду, в письмових запереченнях просив суд відмовити позивачу в задоволенні вимог, зазначив, що за приписами ч. 1 ст.136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції , що діяла на момент подачі заяви ОСОБА_2 про відставку, судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Однак, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року внесені зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких стаття 136 була виключена. ОСОБА_2 постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 року № 788-VIII «Про звільнення суддів» був звільнений з посади судді Менського районного суду Чернігівської області у зв'язку з поданням заяви про відставку. Таким чином, на момент прийняття Верховною Радою України постанови № 788-УІІІ від 12.11.2015 року «Про звільнення суддів», на законодавчому рівні не передбачалася виплата суддям вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Враховуючи наведене, Менський районний суд Чернігівської області не мав жодних законодавчих підстав для винесення наказу щодо виплати вищезазначеної вихідної грошової допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що Указом Президента України № 165/2001 від 07.03.2001 ОСОБА_2 був призначений на посаду судді Менського районного суду Чернігівської області строком на п'ять років.

Наказом №28/2 від 14 березня 2001 року Управління юстиції в Чернігівській області визначено, що ОСОБА_2 приступив з 19 березня 2001 року до роботи на посаді судді Менського районного суду та встановлена надбавка за вислугу років у розмірі 25 % посадового окладу при наявному стажу державної служби на той час - 16 років 06 місяців 13 днів.

Постановою Верховної Ради України № 3564-ІV від 16 березня 2006 року ОСОБА_2 обрано на посаду судді Менського районного суду Чернігівської області безстроково.

До призначення на посаду судді позивач проходив дійсну службу у Збройних Силах колишнього СРСР; навчався на стаціонарному відділенні Харківського юридичного інституту; проходив службу на посадах слідчого, старшого слідчого Менського РВ УМВС України в Чернігівській області, що підтверджується даними трудової книжки ОСОБА_2, копією диплому НОМЕР_2, копією військового квитка НОМЕР_1. Таким чином, при визначенні вислуги років, стажу роботи, призначення та виплати щомісячного довічного грошового утримання, вказані періоди роботи та служби зараховуються до стажу роботи на посаді судді, за умови наявності стажу роботи на посаді судді не менше 10 років, відповідно до Законів України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862- XI1 ; Закону України « Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453 -VI.

Наказом Менського районного суду Чернігівської області №19 від 20 квітня 2011 року ОСОБА_2, який має право на відставку та продовжує працювати на посаді голови суду, було встановлено щомісячне грошове утримання у розмірі 82% заробітної плати, починаючи з 19 березня 2011 року.

В подальшому, у зв'язку з уточненням стажу роботи на посаді судді ОСОБА_2 щодо визначення довічного грошового утримання, Державною судовою адміністрацією України визначено позивачу стаж роботи на посаді судді станом на 19.03.2011 - 22 роки 8 місяців 9 днів, що підтверджено листом від 13.04.2011 року за № 11-2482 /11.

Наказом Менського районного суду Чернігівської області № 46 від 20 вересня 2011 року, із збільшенням стажу роботи на посаді судді, ОСОБА_2 встановлено щомісячне грошове утримання у розмірі 86% заробітної плати, починаючи з 10 липня 2011 року.

13 грудня 2014 року позивач звернувся до Верховної Ради України та Вищої ради юстиції України з відповідними заявами про відставку.

У зв'язку з поданням заяви про відставку, 16 липня 2015 року Вищою радою юстиції прийнято рішення № 230/0/15-15 про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Менського районного суду Чернігівської області , у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Постановою Верховної Ради України № 788 - VIII від 12 листопада 2015 року ОСОБА_2 звільнено з посади судді Менського районного суду Чернігівської області у відставку .

На виконання постанови Верховної Ради України № 788 -VIII від 12 листопада 2015 року, наказом т.в.о. голови Менського районного суду Чернігівської області № 46 від 27 листопада 2015 року позивача було звільнено з посади судді Менського районного суду Чернігівської області, у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Державною судовою адміністрацією України в листі № 11-2482 /11 ДСА України підтверджено факт того, що станом на 19.03.2011 ОСОБА_2 має стаж роботи на посаді судді 22 роки 8 місяців 9 днів. Таким чином, станом на 19.03.2011 позивач набув право на відставку відповідно до ч. 1 ст. 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

На момент набуття ОСОБА_2 права на відставку діяла частина 1 статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Зазначене положення законодавства діяло до 01.04.2014.

Відповідно до наказу Менського районного суду № 46 від 27.11.2015 ОСОБА_2 виплачено компенсацію за невикористану відпустку за період з 19.03.2014 по 19.03.2015 тривалістю 12 календарних днів, компенсацію за невикористану відпустку за період з 19.03.2015 по 27.11.2015 тривалістю 29 календарних днів та додаткову відпустку за 2015 рік терміном 1 календарний день.

В цьому наказі Менським районним судом Чернігівської області не зазначено про виплату ОСОБА_2 вихідної допомоги судді, який вийшов у відставку у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, відповідно до ч. 1 ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Позивач звернувся із відповідними заявами від 18.01.2016 та від 19.01.2016 до Менського районного суду Чернігівської області та до Територіального управління ДСА в Чернігівській області.

Менський районний суд листом від 18.01.2016 № 5/н/2016 повідомив позивача, про те, що його заява з приводу виплати вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, направлена до ТУ ДСА України у Чернігівській області.

Листом від 25.01.2016 року № 01-18/115/16 ТУ ДСА України у Чернігівській області відмовила ОСОБА_2 у виплаті вихідної допомоги. Відмова мотивована тим, що оскільки рішення про відставку позивача прийнято постановою Верховної Ради України 12 листопада 2015 року , а стаття 136 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції, що діяла на момент прийняття постанови про звільнення була виключена, відповідно до положень Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», тому відсутні правові підстави для нарахування та виплати вихідної допомоги.

Суд не погоджується з такою позицією ТУ ДСА України у Чернігівській області з огляду на такі обставини.

Відповідно до ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Окрім ч.1 ст. 136 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» право позивача на вихідну допомогу передбачено і рішенням Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статей 103, 109, 131, 132, 135, 136, 137, підпункту 1 пункту 2 розділу XII «Прикінцеві положення», абзацу четвертого пункту 3, абзацу четвертого пункту 5 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Так, Конституційний Суд України зокрема зазначив, що аналіз розділу VІІІ Конституції України та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" дає підстави для висновку, що відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді. Наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання.

Конституційним судом України також зауважено, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків.

Тобто, реалізація права судді на відставку за наявності підстав, встановлених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", є підставою для виплати такому судді у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Доводи відповідача з приводу того, що 01 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» яким виключено ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд до уваги не приймає, оскільки право на відставку отримано позивачем до набрання чинності Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні».

Крім того, позбавлення позивача права на отримання відповідної вихідної допомоги у зв'язку з відставкою суперечить приписам статті 22 Конституції України, відповідно до якої права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці), суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання, і така незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням. Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюється на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці.

Конституційний Суд України відзначив, що законодавець, маючи дискреційні повноваження щодо визначення умов, порядку та розміру матеріального забезпечення, повинен враховувати, що не може запроваджуватися правове регулювання, за якого особа, реалізуючи одне конституційне право, позбавляється можливості реалізувати інше право (гарантію). Зокрема, суддя після виходу на пенсію або у відставку, використовуючи конституційне право на працю, визначене статтею 43 Основного Закону України, не може бути при цьому позбавлений гарантій незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення.

Підставою для отримання матеріального забезпечення судді після припинення його повноважень є виключно конституційно визначений статус професійного судді, при цьому не може виокремлюватися певна категорія суддів у відставці, які не мають права на отримання вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку з підстав, не пов'язаних з статусом судді та його професійною діяльністю щодо здійснення правосуддя.

Відтак, враховуючи, що за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді та такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту, як і до виходу у відставку, скасування при виході у відставку гарантованої виплати вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією України та іншими Законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може бути звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Таким чином, оскільки право на відставку позивачем набуто до набрання чинності Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», та новим законом не може бути обмежено його права, зокрема щодо належного матеріального та соціального захисту, позивач має право на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою відповідно до ч. 1 ст. 136 Закону Україну «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту, як і до виходу у відставку, з огляду на положення статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд вважає, що при вирішенні даного спору підлягає застосуванню частина 1 ст. 136 Закону № 2453 від 7 липня 2010 року «Про судоустрій і статус суддів», а тому дії відповідача щодо відмови позивачу у виплаті позивачу вихідної неоподаткованої допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою є противоправними та порушують права та інтереси позивача гарантовані Конституцією України.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправною відмови відповідачів у виплаті вихідної допомоги, а також про зобов'язання ТУ ДСА України у Чернігівській області та Менського районного суду нарахувати та виплатити вихідну допомогу у зв'язку з відставкою у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною відмову Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, Менського районного суду Чернігівської області у виплаті вихідної допомоги ОСОБА_2, у зв'язку із звільненням у відставку.

Зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, Менський районний суд Чернігівської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 вихідну допомогу у зв'язку з відставкою у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.В. Кашпур