Справа № 826/22266/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 березня 2016 року № 826/22266/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Любові Миколаївни
про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Любові Миколаївни про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії та рішення відповідача за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та обтяжень на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 не відповідають нормам чинного законодавства, оскільки позивач надав всі необхідні документи для проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, зокрема, документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на об'єкт нерухомого майна є рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16.04.2015 по справі № 753/20406/14-ц, яке набрало законної сили та яким встановлений факт, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, через канцелярію суду подала письмові заперечення на позов, в яких просила відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення на позов відповідач обґрунтовують тим, що позивачем для проведення державної реєстрації прав подано рішення суду, яким право власності не визнається, відповідно до рішення суду, правовстановлюючим документом на квартиру є договір купівлі-продажу № 1189-y від 29.06.2004 посвідчений ПН КМНО Прокудіною Л.Д.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.04.2015 по справі № 753/20406/14-ц, яке набрало законної сили, встановлений факт, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2.

Зокрема, в даному рішенні зазначено наступне: «Судом встановлено, що 13 березня 2008 року між ОСОБА_1 та Кредитною спілкою «Перший кредитний альянс» був укладений кредитний договір №404-02 на суму 59050,00 гривень під 29% річних. Того ж дня для забезпечення виконання основного зобов'язання між цими ж сторонами був укладений договір іпотеки, який був посвідчений приватним нотаріусом Кучеренко Наталією Петрівною. Предметом іпотеки стала квартира АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, в якій вона є зареєстрованою і проживає.

Відповідно до пункту 4.3 іпотечного договору на час дії договору правовстановлюючий документ на квартиру та технічний паспорт на квартиру залишаються у іпотекодержателя.

Таким чином правовстановлюючий документ, а саме договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 29 червня 2004 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д., зареєстрований в реєстрі за №1189-у та зареєстрований у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 05 липня 2004 року в реєстровій книзі № д. 1012-85 за реєстровим №2143, разом з технічним паспортом на квартиру був переданий до іпотекодержателя, яким є Кредитна спілка «Перший кредитний альянс».

Згідно рішення Господарського суду м. Києва від 07.10.2009року КС «Перший кредитний альянс» було визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру №43/201 від 07.10.2009, а з 25.10.2011 ця юридична особа перебуває в стані припинення.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить зміна, виникнення або припинення особистих майнових чи немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту володіння особою жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей об'єкт нерухомого майна, але його було втрачено і не має можливості підтвердити наявність не в судовому порядку. В такому випадку заявнику необхідно подати суду докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Дослідивши здобуті докази та давши їм оцінку в сукупності, суд вважає заяву обґрунтованою, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено той факт, що квартира АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_1.».

28.07.2015 позивачем подано до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві заяву для проведення державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачем до заяви були додані наступні документи: рішення суду, та його завірена копія, серія та номер: 753/20406/14, виданий 16.04.2015, видавник: Дарницький районний суд м. Києва; технічний паспорт, та його копія, серія та номер: б/н, виданий 26.06.2015, видавник: Київське міське бюро технічної інвентаризації.

14.08.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Л.М. винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 23685469, оскільки заявником для проведення державної реєстрації прав подано рішення суду, яким право власності не визнається, відповідно до рішення суду, правовстановлюючим документом на квартиру є договір купівлі-продажу № 1189-y від 29.06.2004 посвідчений ПН КМНО Прокудіною Л.Д.

ОСОБА_1, не погоджуючись з такою позицією відповідача, звернулася до суду з даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначені у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно із частиною п'ятої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Згідно із статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

В статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зазначено, що державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід'ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи. Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, мають відповідати даним реєстраційної справи, яка містить документовані записи щодо прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У разі їх невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи. Державний реєстр прав є державною власністю, складовою Національного архівного фонду і підлягає довічному зберіганню. Вилучення будь-яких документів або частин Державного реєстру прав не допускається, крім випадків, передбачених законом. Органи державної реєстрації прав, державні реєстратори забезпечують достовірність інформації, її захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних, їх оперативний пошук і документальне відтворення процедури державної реєстрації прав, оперативне надання витягів про зареєстровані права та/або їх обтяження з Державного реєстру прав.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна закріплена постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 17.10.2013 № 868 (далі - Порядок № 868).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 868 у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на об'єкти нерухомого майна, а саме на земельну ділянку, підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду або їх окремі частини, квартиру, житлове та нежитлове приміщення.

В пункті 35 Порядку № 868 зазначено, що під час проведення державної реєстрації речових прав заінтересованою особою є власник, інший правонабувач або сторона правочину, відповідно до якого виникли речові права.

Згідно із пунктом 8 Порядку № 868 для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Частиною третьою статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Відповідно до пункту 36 Порядку № 868 для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

В пункті 37 Порядку № 868 зазначено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Відповідно до пункту 38 Порядку № 868 для проведення державної реєстрації речових прав заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає копію документа, що посвідчує його особу (крім документа, що посвідчує посадову особу органу державної влади або органу місцевого самоврядування). У разі подання заяви особисто заінтересованою особою, крім документа, що зазначений в абзаці першому цього пункту, подається копія реєстраційного номера облікової картки платника податку згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків (далі - реєстраційний номер облікової картки платника податку), крім випадків, коли фізична особа через свої релігійні або інші переконання відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку, офіційно повідомила про це відповідним органам державної влади та має відмітку в паспорті громадянина України.

Згідно із пунктом 42 Порядку № 868 для проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на такий об'єкт, відсутні відомості про його технічні характеристики, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Отже, з аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що для проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна заявник зобов'язаний надати державному реєстратору такі обов'язкові документи: 1) документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на об'єкт нерухомого майна; 2) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. У разі, якщо заявником не надано всі необхідні документи державний реєстратор уповноважений винести рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Як вбачається з матеріалів справи, державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Л.М. винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 23685469 від 14.08.2015, оскільки заявником для проведення державної реєстрації прав подано рішення суду, яким право власності не визнається, відповідно до рішення суду, правовстановлюючим документом на квартиру є договір купівлі-продажу № 1189-y від 29.06.2004 посвідчений ПН КМНО Прокудіною Л.Д.

Відповідно до частини першої статті 14 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.04.2015 по справі № 753/20406/14-ц, яке набрало законної сили, встановлений факт, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2.

Відтак, враховуючи, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16.04.2015 по справі № 753/20406/14-ц набрало законної сили, то дане рішення підлягає виконанню та є документом, який підтверджує виникнення (перехід) речових прав на нерухоме майно.

При цьому, державному реєстратору не надано повноважень щодо оцінки судових рішень.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2. Визнати дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Любові Миколаївни щодо відмови у державній реєстрації права власності неправомірними.

3. Скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 14 серпня 2015 року №23685469 державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Любові Миколаївни.

4. Зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Любов Миколаївну повторно розглянути заяву ОСОБА_1, яка нею була подана 28.07.2015 в 13:21:52 за реєстраційним номером 12548470.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов