Справа № 826/18746/15
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

23 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретаря судового засідання Самсонової М.М., за участі представника позивача Дроботько О.В., представника відповідача Денисенко О.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2016 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексіст-Сіть Україна" до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ексіст-Сіть Україна» (надалі ТОВ «Ексіст-Сіть Україна») звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.10.2014р. №, яке прийнято відповідачем за наслідками документальної позапланової виїзної перевірки.

Позов обґрунтовано тим, що необґрунтованими є висновки податкового органу щодо відсутності у позивача підстав для формування податкового кредиту, оскільки взаємовідносини позивача з контрагентом ТОВ «Авто Реал» не мали реального характеру. Такі висновки відповідача спростовуються наданими позивачем первинними документами, які відповідають вимогам чинного законодавства.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.01.2016 р. позовні вимоги задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 20.10.2014р. №.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення. Формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі виписаних ТОВ «Форестімпекс» податкових накладних є правомірним та повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.01.2016 р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що підприємством під час перевірки не надано звітів про виконані роботи та інших документів, що підтверджують товарність господарських операцій, технічну документацію на товар та сертифікати якості, посвідчення якості на автозапчастини, та документи, що підтверджують транспортування, зберігання та використання у власній господарській діяльності придбаного товару.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Ексіст-Сіть Україна» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Авто Реал» за березень 2014 року, про що складено акт перевірки від 17.09.2014р. №5037/26-56-22-03-09/38291697 (т.1 а.с.14).

В акті перевірки відповідачем зазначено, що ТОВ «Ексіст-Сіть Україна» до перевірки не надало документи, які підтверджують факт оплати за виконані роботи, звіти про виконані роботи та інші документи, що підтверджують товарність господарських операцій (документи, які свідчать про наявність основних засобів, виробничих потужностей, трудових ресурсів, договори купівлі-продажу, доручення, довіреності та ін.), та документи, що підтверджують транспортування, зберігання та використання у власній господарській діяльності придбаного товару (товарно-транспортні накладні, довіреності, та ін. докази переміщення товарів, договори оренди приміщень, складування, охорони тощо).

На підставі вказаних обставин, податковим органом у акті зроблено висновок: про порушення ТОВ «Ексіст-Сіть Україна» п.22.1 ст.22, п.44.1ст.44, п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження ПДВ, який підлягає сплаті до бюджету за березень 2014р. на суму 2310962грн.

На підставі зазначених висновків Акту перевірки ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.10.2014р. №, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» на 2 310 962грн. за основним платежем та на 577 741грн. за штрафними санкціями (т.1 а.с.12).

За результатами досудового оскарження вказаного рішення у системі органів ДФС України скарги позивача залишені без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін (т.1 а.с.44).

Вищенаведені обставини не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органам державної податкової служби надане право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом. Порядок проведення перевірок визначений статтями 75-86 Податкового кодексу України.

Платники податку на додану вартість, об'єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначені розділом 5 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6. цієї статті встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З аналізу положень підпунктів 198.6 та 198.3. статті 198 Податкового кодексу України випливає, що виникнення у платника ПДВ права на включення податку до податкового кредиту пов'язано із фактичним відбуттям господарської операції з постачання товарів (виконання робіт, надання послуг), визначеної в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі за текстом Закон №996-XIV). Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані із рухом активів, зміною зобов'язань та власного капіталу платника податків та відповідають змісту укладених договорів.

Згідно листа Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011 необхідною умовою для віднесення позивачем сум податку з придбаних товарів (робіт, послуг) до податкового кредиту та до складу валових витрат є факт придбання таких товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в межах його власної господарської діяльності, що полягає у намірі платника податку отримати користь від придбаних товарів (робіт, послуг), тому в межах даного спору підлягає встановленню факт підтвердження сум витрат на придбання товарів (робіт, послуг) належним чином оформленими первинними документами, факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та його контрагентом та спеціальна податкова правосуб'єктність учасників господарської операції.

Таким чином, в даному випадку дослідженню підлягає реальність вчинення господарської операції, відповідність вчиненої господарської операції господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на формування податкового кредиту.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні» від 16 липня 1999 року N 996-XIV (надалі за текстом Закон № 996) метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Частина 2 даної статті передбачає, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 1 Закону № 996 документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинним документом.

Згідно частини 1 статті 9 Закону № 996 первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій є підставою для бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Ексіст-Сіть Україна» з ТОВ «Авто Реал» уклали договір поставки №011-05/2013 від 03.05.2013р., відповідно до умов якого ТОВ «Авто Реал» (Постачльник) зобов'язувався протягом строку дії договору поставити ТОВ «Ексіст-Сіть Україна» (Покупцю) запасні частини на автомобілі, технічні рідини окремими партіями за цінами, в асортименті та кількості, що остаточно погоджується сторонами в накладних, які є невід'ємною частиною Договору, а Покупець зобов'язувався приймати товар та оплачувати його на встановлених умовах (т.1 а.с.60).

Крім того, 03.05.2013р. ТОВ «Ексіст-Сіть Україна» уклало з ТОВ «Авто Реал» договір про надання маркетингових послуг №015-05/2013 від 03.05.2013р., відповідно до умов якого ТОВ «Авто Реал» (Виконавець) зобов'язувався надавати ТОВ «Ексіст-Сіть Україна» (Замовнику) маркетингові послуги, спрямовані на підвищення кількості звернень потенційних клієнтів до компанії Замовника та стимулювання збуту продукції Замовника (т.1 а.с.122). Відповідно до п.1.2 вказаного договору, під маркетинговими послугами розуміються: організація та проведення промо-акцій з метою розповсюдження інформації про продукцію замовника; просування веб-сайта замовника в пошукових системах мережі інтернет; розміщення реклами замовника в мережі інтернет; надання консультаційних послуг щодо підвищення рівня збуту продукції замовника; виготовлення рекламної продукції на замовлення замовника, тощо.

На підтвердження виконання умов вказаних договір в матеріалах справи у наявності наступні копії документів: податкових накладних (т.3 а.с. 121-250; т.4 а.с.2-244; т.5 а.с.1-232; т.6 а.с.1-238; т.7 а.с.1-97; т.8 а.с.1-247); видаткових накладних (т.2 а.с.6-252; т.3 а.с.1-120); податкової звітності (т.1 а.с.169195); оборотно-сальдових відомостей щодо відображення спірних операцій у бухгалтерському обліку підприємства (т.7 а.с.100-122); сертифікатів відповідності на товари із додатками, що були предметами поставок за спірними операціями (т.7 а.с.125-222); реєстр видачі довіреностей на отримання товарів від ТОВ «Авто Реал» (т.7 а.с.98,99); акти виконаних робіт щодо надання маркетингових послуг (т.1 а.с.64-121); звіту про результати надання консультаційних послуг щодо підвищення продажів в інтернет-магазині Exist.ua; звіту про результати організації і проведення промо-акцій за період березня 2014 року; звіту про результати просування сайту Exist.ua у пошуковій системі Google; висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи по кримінальному провадженню, які у сукупності не дають підстав для сумніву щодо фактичного здійснення спірних операцій, підстав для висновку про нездійснення спірних операцій контрагентом позивача та про відсутність у позивача підстав для формування спірних сум податкових вигод.

Крім того, представник відповідача в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції підтвердив той факт, що підприємство в ході слухання справи в суді першої інстанції надало всі первинні документи, які не були подані позивачем під час проведення податковим органом перевірки, окрім товарно-транспортних накладних.

Представник податкового органу не заперечував проти того, що вище перелічені документи, які були подані позивачем суду першої інстанції, містять необхідні реквізити та відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Щодо інших доводів апелянта про відсутність товарно-транспортних накладних, то враховуючи умови договору, зокрема, п.4.3 (у вартість партії товару включено вартість доставки даної партії товару на склад покупця) суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позивач не є учасником транспортних відносин тому, що зобов'язаний прийняти товар у себе на складі, отже, наявність у нього транспортних документів не є обов'язковим. А щодо наявності у позивача складського приміщення, позивач надав договір оренди №583 від 16.04.2013р., укладений з ПрАТ «Завод Спутник», відповідно до якого позивач орендує приміщення загальною площею 343,2м.кв. (офіс) та 118,1м.кв. (склад), корпус адміністративний та №5, поверхи 1,3,4, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул.Межигірська, 82-А

Таким чином, позивач надав належним чином оформлені первинні документи та інші документи на підтвердження виконання умов договорів.

Отже, колегія суддів згодна з висновком суду першої інстанції, що позивач на підтвердження реального характеру господарських операцій з контрагентом надав суду першої інстанції первинні документи бухгалтерського обліку та податкової звітності. Вищенаведені документи містять всі необхідні реквізити, підписи уповноважених представників сторін та печатки підприємств, що відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тому підтверджують факт здійснення господарської операції.

Крім того, на момент складання податкових накладних контрагент позивача був зареєстрований як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, отже мав право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні, в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, що не заперечується апелянтом.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, доводи апелянта не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

В силу положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають стягненню судові витрати з Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у розмірі 5359,20 грн. (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев`ять грн., 20 коп.)

Повний текст ухвали виготовлено 28.03.2016р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2016 р., залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2016 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексіст-Сіть Україна" до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, залишити без змін.

Стягнути судові витрати з Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у розмірі 5359,20 грн. (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев`ять грн., 20 коп.) на розрахунковий рахунок - 1007, код ЄДРПОУ - 38004897, МФО банку - 820019, отримувач - УДКСУ у Печерському районі, банк - ГУДКСУ у м. Києві, призначення платежу - судовий збір, Код 22030001.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Епель О.В.