Справа № 22-а/0690/7547/11
Суддя: Заполовський В. Й.
Дата ухвалення: 2012-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів : Павицької Т.М., Шевчук А.М.,

при секретарі судового засідання Трохимчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 03 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області про стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

в с т а н о в и л а :

У березні 2010 року позивач звернувся до суду із цим позовом. Просив стягнути з відповідача на свою користь не доплачені кошти у визначених ст.39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ) розмірах в сумі 50759 грн. 17 коп. за період з вересня 1996 року по 30.11. 2009 року та визнати дії відповідача неправомірними.

В обґрунтування позову зазначала, що є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи та працюючою у зазначений період особою. Всупереч вимогам Закону, який пов'язує розмір цих виплат із мінімальною заробітною платою, соціальні виплати у вказаний період отримувала в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 03 вересня 2010 року позов задоволено частково.

____________________________________________________________________________

Справа № 22а/7547/11 Головуючий в суді 1 інст.: ОСОБА_2

Категорія 100 Суддя - доповідач: Заполовський В.Й.

З Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області на користь позивача стягнуто 48992 грн.28 коп. за період з з вересня 1996 року по 30.11. 2009 року, доплату до заробітної плати, передбачену ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Дії відповідача щодо відмови у виплаті цих коштів визнані неправомірними.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову і ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Зокрема апелянт вказує, що він не є належним відповідачем у справі.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які проживають на території зони безумовного відселення, провадиться доплата до заробітної плати в розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

Проте, всупереч вимогам Закону у спірний період позивачу нараховувалась і виплачувалось зазначене підвищення в значно меншому розмірі (а.с. 2).

За таких обставин, суд правомірно виходив з того, що Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області, як орган, якому делеговано повноваження щодо таких виплат, повинно було діяти відповідно до вимог ст.39 Закону, але на порушення зазначеної статті таких нарахувань і виплат не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Разом з тим, при вирішенні спору судом не враховано наступне.

Згідно до ст.2 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Виходячи із змісту наведеної норми закону доплата до заробітної плати як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення, не є заробітною платою і на цю доплату не поширюються вимоги ст.233 КЗпП України.

Проте суд на це уваги не звернув.

У зв'язку з наведеним та враховуючи визначений ст.99 КАС України строк звернення до суду та дату звернення з позовом позивача до суду, якою є 01.03.2010 року, а також періоду заявлених ним вимог, то в даному випадку задоволенню підлягали вимоги позивача за період з 01.03.2009 року по 30.11.2009 року, а не з 1996 року, як визначив суд. В цей період, а саме у період 2009 року позивач працював та проживав на території зони безумовного відселення.

Разом з тим, стягнувши конкретні суми коштів суд допустив помилку.

Відповідно до ст.ст.105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, зобов"язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю.

Тому рішення суду підлягає скасуванню в частині стягнення конкретних коштів з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,205,207 КАС України, колегія суддів апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 03 вересня 2010 року в частині задоволення вимог про стягнення коштів скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату коштів, що передбачені ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.03.2009 року по 30.11.2009 року з урахуванням виплачених коштів за вказаний період.

В задоволенні позову за решту періоду відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді