Справа № 493/194/16-а
Суддя: Нікітішин В. П.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 493/194/16-а
Провадження №2-а/505/20/2016
УХВАЛА

24.03.2016 року Суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області Нікітішин В. П.., розглянувши у порядку скороченого провадження в м. Котовську Одеської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась 10 лютого 2016 року до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області, та просила визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області щодо невиплати їй пенсії за віком з 01 квітня 2015 року по теперішній час, зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області нарахувати та виплатити їй пенсію за віком з 01 квітня 2015 року по теперішній час, стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області на її користь судові витрати у розмірі 551,20 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що 16 травня 2011 року їй була призначена пенсія за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

У звязку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213- VIII, з 01.04.2015 року виплату пенсії було призупинено, оскільки вона продовжує працювати суддею Балтського районного суду Одеської області.

Статтею 47 Закону №1058-ІV було передбачено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Відповідно до п. 5 Перехідних положень Закону №213-VІІІ у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначається відповідно до законів України, у тому числі "Про судоустрій і статус суддів".

З питання поновлення виплати пенсії з 01 червня 2015 року вона звернулася з відповідною заявою до начальника Управління пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області.

Листом № 6/Б-З від 02.02.2016 року відповідач відмовив у продовженні виплати пенсії з посиланням на Закон України від 02.03.2015 року і повідомив про відсутність права на отримання пенсії за віком, оскільки одночасне перебування на посаді судді та виплата пенсії неможливі.

Позивачка вважає, що рішення відповідача про відмову у виплаті призначеної пенсії суттєво порушують її конституційні права на пенсійне забезпечення та воно прийняте з грубим порушенням чинного законодавства.

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки справа розглядається в порядку скороченого провадження без присутності сторін відповідно до ст. 183-2 КАС України.

ПредставникУправління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області направив до суду заперечення, згідно яких вказували, що законодавством встановлено заборону виплати з 01.04.2015 року пенсій призначених відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за віком, особам які працюють на окремих

посадах, у тому числі суддями відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів. У зв'язку з набранням чинності Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення та враховуючи, що ОСОБА_1 працює на посаді державного службовця суддею Балтського районного суду Одеської області, виплата пенсії

позивачу була припинена з 01.04.2015 року. Вказані норми є діючими, рішенням Конституційного суду України чи іншим законом скасовані не були, і тому підлягають обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України. У звязку з вищенаведеним, просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, і це визнається сторонами, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та продовжує працювати на посаді судді Балтського районного суду Одеської області.

З 01 квітня 2015 року ОСОБА_1 призупинено виплату пенсії на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VІІІ від 2 березня 2015 року.

28 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про поновлення раніше призначеної пенсії за віком на підставі п. 5 Перехідних положень до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року.

Листом № 6/Б-З від 02.02.2016 року відповідач відмовив ОСОБА_1 у продовженні виплати пенсії з посиланням на Закон України від 02.03.2015 року і повідомив про відсутність права на отримання пенсії за віком, оскільки одночасне перебування на посаді судді та виплата пенсії неможливі.

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи та письмовими поясненнями сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року внесено зміни до статті 47 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З урахування внесених змін вказана стаття Закону передбачає, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених ЗУ «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пункт 5 "Прикінцевих положень" Закону №213-VІІІ, на які посилається позивачка в обґрунтування позовних вимог, не містить положень про поновлення виплати пенсії, раніше призначеної.

Верховний Суд України звернувся з конституційним поданням від 8 липня 2015 року N 201-2154/0/8-15 до Конституційного суду України «Щодо відповідності (конституційності) положень частини третьої, абзацу четвертого та речення першого абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України від 7 липня 2010 року N 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" у

редакції Закону України від 12 лютого 2015 року N 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд" у взаємозв'язку з положеннями підпункту 5 пункту 2, пункту 17 розділу I, пункту 5 розділу III Закону України від 2 березня 2015 року N 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" стосовно звуження гарантій матеріального забезпечення та соціального захисту суддів у відставці положенням статті 8, частини першої статті 21, частини першої, пунктів 2, 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України».

На дату ухвалення вказаного судового рішення Конституційним Судом України не оприлюднене рішення за поданням Верховного Суду України.

Таким чином, вищевказані норми Закону є діючими, рішенням Конституційного суду України чи іншим законом скасовані не були, а отже, підлягають обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України, в тому числі і відповідачем, та всіма органами державної виконавчої влади на території України.

Крім того, згідно п.30 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 року, у статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у частині пятій: абзаци перший і другий викласти в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються" ».

У рішенні від 26.12.2011 року №20/рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Також Конституційний Суд України у рішенні від 25 січня 2012 року № 3рп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним пенсійним законодавством України, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 183-2, 159-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанову суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд який її постановив протягом 10 днів з дня отримання її копії.

С у д д я -