Справа № 2а-3131/10/0970
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2016-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" березня 2016 р. Справа № 2a-3131/10/0970
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
Суддя Остап`юк С.В.,
за участю секретаря: Котик Д.М.,
прокурора Яворської Ю.І.,
представника позивача Кічури Г.В.,
представника відповідача Данилюк Г.Й.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом заступника прокурора міста Івано-Франківська в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську до 417 Управління начальника робіт Міністерства оборони України про стягнення податкового боргу в розмірі 569 966, 10 гривень, -
07.09.2010 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду за №2а-3131/10/0970 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом заступника прокурора міста Івано-Франківська в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську до Управління 417 начальника робіт Міністерства оборони України про стягнення податкового боргу в розмірі 1 030 373, 85 гривень.
Підставою скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанції слугували висновки Вищого адміністративного суду України про те, що судами першої та апеляційної інстанцій не перевірено вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення з 471 Управління податкового боргу на підстав та черговості, встановленим чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством, зокрема, щодо направлення (вручення) відповідачу податкових вимог у порядку, встановленому Законом України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».
Згідно висновків суду касаційної інстанції під час нового судового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати, що згідно з частиною 1 статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення у справі.
При цьому, слід мати на увазі, що надіслані платнику податків податкові вимоги на податковий борг, що не погашений, не втрачають своєї правової дії, а чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податкових вимог у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.
У відповідності до частини 5 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.
11.01.2016 адміністративна справа за №2а-3131/10/0970 надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду та ухвалою суду призначена до судового розгляду.
Заявлені позовні вимоги, з врахування поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог, мотивовані тим, що відповідач протиправно в порушення Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» не виконав податкові зобов`язання з сплати: податку на додану вартість, в тому числі штрафні санкції та пеня, в розмірі 335 052, 06 гривень, адміністративних штрафів та інших санкцій в розмірі 170 342, 70 гривень, земельного податку, в тому числі штрафні санкції та пеня, в розмірі 36 998, 16 гривень, орендної плати за землю з юридичних осіб, штрафних санкцій та пені в розмірі 27 573, 18 гривень, внаслідок чого утворено податковий борг в розмірі 569 966, 10 гривень, який ним не сплачено.
Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, з врахуванням їх зменшення, підтримали з мотивів викладених у позовній заяві.
Відповідач адміністративний позов в частині стягнення податкового боргу в розмірі 318 526, 97 гривень визнав, проти решти позовних вимог заперечив, з мотивів викладених в письмовому запереченні, обґрунтованих тим, що відповідачем частково сплачено податковий борг з податку на додану вартість, однак контролюючим органом самовільно зараховано сплачену суму податкового боргу на погашення інших платежів. Нарахування пені здійснюється у день фактичного погашення податкового боргу (частини податкового боргу). Для застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, необхідна така обов`язкова умова як сплата податкового боргу, а визначення суми штрафних санкцій розпочинається з дня, наступного за днем сплати узгодженої суми податкового боргу.
Представник відповідача в судовому засіданні зобов`язання сплати податкового боргу в розмірі 318 526, 97 гривень визнала, проти іншої частини позовних вимог заперечила з мотивів викладених відповідачем в письмовому запереченні, крім того, суду пояснила, що податкові вимоги позивачем не направлялися на адресу 417 Управління начальника робіт, а були направлені на адресу військової частини НОМЕР_1 .
Розглянувши матеріали адміністративної справи, пояснення прокурора та представників сторін, дослідивши докази, суд робить висновок, що даний адміністративний позов підставний та підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 24.02.1997 Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради здійснено державну реєстрацію юридичної особи 417 Управління начальника робіт, ідентифікаційний код 07816704 (а.с. 8).
Відповідач перебуває на податковому обліку в Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську, є платником податків та зборів.
Відповідачем допущено утворення податкового боргу в розмірі 569 966, 10 гривень, що виник в результаті несплати податкових зобов`язань з сплати податку на додану вартість: за основним платежем в розмірі 98 127, 06 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 55 481, 14 гривень та пені, нарахованої на суму грошових зобов`язань з цього платежу, в розмірі 181 443, 86 гривень; з сплати плати за землю за платежем: земельний податок в розмірі 36 998, 16 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 9 109,24 гривень та пені, нарахованої на суму податкових зобов`язань з цього платежу, в розмірі 8 196, 08 гривень, за платежем орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності в розмірі 24 986, 56 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 57, 75 гривень та пені, нарахованої на суму податкових зобов`язань з цього платежу, в розмірі 2 528, 87 гривень, та з сплати податкових зобов`язань за платежем: адміністративні штрафи та інші санкції в розмірі 170 342, 70 гривень.
За несвоєчасне погашення відповідачем податкового зобов`язання з податку на додану вартість, контролюючим органом нараховано пеню в розмірі 181 443, 86 гривень.
За несвоєчасне погашення відповідачем податкового зобов`язання з земельного податку, контролюючим органом нараховано пеню в розмірі 8 196, 08 гривень.
За несвоєчасне погашення відповідачем податкового зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, контролюючим органом нараховано пеню в розмірі 2 528, 87 гривень.
У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, яку правову норму належить застосувати до спірних правовідносин, суд виходить з чинних на час виникнення правовідносин нормативно-правових актів та зазначає їх зміст у відповідній редакції.
Принципи побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори (обов`язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов`язки і відповідальність платників визначає Закон України «Про систему оподаткування» (в редакції Закону чинного на момент виникнення даних правовідносин).
Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про систему оподаткування» платниками податків і зборів (обов`язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов`язок сплачувати податки і збори (обов`язкові платежі).
Відповідно статті 6 Закону України «Про систему оподаткування об`єктами оподаткування є доходи (прибуток), додана вартість продукції (робіт, послуг), вартість продукції (робіт, послуг), у тому числі митна, або її натуральні показники, спеціальне використання природних ресурсів, майно юридичних і фізичних осіб та інші об`єкти, визначені законами України про оподаткування.
Згідно статті 8 зазначеного Закону порядок зарахування податків і зборів (обов`язкових платежів) до Державного бюджету України і місцевих бюджетів та державних цільових фондів встановлюється Верховною Радою України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим і сільськими, селищними, міськими радами відповідно до цього Закону та інших законів України.
Відповідно частини 1 статті 9 Закону України «Про систему оподаткування» платники податків і зборів (обов`язкових платежів) зобов`язані, серед іншого: вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами; подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов`язкових платежів); сплачувати належні суми податків і зборів (обов`язкових платежів) у встановлені законами терміни.
Згідно статті 13 Закон України «Про систему оподаткування» в Україні справляються: загальнодержавні податки і збори (обов`язкові платежі); місцеві податки і збори (обов`язкові платежі).
Відповідно до статті 14 цього Закону до загальнодержавних належать такі податки і збори (обов`язкові платежі): податок на додану вартість; плата за землю (земельний податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності).
Закон України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), включаючи збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення (в редакції Закону чинної на момент виникнення даних правовідносин).
Згідно статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкове зобов`язання - зобов`язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України;
податковий борг (недоїмка) - податкове зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов`язання.
Згідно підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов`язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї статті.
Відповідно підпункту 4.2.2 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму податкового зобов`язання платника податків у разі якщо: платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію; дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, заявлених у податкових деклараціях; контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов`язання.
У відповідності до пункту 6.1 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкове повідомлення у разі коли сума податкового зобов`язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов`язань, сума податку чи збору (обов`язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов`язання (штрафних санкцій за їх наявності).
Пунктом 5.1 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» встановлено, що податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.
Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 цього ж Закону встановлено, що податкове зобов`язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.
Згідно підпункту 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового зобов`язання платника податків. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов`язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.
Відповідно підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 зазначеного Закону платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.
У разі визначення податкового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов`язаний погасити нараховану суму податкового зобов`язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.
Таким чином, зазначені вище, податкові зобов`язання самостійно визначені відповідачем та нараховані контролюючим органом з сплати податку на додану вартість, плати за землю, адміністративних штрафів та інших санкцій, є узгодженими з моменту подання податкових декларацій, розрахунків, та з моменту закінчення процедури адміністративного оскарження.
У відповідності до підпункту 16.1.1 пункту 16.1 статті 16 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
Пеня плата у вигляді процентів, нарахованих на суму податкового боргу (без урахування пені), що справляється з платника податків у зв`язку з несвоєчасним погашенням податкового зобов`язання (пункт 1.4).
Судом встановлено, що позивачем за несплату відповідачем узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість, плати за землю та застосованих штрафних (фінансових) санкцій нараховано пеню в загальному розмірі 192 168, 81 гривень.
У відповідності до підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.
Відповідно пункту 1.10 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкова вимога письмова вимога податкового органу до платника податків погасити суму податкового боргу.
Згідно підпункт 6.2.3 пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» перша податкова вимога надсилається - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов`язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов`язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов`язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк;
друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
У відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно пункту 59.5 даної статті Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Судом встановлено, що позивачем на виконання вимог пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» було надіслано першу податкову вимоги за №1/1880 від 30.01.2002 та другу податкову вимоги за №2/2828 від 08.03.2002, які відповідач залишив без реагування.
Таким чином, судом під час нового розгляду даної адміністративної справи встановлено, що позивачем надіслано відповідачу першу та другу податкові вимоги на суму податкового боргу, податковий бог за ними не сплачений, не зменшений до нуля, а податкові вимоги не втратили своєї правової дії.
Підпунктом 5.4.1. пункту 5.4 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» встановлено, що узгоджена сума податкового зобов`язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума узгоджених податкових зобов`язань з сплати: податку на додану вартість, штрафних санкцій та пені в розмірі 335 052,06 гривень; адміністративних штрафів та інших санкцій в розмірі 170 342, 70 гривень; земельного податку, штрафних санкцій та пені в розмірі 36 998, 16 гривень; орендної плати за землю з юридичних осіб, штрафних санкцій та пені в розмірі 27 573, 18 гривень, є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.
Щодо посилання відповідача на те, що позивачем самовільно зараховувалися сплачені відповідачем суми податкового боргу на погашення інших платежів, не спростовують заперечення проти позову, оскільки, у відповідності норм статті 87 Податкового кодексу України, податкові зобов`язання, в разі їх виникнення за різними податками, зараховуються до бюджету у порядку календарної черговості їх виникнення, у рівних пропорціях, незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а оскільки сплата вказаних сум здійснено відповідачем після набрання чинності Податковим кодексом України, то позивачем правомірно здійснено зарахування частини сум податкового боргу в порядку календарної черговості.
В судовому засіданні судом досліджено оригінали першої податкової вимоги за №1/1880 від 30.01.2002 та другої податкової вимоги за №2/2828 від 08.03.2002.
Як наслідок, содом встановлено, вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення з відповідача податкового боргу на підставі та черговості, встановленим на час виникнення спірних правовідносин законодавства, зокрема щодо направлення (вручення) відповідачу податкових вимог у порядку, встановленому Законом України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».
Щодо посилання відповідача на те, що для застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, необхідна така умова як сплата податкового боргу, то суд зазначає що у відповідності до цієї статті платник податків притягується до відповідальності за несплату узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, визначених Податковим кодексом України. Крім того, до відповідача застосовано штрафні санкції у відповідності до норм Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».
Відносно посилання відповідача на те, що нарахування пені здійснюється у день фактичного погашення податкового боргу або його частини, то суд зазначає, що у відповідності норм статті 16 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» та статті 129 Податкового кодексу України строк нарахування пені розпочинається після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов`язання на суму податкового боргу. У даному випадку, на момент звернення позивача з даними позовними вимогами відповідачем порушено строки погашення узгодженого податкового зобов`язання, а сума несплачених узгоджених податкових зобов`язань утворила податковий борг, тому позивачем правомірно на суму податкового боргу нараховано пеню, і як наслідок таке посилання відповідача є невірним.
Згідно пункту 95.3 статті 95 вказаного Кодексу стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Відповідно до пункту 95.4. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлена до стягнення сума є узгодженою та являється податковим боргом відповідача перед бюджетом, який ним не сплачено та підлягає стягненню з рахунків у банках, що обслуговують відповідача та за рахунок готівки, що їй належить.
Сума податкового боргу, що виникла в результаті несплати податкового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість, штрафні санкції та пеня в розмірі 335 052,06 гривень, адміністративні штрафи та інші санкції в розмірі 170 342, 70 гривень підлягає стягненню в дохід державного бюджету, а податкові зобов`язання із сплати земельного податку, штрафних санкцій та пені в розмірі 36 998, 16 гривень, орендної плати за землю з юридичних осіб, штрафних санкцій та пені в розмірі 27 573, 18 гривень, у відповідності до статті 287 Податкового кодексу України, підлягає стягненню до місцевого бюджету міста Івано-Франківська.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.
На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити повністю.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап`юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 23.03.2016.