Справа № 826/27040/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року м. Київ справа № 826/27040/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкова Ірина Олександрівна

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі -ФГВФО, Фонд, відповідач) про:

- визнання протиправними дій Фонду стосовно невключання до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») вимоги кредитора ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) про виплату грошових коштів у сумі 1 323 674,65 грн.;

- зобов'язання Фонду вчинити певні дії, а саме скласти зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра», визначивши суму заборгованості (вимоги) кредитора ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) про виплату грошових коштів у сумі 1 323 674,65 грн. з віднесенням такої вимоги до восьмої черги, та рішенням виконавчої дирекції Фонду затвердити такі зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра».

24 лютого 2016 року в судовому засіданні протокольною ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкову Ірину Олександрівну (далі - Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкова І.О., Уповноважена особа, третя особа).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.06.2015 після публікації рішення виконавчої дирекції ФГВФО від 05.06.2015 № 113 про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку у засобах масової інформації вона із заявою кредитора про виплату їй грошових коштів у сумі 1 323 674,65 грн. звернулась до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І.О.

24 вересня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» (протокол № 230/15).

03 грудня 2015 року після звернення до головного офісу банку за адресою: м. Київ, вул. Артема, 15, позивачу було повідомлено, що її вимоги за відповідною заявою кредитора не акцептовано повністю.

Позивач вважає, що дії Фонду в особі Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І.О. є незаконними, так як під час складання та затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів Фонд необґрунтовано відмовився акцептувати заявлені ОСОБА_1 вимоги, чим порушив вимоги ст. ст. 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подав письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначає, що до виключної компетенції Уповноваженої особи на ліквідацію неплатоспроможного банку, зокрема відноситься, складання реєстру акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснення заходів щодо задоволення вимог кредиторів. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Тобто, акцептування вимог кредиторів та здійснення заходів щодо їх задоволення входить до виключних повноважень уповноваженої особи, як особи, яка безпосередньо акцептує вимоги до боржника - банка-банкрута та здійснює заходи щодо їх задоволення.

Таким чином, відповідно до приписів норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд не вчинив жодних непередбачених спеціальним Законом дій, які б призвели до порушення задоволення вимог кредиторів.

У своїх письмових запереченнях на позовну заяву представник Фонду просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа своїми правами на подання заперечень проти адміністративного позову, пояснень, передбаченими статтею 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористалася.

В судовому засіданні представник третьої особи проти позову заперечував.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання 10.03.2016 представника відповідача, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

На підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» до категорії неплатоспроможних» від 05 лютого 2015 року № 83, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05 лютого 2015 року прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» № 26, згідно з яким з 06 лютого 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 06 лютого 2015 року по 05 травня 2015 року включно та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову Ірину Олександрівну.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ «КБ «Надра», запобігання втрати майна та збитків банку й Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» від 23.04.2015 № 85, на підставі якого здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» продовжено по 05.06.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» від 04 червня 2015 року № 356, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) 05 червня 2015 року прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» № 113, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра».

Так, уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову Ірину Олександрівну строком на 1 рік з 05 червня 2015 року по 04 червня 2016 року включно.

26 червня 2015 року після публікації рішення виконавчої дирекції ФГВФО «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» від 05.06.2015 № 113 у засобах масової інформації позивач із заявою кредитора про виплату їй грошових коштів у сумі 1 323 674,65 грн. звернулась до відповідача.

24 вересня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» (протокол № 230/15).

З метою отримання інформації, чи включені вимоги позивача до реєстру та до якої черги, ОСОБА_1 звернулась до одного із відділень ПАТ «КБ «Надра», де їй було повідомлено, що для отримання інформації потрібно надати заяву та сплатити 50,00 грн. за послуги.

Не погодившись з таким, позивач надіслала Уповноваженій особі відповідний письмовий запит.

09 листопада 2015 року на адресу позивача надійшла відповідь від 04.11.2015 № 22-7-28538, в якій повідомлялось, що усну інформацію щодо включення до реєстру вимог кредиторів та черговості погашення вимог позивач може отримати в обслуговуючому її відділенні баку, а письмову довідку - лише після сплати відповідної суми комісії за її видачу.

03 грудня 2015 року після звернення до головного офісу банку за адресою: м. Київ, вул. Артема, 15, ОСОБА_1 було повідомлено, що її вимоги за відповідною заявою кредитора не акцептовано повністю.

Незгода позивача з діями Фонду стосовно невключення її вимоги як кредитора про виплату грошових коштів у сумі 1 323 674,65 грн. до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра», а також необхідність в зобов'язанні Фонду скласти зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра», визначивши суму заборгованості (вимоги) кредитора ОСОБА_1 про виплату грошових коштів у сумі 1 323 674,65 грн. з віднесенням такої вимоги до восьмої черги та затвердити такі зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра», обумовили ФОП ОСОБА_1 на звернення до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 КАС України надані сторонами докази та пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з доводами Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 23.02.2012 № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI), Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 за № 1581/21893 (далі - Положення № 2).

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спеціальний закон, який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Метою цього Закону (в редакції чинній в момент подання позивачем заяви кредитора від 26.06.2015) є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків (ч. 2 ст. 1 Закону № 4452-VI).

Відповідно до визначень термінів, викладених в п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, а вкладник - це фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

У той же час, як стверджує позивач у своєму адміністративному позові, сума грошових коштів про виплату яких вона звернулась до Уповноваженої особи в заяві кредитора від 26.06.2015 є заборгованістю банку перед нею за оренду приміщення відповідно до договору оренди від 21.08.2008, нарахованої згідно з умовами зазначеного договору та рахунків за період з лютого 2014 року по червень 2015 року включно.

Разом з тим, після звернення позивача 03.12.2015 до головного офісу банку за адресою: м. Київ, вул. Артема, 15, останній було повідомлено, що її вимоги за відповідною заявою кредитора не акцептовано повністю.

Суд звертає увагу, що позивач не погодившись з діями саме Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невключення до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» її вимоги як кредитора про виплату грошових коштів у сумі 1 323 674,65 грн. звернулась до суду.

Надаючи оцінку встановленим під час розгляду справи обставинам, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 1 ст. 39 Закону № 4452-VI, протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації виконавча дирекція Фонду затверджує план врегулювання з обов'язковим дотриманням принципу найменших витрат для Фонду. За рішенням виконавчої дирекції Фонду цей строк може бути продовжений до 30 днів.

План врегулювання складається відповідно до вимог, встановлених актами Фонду. У плані врегулювання на підставі оцінки фінансового і майнового стану банку визначаються заходи щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку в один із таких способів:

1) ліквідація банку з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб у порядку, встановленому цим Законом;

2) ліквідація банку з відчуженням у процесі ліквідації всіх або частини його активів і зобов'язань на користь приймаючого банку;

3) відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку на користь приймаючого банку з відкликанням банківської ліцензії неплатоспроможного банку та подальшою його ліквідацією;

4) створення та продаж інвестору перехідного банку з передачею йому активів і зобов'язань неплатоспроможного банку і подальшою ліквідацією неплатоспроможного банку;

5) продаж неплатоспроможного банку інвестору (ч. 2 ст. 39 Закону № 4452-VI).

Згідно з ч. 4 ст. 39 Закону № 4452-VI після затвердження плану врегулювання тимчасова адміністрація та/або ліквідація банку здійснюються на підставі і на виконання плану врегулювання.

Виконавча дирекція Фонду у будь-який час має право вносити зміни та доповнення до плану врегулювання. Виконавча дирекція Фонду зобов'язана внести зміни до плану врегулювання в частині зміни способу виведення неплатоспроможного банку з ринку, якщо реалізація обраного способу виведення банку з ринку виявилася неможливою протягом строків, визначених планом врегулювання.

У відповідності до ч. ч. 1-4 ст. 44 Закону № 4452-VI Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Фонд вносить Національному банку України пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку:

1) відповідно до плану врегулювання;

2) у разі закінчення строку тимчасової адміністрації банку та/або невиконання плану врегулювання;

3) в інших випадках, передбачених цим Законом.

Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п'яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку. Національний банк України інформує Фонд про прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення.

Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 46 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, складання реєстру акцептованих вимог кредиторів (внесення змін до нього) та здійснення заходів щодо задоволення вимог кредиторів належить до виключної компетенції Уповноваженої особи на ліквідацію неплатоспроможного банку.

Водночас, затвердження складеного реєстру акцептованих вимог кредиторів (змін до нього) належить до виключної компетенції виконавчої дирекції Фонду (ч. 3 ст. 49 Закону № 4452-VI).

За вказаних обставин, суд вважає, що вимоги позивача про визнання протиправними дій Фонду стосовно невключання до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» вимоги кредитора ФОП ОСОБА_1 про виплату грошових коштів у сумі 1 323 674,65 грн. та зобов'язання Фонду вчинити певні дії, а саме скласти зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра», визначивши суму заборгованості (вимоги) кредитора ОСОБА_1 про виплату грошових коштів у сумі 1 323 674,65 грн. з віднесенням такої вимоги до восьмої черги, заявлені не до тієї особи, а отже є необґрунтованими.

Беручи до уваги викладене вище, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 11 КАС України, відповідно до яких суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зазначених вище вимог позивача.

Вирішуючи позовну вимогу про зобов'язання Фонду своїм рішенням затвердити вказані вище зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра», суд вважає що в задоволенні її має бути також відмовлено, оскільки така вимога заявлена передчасно, до внесення змін до складеного реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 69, 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко