Справа № 806/514/15
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року м.Київ К/800/32467/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання - Загородня М.О.,

за участю:

прокурора - Кузнецової Ю.В.,

третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі за позовом Прокурора Олевського району Житомирської області в інтересах держави до Головного управління Держземагентства у Житомирській області, треті особи - Державна інспекція сільського господарства в Житомирській області, ОСОБА_3, про визнання недійсними наказів, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року прокурор Олевського району Житомирської області звернувся з позовом до Головного управління Держземагентства у Житомирській області, треті особи - Державна інспекція сільського господарства у Житомирській області, ОСОБА_3, в якому просив визнати недійсними накази від 06 березня 2014 року про надання ОСОБА_3 дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, розташованих за межами Хочинської сільської ради орієнтовною загальною площею 81,4 га: №№ ЖТ/:08:000/00000788, ЖТ/:08:000/ 00000789, ЖТ/:08:000/00000790, ЖТ/:08:000/00000791.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначав про незаконність оскаржуваних наказів, які прийняті відповідачем з порушенням вимог земельного законодавства та всупереч встановленій процедурі набуття права оренди на земельні ділянки з метою ведення фермерського господарства, оскільки ОСОБА_3 звернувся із заявами про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих не єдиним масивом, що знаходяться в різних місцях за межами населеного пункту Хочинської сільської ради, для ведення фермерського господарства, не навів жодних обґрунтувань щодо необхідності надання йому у користування земельних ділянок у зазначеному розмірі з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 06 травня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

При винесенні рішення суд першої інстанції виходив із правомірності оскаржуваних наказів, які прийняті відповідачем у межах повноважень та у відповідності до вимог чинного земельного законодавства.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року задоволено апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави; постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 06 травня 2015 року скасовано та прийнято нову; позов прокурора Олевського району Житомирської області задоволено; визнано недійсними накази Головного управління Держземагентства у Житомирській області від 06 березня 2014 року №ЖТ/:08:000/00000788; №ЖТ/:08:000/00000789; №ЖТ/:08:000/00000790; №ЖТ/: 08:000/00000791 про надання ОСОБА_3 дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, розташованих за межами Хочинської сільської ради Олевського району Житомирської області.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_3 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року скасувати, залишити в силі постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 06 травня 2015 року.

Прокурор проти задоволення касаційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, рішення апеляційного суду - без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора та третьої особи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_3, як фізична особа, звернувся до Головного управління Держземагентства у Житомирській області із заявами про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною загальною площею 81,4 га в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих за межами Хочинської сільської ради Олевського району Житомирської області, в оренду терміном на 49 років, для ведення фермерського господарства.

За результатами розгляду заяв ОСОБА_3, Головним управлінням Держземагентства у Житомирській області 06 березня 2014 року прийняті накази:

- №ЖТ/:08:000/00000788 про надання дозволу гр.ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території: Хочинської сільської ради Олевського району Житомирської області за межами населених пунктів, орієнтовний розмір земельної ділянки 21,90 га, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства;

- №ЖТ/:08:000/00000789 про надання дозволу гр.ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території: Хочинської сільської ради Олевського району Житомирської області за межами населених пунктів, орієнтовний розмір земельної ділянки 27,0 га, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства;

- №ЖТ/:08:000/00000790 про надання дозволу гр.ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території: Хочинської сільської ради Олевського району Житомирської області за межами населених пунктів, орієнтовний розмір земельної ділянки 26,0 га, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства;

- №ЖТ/:08:000/00000791 про надання дозволу гр.ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території: Хочинської сільської ради Олевського району Житомирської області за межами населених пунктів, орієнтовний розмір земельної ділянки 6,50 га, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначений ст.123 Земельного кодексу України, відповідно до ч.2 якої особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч.3 ст.123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Отже, заявник при поданні заяви має обґрунтувати право на отримання земельної ділянки у користування для ведення фермерського господарства, а відповідний орган, приймаючи рішення про надання дозволу на розробку проекту відведення, зобов'язаний перевірити заяву та додані документи на відповідність вимогам ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» та ст.123 Земельного кодексу України. При цьому, невідповідність клопотання вимогам закону, ненадання до заяви передбачених законом документів, виключає можливість вирішення питання про надання дозволу на розробку проекту відведення.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, до поданих ОСОБА_3 до Головного управління Держземагентства у Житомирській області заяв про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду не було додано і в самих заявах відсутні обґрунтування розміру земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, необхідність отримання таких площ, перспектив діяльності фермерського господарства, кількість членів фермерського господарства.

Крім того, з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що ОСОБА_3 з 14 серпня 2008 року є головою фермерського господарства «Афіна-2007».

Суд апеляційної інстанції, з урахуванням пояснень ОСОБА_5, наявних у справі документів щодо участі ФГ «Афіна-2007» в програмі розвитку агропромислового комплексу Житомирської області на 2001- 2015 роки, обґрунтовано відзначив, що звертаючись із заявами до відповідача про надання земельних ділянок, ОСОБА_3 діяв в інтересах юридичної особи, якій для одержання субвенцій з обласного бюджету необхідно збільшити площу земель підприємства, що свідчить про намір фактичного отримання земель у користування в обхід процедури земельних торгів.

Відповідно до ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їхніми повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Згідно ч.2 ст.134 Земельного кодексу України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної або комунальної власності або права на них, зокрема, у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Отже, фермерське господарство після державної реєстрації має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства. Передача земельної ділянки без проведення земельних торгів суперечить вимогам ст.124 Земельного кодексу України.

З урахуванням вищевказаних обставин та положень закону, а також правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 04 листопада 2014 року у справі №21-204а13, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про задоволення позовних вимог прокурора та визнання недійсними наказів управління Держземагентства, які прийняті з порушенням вимог земельного законодавства та всупереч встановленій процедурі надання в оренду земельних ділянок.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Доводи касаційної скарги вищевказаних обставин не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді