Справа № 823/239/16
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

21 березня 2016 року справа № 823/239/16

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Рідзель О.А., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України, Державної судової адміністрації України про збільшення суми виплати грошової компенсації у звязку з інфляцією,-

ВСТАНОВИВ:

17.03.2016 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач) з позовною до Міністерства фінансів України (далі-відповідач 1), Державної казначейської служби України (далі-відповідач 2), Державної судової адміністрації України (далі-відповідач 3), у якій просить:

- стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену грошову компенсацію у сумі 2463 (дві тисячі чотириста шістдесят три) грн.. 07 коп. податку з доходів фізичних осіб за 2004 рік та 38520 (тридцять вісім тисяч пятсот двадцять) грн. 00 коп. та грошову компенсацію за невикористане службове обмундирування починаючи з 1999 року по 11.03.2000 та з 20.03.2002 по 04.09.2003, а всього 40983 (сорок тисяч девятсот вісімдесят три) грн. 07 коп. та з врахуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) станом на січень 2016 року стягнути грошову компенсацію у сумі 85417 (вісімдесяти пяти тисяч чотирьохсот сімнадцяти) грн. 84 коп.

Вирішуючи питання про відмову у відкритті провадження у справі, суддя зазначає таке.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов - це звернення до суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах. Під поняттям публічно-правових відносин слід розуміти відносини, які складаються в процесі реалізації владних повноважень органами державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції України головним обов'язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини, за свою діяльність держава відповідає перед людиною. Забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24.12.2004 № 22-рп/2004). До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

В Україні систему судів утворено згідно з положеннями статей 6, 124, 125 Конституції України із застосуванням принципу спеціалізації з метою забезпечення найбільш ефективних механізмів захисту прав і свобод людини у відповідних правовідносинах.

За приписом частини першої ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У розвиток вказаного положення Європейський суд з прав людини в Рішенні від 25.02.1993 у справі «Доббертен проти Франції» зазначив, що ч. 1 ст. 6 Конвенції змушує держави-учасниці організувати їхню судову систему в такий спосіб, щоб їхні суди і трибунали виконували кожну зі своїх функцій (пункт 44), притаманну відповідній судовій установі.

Системний аналіз вказаних норм Конституції та законів України дає підстави стверджувати, що розмежування юрисдикційних повноважень між загальними і спеціалізованими судами підпорядковано гарантіям права кожної людини на ефективний судовий захист.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України - справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, публічно-правовим спором згідно Кодексу адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той спір, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Тобто, розгляд спорів про стягнення (відшкодування) матеріальної шкоди, що завдана фізичній особі іншою особою, віднесено до компетенції судів, які розглядають справи в порядку цивільного процесуального судочинства.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що станом на 26.02.2016 постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 23.09.2009 у справі № 2а-2838/09/2370 про стягнення з Міністерства фінансів України через Державну казначейську службу та Державну судову адміністрацію на користь позивача 2463 грн. 07. коп. грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб за 2004 рік та 38520 грн. грошової компенсації за невикористане службове обмундирування починаючи з 1999 року по 11.03.2000 та з 20.03.2002 по 04.09.2003, а всього 40983 грн. 07 коп. - не виконано.

В зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідачів збільшену суму грошової компенсації відповідно до постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 23.09.2009 у справі № 2а-2838/09/2370 з урахуванням індексу інфляції станом на січень 2016 року у сумі 85417 грн. 84 коп.

Зазначені правовідносини, що існують між сторонами у даній справі не засновані на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні, здійсненні управлінських чи контролюючих функцій відповідачами по відношенню до позивача, отже не є публічно-правовим спором.

Оскільки, зазначений спір полягає у стягненні невиплаченої грошової компенсації з врахуванням індексу інфляції станом на січень 2016 року, тобто не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади та не заявлений в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір, зазначене виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства, а здійснюється у порядку передбаченому цивільним судочинством України і не належать до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищезазначене, вбачається за доцільне відмовити у відкритті провадження у даній справі.

Керуючись ст. ст. 109, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України, Державної судової адміністрації України про збільшення суми виплати грошової компенсації у звязку з інфляцією.

Розяснити позивачу, що розгляд даного спору віднесений до юрисдикції місцевого загального суду в порядку передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Копію ухвали надіслати позивачу, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Розяснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.А. Рідзель