Справа № 804/1098/14
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року м. Київ К/800/20936/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,
провівши попередній розгляд касаційної скарги Дніпропетровської митниці державної фіскальної служби на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України» до Дніпропетровської митниці державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України» (далі - ТОВ «ТД Профіль України») звернулось до Дніпропетровської митниці Міндоходів про (з урахуванням уточнення позовних вимог) визнання протиправною та скасування картки відмови у митному оформленні товарів № 110100000/2013/00547 від 30 вересня 2013 року Дніпропетровської митниці Міндоходів України; визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 110100000/2013/200448/1 від 30 вересня 2013 року Дніпропетровської митниці Міндоходів України.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року, позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними та скасовано картки відмови у митному оформленні товарів № 110100000/2013/00547 від 30 вересня 2013 року Дніпропетровської митниці Міндоходів України та рішення про коригування митної вартості товарів № 110100000/2013/200448/1 від 30 вересня 2013 року Дніпропетровської митниці Міндоходів України.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі митниця посилаючись на порушення судами норм матеріального права просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню із огляду на наступне.

Судами встановлено, що 10 грудня 2012 року між позивачем та компанією «SHANDONG HUAYUN NEW MATERIAL Co., LTD.» (КНР) було укладено Контракту купівлі-продажу № HNM2012/12/10.

Відповідно до вищезазначеного договору постачальник здійснив поставку товарів на умовах поставки FOB, порт відгрузки - Qingdao, China, порт призначення - Одеса, Україна.

24 липня 2013 року між сторонами договору була підписана специфікація № 14.

Згідно умов договору та специфікації № 14 поставка відбувається на умовах 100% передоплати, строк відвантаження - не пізніше 13 серпня 2013 року, покупець зобов'язувався купити у продавця, а продавець зобов'язується поставити та передати у власність прокат плаский оцинкований гарячим способом марки SGCC у відповідності до стандарту JIS G 3302.

30 вересня 2013 позивач звернувся до відділу митного оформлення митного посту «Дніпропетровськ-Лівобережний» Дніпропетровської митниці Міндоходів для оформлення вантажу за вищевказаним контрактом, шляхом подання вантажно-митної декларації № 110100000/2013/230729 від 30 вересня 2013 року.

Митна вартість товару була заявлена позивачем шляхом подання декларації митної вартості форми ДМВ-1 за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України, в сумі 38767,70 USD.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару декларантом позивача були надані наступні документи:

- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами 110/2012/0001937 від 03 грудня 2012 року;

- залізнична накладна для внутрішнього сполучення № 40308611 від 25 вересня 2013 року;

- коносамент (Bill of lading) № QDGY001435 від 14 серпня 2013 року;

- коносамент (Bill of lading) № QDGY001435 від 14 серпня 2013 року переклад;

- банківський платіжний документ, що стосується товару № 398 від 23 вересня 2013 року;

- платіжний документ, що підтверджує вартість товару Swift 1518 від 23 вересня 2013 року;

- калькуляцію транспортних витрат № 1693 від 23 вересня 2013 року;

- виписка з бухгалтерської документації від 26 липня 2013 року;

- каталог виробника товару від 08 серпня 2013 року;

- каталог виробника товару від 08 серпня 2013 року (переклад);

- прейскурант (прайс-лист) виробника від 08 серпня 2013 року;

- прейскурант (прайс-лист) виробника від 08 серпня 2013 року (переклад);

- розрахунок ціни (калькуляція вартості товарів) від 08 серпня 2013 року;

- розрахунок ціни (калькуляція вартості товарів) від 08.08.2013 року (переклад);

- некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (комерційна пропозиція) від 08 серпня 2013 року (крім позначених кодами 3001-3021, 3023);

- некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (комерційна пропозиція) від 08 серпня 2013 року (крім позначених кодами 3001-3021, 3023) (переклад);

- рахунок-фактура (інвойс) № HYS-13014-2IN від 08 серпня 2013 року;

- рахунок-фактура (інвойс) № HYS-13014-2IN від 08 серпня 2013 року (переклад);

- пакувальний лист б/н від 08 серпня 2013 року;

- пакувальний лист б/н від 08 серпня 2013 року переклад;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 14 від 24 липня 2013 року;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються та подання якого для митного оформлення № HNM2012/12/10 від 10 грудня 2013 року;

- довідка про проведення декларування валютних цінностей, доходів чи майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами (про відсутність за межами України валютних цінностей та майна) Лівобережна МДПІ № 84 від 10 липня 2013 року;

- інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (для товарів і транспортних засобів, що не підлягають екологічному контролю) (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу «Радіологічний контроль ввіз/вивіз дозволено») № 2761 від 14 серпня 2013 року;

- резервна позиція № 915 від 26 липня 2001 року;

- сертифікат про походження товару загальної форми № CCPIT125358728 від 10 серпня 2013 року;

- сертифікат про походження товару загальної форми CCPIT125358728 від 10 серпня 2013 року (переклад);

- інші некласифіковані документи (сертифікат якості) № 0024 від 08 серпня 2013 року;

- інші некласифіковані документи (сертифікат якості) № 0024 від 08 серпня 2013 року переклад;

- копія митної декларації країни відправлення № 80618125 від 09 серпня 2013 року;

- копія митної декларації країни відправлення №80618125 від 09 серпня 2013 року переклад;

- митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів № 110100000/2013/230729 від 30 вересня 2013 року.

За результатами проведеного відповідачем митного контролю із застосуванням системи управління ризиками, Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) були виявленні розбіжності у поданих декларантом позивача документах, а саме дати оплати не кореспондуються з датою фактичного відвантаження відповідно до дати коносаменту (14 серпня 2013 року) та не відповідають умовам доповнення № 14 від 24 липня 2013 року до зовнішньоекономічного контракту; невідповідність умов та термінів оплати згідно доповнення № 14 від 24 липня 2013 року до зовнішньоекономічного контракту (100% передоплата) та прайс-листа виробника від 08 серпня 2013 року (5% передоплата до виробництва та 95% оплата балансу за 10 днів до приходу судна до порту доставки); в якості документа, що містить відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, декларантом надано довідку перевізника від 20 вересня 2013 року № 1693 про транспортні витрати; відсутній договір про надання транспортно-експедиційних послуг.

30 вересня 2013 року посадовою особою Відповідача було надіслано позивачу електронне повідомлення про виявлені недоліки наданих документів. Зазначеним рішенням було запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, зокрема висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

30 вересня 2013 року листом вих. 01-407 позивач повідомив відповідача, що наполягає на достатності усіх документів, що є у наявності митниці для визначення митної вартості товарів, крім того додатково на підтвердження транспортування товару надав договір № 966 від 13 травня 2013 року та рахунок №від 20 вересня 2013 року.

30 вересня 2013 року посадова особа митниці, відповідно до статті 55 Митного кодексу України, прийняла рішення про коригування заявленої митної вартості товару № 110100000/2013/200448/1, відповідно до якого митну вартість скориговано до 0,85 доларів США/кг, тобто Дніпропетровська митниця відкоригувала митну вартість товару, внаслідок чого вартість товару було збільшено на 4114,8 USD.

Позивач подав нову вантажну митну декларацію ВМД № 110100000/2013/230867 від 01 жовтня 2013 року з наданням фінансових гарантій, при цьому товар випущено у вільний обіг з митною вартістю визначеною декларантом, та сплатою різниці суми платежів, обчислених митним органом відповідно до прийнятого рішення про коригування митної вартості.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що подані ТОВ «Торговий Дім Профіль України» документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту згідно з вимогами статті 58 Митного кодексу України.

Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною Контракту, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Крім того, застосувавши замість визначеного позивачем основного методу, другорядний резервний метод визначення митної вартості товару, відповідач не надав доказів неможливості застосування наступних, після основного, методів визначення митної вартості товарів.

Суд апеляційної інстанції із висновком суду першої інстанції погодився та залишив постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанцій погоджується з огляду на наступне.

Статтею 49 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - МК України) передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 51 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу).

Відповідно до частин 2-4 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частини 1, 2, 5, 6, 7 статті 54 кодексу).

Частинами 1, 2 статті 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За частиною 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); не впливають значною мірою на вартість товару; щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

З системного аналізу вказаних статей вбачається, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, може витребувати додаткові документи.

Як вбачається із матеріалів справи для підтвердження визначення митної вартості за першим методом (за ціною договору) декларантом було подано відповідачу документи, які в повній мірі підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару, визначену за ціною констракту.

Проаналізувавши надані позивачем митному органу документи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального права та прийшли до правильного висновку, що сумніви митниці щодо правильності визначення позивачем митної вартості товару є безпідставними, в зв'язку із чим рішення про коригування митної вартості товарів № 110100000/2013/200448/1 від 30 вересня 2013 року Дніпропетровської митниці Міндоходів України та картка відмови у митному оформленні товарів № 110100000/2013/00547 від 30 вересня 2013 року Дніпропетровської митниці Міндоходів України є протиправними та підлягають скасуванню.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці державної фіскальної служби відхилити, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: