Справа № 807/1021/15
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про закриття провадження у адміністративній справі

02 березня 2016 рокум. Ужгород№ 807/1021/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судового засідання - Симканич Ю.В.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

позивач - не з'явився,

відповідач - не з'явився,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - не з'явилася,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду клопотання відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до керівника апарату Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Івановчик Юрія Михайловича, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Великоберезнянський районний суд Закарпатської області про визнання дій протиправними та скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Керівника апарату Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Івановчик Юрія Михайловича, де третя особа Великоберезнянський районний суд Закарпатської області про визнання дій протиправними та скасування розпорядження.

Позов мотивований тим, що 31 грудня 2014 року відповідач видав розпорядження за № 7 «Про призначення повторного автоматичного розподілу справи № 298/1489/14-п». Позивач вважає, що дане розпорядження порушує його права, оскільки справа № 298/1489/14-п стосується його особисто, як правопорушника. Вказує на те, що даним розпорядженням вищевказана справа передана на повторний автоматичний розподіл за наслідком самовідводу судді, однак процесуального документу з даного приводу судом не виносилося. За таких обставин вважає, що має місце порушення приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду, тому просить спірне розпорядження скасувати, а дії відповідача по його винесенню визнати протиправними.

Відповідачем подано до суду клопотання про закриття провадження у справі яке мотивоване тим, що при складанні розпорядження про повторний автоматичний розподіл справи керівник апарату суду виконує відповідну процедурну функцію, на реалізацію норм процесуального законодавства, при розгляді та вирішенні конкретної справи про адміністративне правопорушення. У Положенні про Автоматизовану систему документообігу суду визначено порядок, механізм, технічну сторону виконання цієї процесуальної дії. Одним з етапів реалізації цієї процесуальної дії є видання керівником апарату розпорядження про повторний розподіл справи (п. 3.1.13 Положення). Копія розпорядження заноситься до автоматизованої системи документообігу та підшивається до відповідної справи. Відтак видання розпорядження керівником апарату є етапом у судовому процесі та відноситься до процедурних функцій у судовому процесі. Управлінські ж функції керівника апарату наведені у Розділі 3 "Керівник апарату суду" Типового положення про апарат суду, затвердженого наказом ДСА України від 28.09.2012 р. № 115, зокрема функції щодо призначення на службу, звільнення, накладення дисциплінарних стягнень, ведення діловодства, тощо. За таких обставин вважає, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, відтак провадження в ній просить закрити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував щодо закриття провадження у справі та просив суд відмовити в задоволенні даного клопотання з мотивів наведених у письмових запереченнях від 18.12.2015 року (а.с.106-110).

Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явились, однак надали суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Розглянувши дане клопотання суд приходить до наступних висновків.

В межах даної справи, судом розглядалося клопотання третьої особи про закриття провадження у даній адміністративній справі, у якому ухвалою суду від 15 жовтня 2015 року було відмовлено, з тих підстав, що керівник апарату, в розумінні КАС України, є суб'єктом владних повноважень та здійснює відповідні управлінські функції.

Разом з тим, розглядаючи клопотання відповідача про закриття провадження у даній адміністративній справі суд прийшов до висновку про задоволення такого виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Так, відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів України визначена ст.17 КАС України.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

При цьому під владними управлінськими функціями слід розуміти будь-які владні повноваження у рамках діяльності держави чи місцевого самоврядування, що не належать до законодавчих повноважень чи повноважень здійснювати правосуддя (процесуальна діяльність судів під час розгляду та вирішенню справ).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Під нормативно-правовими актами розуміють рішення, дію яких поширюється на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо цього кола осіб, а під правовими актами індивідуальної дії розуміють рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації.

Суд, вважає, що оскаржуване позивачем розпорядження по своїй правовій природі не є нормативно-правовим актом чи актом індивідуальної дії, які в розумінні КАС України є рішеннями суб'єкта владних повноважень, що можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства.

Так, згідно п.2.6. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, яке затверджене рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30, персональну відповідальність за функціонування автоматизованої системи в суді несе керівник апарату суду, а згідно його п.3.1.13 повторний автоматичний розподіл справи у визначених законодавством випадках (відвід, самовідвід судді, недопустимість повторної участі судді в розгляді справи, відсутність допуску або дозволу до роботи з документами, що містять інформацію з обмеженим доступом тощо) здійснюється за письмовим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов'язки) згідно з додатком N 1 до Положення.

Відповідно до ч.2 ст.149 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року, №2453-VI та Типового положення про апарат місцевого, апеляційного суду, яке затверджене наказом Державної судової адміністрації України від 28 вересня 2012 р., №115 керівник апарату, в розумінні КАС України, є суб'єктом владних повноважень та здійснює відповідні управлінські функції, які не пов'язанні із питанням щодо проведення повторного автоматизованого розподілу справ у суді. Діяльність керівника апарату щодо повторного автоматичного розподілу справ не є владною управлінською функцією у сфері публічно-правових відносин, а пов'язана із забезпеченням судом процесуального законодавства при вирішенні спорів.

Окрім суб'єктного складу, ознакою публічних правовідносин є їх зміст - здійснення владних управлінських функцій. Інакше кажучи, в цих правовідносинах реалізуються повноваження державних органів та посадових осіб. Тому публічними є правовідносини не просто за участі суб'єкта владних повноважень, а саме при здійсненні ними владних управлінських функцій.

В інформаційному листі від 26 грудня 2005 року № 3.2.-2005 Верховний Суд України роз'яснив, що справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта. У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Само по собі оскаржуване розпорядження є внутрішнім документом суду, а керівник апарату при його винесенні не здійснює управлінських функцій, так як ніякої волі держави від себе особисто він не формує і не вступає у відносини з позивачем.

При цьому, чинне законодавство України не обмежує позивача у судовому захисті його прав, якщо відбулось несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду Однак, для захисту такого права необхідно дотриматись відповідної, законодавчо визначеної процедури, механізм реалізації якої виписаний в межах кримінальної юстиції.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 376-1 Кримінального кодексу України службова особа, яка має право доступу до автоматизованої системи документообігу суду за умисне внесення неправдивих відомостей чи несвоєчасне внесення відомостей до автоматизованої системи документообігу суду, несанкціоновані дії з інформацією, що міститься в автоматизованій системі документообігу суду, чи інше втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду може бути притягнута до кримінальної відповідальності.

Отже, з викладеного слідує, що у разі фактичного втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду, позивач має право в порядку Кримінального процесуального кодексу України звернутись до органів слідства з відповідною заявою, які за наслідками проведення досудового розслідування встановлять або спростують наявність складу злочину (у даному разі в діяннях керівника апарату суду). Адміністративні суди чинним законодавством України не уповноважені встановлювати правомірність дій посадових осіб суду при здійсненні дій щодо проведення повторного автоматичного розподілу справи.

За таких обставин, суд вважає, що даний спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а отже, не відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

З урахуванням наведеного суд приходить до переконання, що саме оскаржуване рішення та дії відповідача, пов'язані з його винесенням не носять публічно-правового характеру, а такі дії і рішення керівником апарату суду вчиняються на виконання його технічно-процедурних функцій, відтак компетенція адміністративних судів на їх розгляд не поширюється.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України, у випадку якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд закриває провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст.157, 160, 165 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Клопотання відповідача - задовольнити.

Провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до керівника апарату Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Івановчик Юрія Михайловича, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Великоберезнянський районний суд Закарпатської області про визнання дій протиправними та скасування розпорядження - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні, або згідно з частиною 3 ст. 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяМ.М. Луцович