Справа № 587/300/16-а
Суддя: Дашутін І. В.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 587/300/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Дашутіна І.В., при секретарі Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумського міського голови ОСОБА_2, Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, Сумської міської ради, виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання протиправними і скасування актів органів владних повноважень, визнання протиправними дій, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду та просить визнати протиправним та скасувати п. 1.2. ч. 1, п. 1.3. ч. 1, ч. 2 рішення Сумської міської ради від 02.12.2015 року № 38-МР «Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 29.01.2014 року № 3013-МР «Про Положення про департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради» (зі змінами); визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови м. Суми ОСОБА_2 від 09.12.2015 року № 513 к «Про зміну істотних умов праці ОСОБА_1 та ОСОБА_3Б.», в частині, що стосується зміни істотних умов праці, попередження про зміну істотних умов праці, затвердження посадової інструкції та здійснення заходів щодо звільнення позивача ОСОБА_1; визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови м. Суми від 04.12.2015 року № 512-к «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 23.03.2015 року № 118-к «Про затвердження граничної чисельності та штатів апарату та виконавчих органів Сумської міської ради» (зі змінами); визнати протиправними дії Сумського міського голови ОСОБА_2 від 02.12.2015 року щодо затвердження ним посадової інструкції директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради; визнати протиправними дії виконавчого комітету Сумської міської ради щодо попередження ОСОБА_1 про зміну істотних умов праці та звільнення його з посади з 10.02.2016 року від 09.12.2015 року № 2980/03.01.02-17; визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови м. Суми ОСОБА_2 від 09.02.2016 року № 58-к «Про звільнення ОСОБА_1В.»; поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради з дати звільнення і в цій частині звернути судове рішення до негайного виконання; стягнути з департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення і по дату фактичного поновлення на роботі в посаді директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради і в цій частині звернути судове рішення до негайного виконання в розмірі виплати за один місяць; встановити судовий контроль за виконанням судового рішення у даній справі; стягнути з Сумського міського голови ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує порушеннями з боку відповідача Сумського міського голови, як роботодавця норм ст. 31, ст. 32 КЗпП України та зазначає, що всі вищенаведені акти органів місцевого самоврядування в комплексі, направлені на зміну істотних умов праці позивача (відображені в посадовій інструкції) порівняно із тими, які діяли на момент укладення з ним трудового договору при прийнятті на роботу (відображені у Положенні про департамент) і прийняті в порушення процедури, визначеної вказаною нормою права, без повідомлення про такі зміни не пізніше, ніж за два місяці.

Крім того, позивач вказує на те, що навіть те попередження про зміну істотних умов праці, яке йому вручено з порушенням вищевказаних строків, вчинено не роботодавцем, а виконавчим комітетом Сумської міської ради, який не наділений повноваженнями роботодавця відносно позивача, а тому, на думку останнього вказані дії виконавчого комітету Сумської міської ради є протиправними.

Позивач також зазначає про порушення з боку роботодавця ч. 4 ст. 32 КЗпП України, де йдеться про те, що трудовий договір з працівником припиняється тільки у разі, якщо істотні умови праці працівника не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, натомість позивач, як працівник вказує на те, що він не надавав своїх заперечень на продовження роботи в нових умовах, а тому, у роботодавця були відсутні підстави для звільнення позивача.

В свою чергу, позивач вказує на те, що в оскаржуваному розпорядженні про його звільнення вказано підставу для звільнення зміна в організації виробництва і праці (п.1 ст. 40 КЗпП України), натомість, позивач вказує на те, що фактичної зміни в організації виробництва і праці в департаменті містобудування та земельних відносин Сумської міської ради не відбулось, а своє звільнення позивач повязує виключно з негативним ставленням до себе роботодавця Сумського міського голову ОСОБА_2, який, на думку, позивача вчиняє щодо нього дискримінацію за політичними переконаннями позивача, оскільки останній не належить до політичної сили міського голови.

Позивач вказує, що при звільненні його за п.1 ст. 40 КЗпП України, роботодавець зобовязаний дотримуватись процедури, яка визначена цією нормою права, а саме: запропонувати позивачеві всі наявні вакантні посади, роботу за якими може виконувати позивач, отримати від позивача згоду або заперечення щодо таких посад, і як наслідок, прийняти відповідне рішення або про звільнення, якщо позивач не погодився на зайняття вакантних посад, або перевести його на цю посаду, чого зроблено з боку роботодавця не було, що на думку позивача, свідчить про незаконність його звільнення та протиправність оскаржуваного позивачем розпорядження.

Крім того, позивач вказує на те, що оскаржуване розпорядження прийнято також в порушення ч. 3 ст. 40 КЗпП України під час перебування позивача на лікарняному, що свідчить про його незаконність.

В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представники Сумської міської ради, Сумського міського голови ОСОБА_2, виконавчого комітету Сумської міської ради в судове засідання не прибули, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради надала письмовий відзив, а також копію розпорядження міського голови м. Суми ОСОБА_2 від 09.02.2016 року № 61-к «Про скасування розпорядження міського голови від 09.02.2016 року № 58-к «Про звільнення ОСОБА_1В.» з вхідною датою до департаменту від 16.02.2016 року № 35/06.01-02.

В своїх поясненнях, які підтримала у судовому засіданні, представник департаменту вказала на те, що позов позивача є обґрунтованим і підлягає задоволенню, а оскаржувані акти субєктів владних повноважень не відповідають нормам ст. 32 КЗпП України, вказала на те, що в департаменті фактично не відбувалось жодних змін в організації виробництва і праці, які могли б бути підставою для звільнення позивача.

Заслухавши учасників процесу, що зявились в судове засідання та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1, був призначений на посаду начальника департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради 06.02.2014 року розпорядженням міського голови м. Суми № 57-к.

Посадова інструкція відносно позивача на вказану дату не затверджувалась, а повноваження позивача, як керівника зазначеного департаменту визначені Положенням про департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 29.01.2014 року № 3013 МР (а.с. 17-21).

Зокрема, розділом ІІ Положення визначено структуру та організацію роботи департаменту, де п. 2.3. цього розділу Положення встановлено, що департамент очолює директор, яким є позивач, а заступником директора департаменту є начальник управління архітектури та містобудування за посадою є головним архітектором м. Суми. Вказані особи згідно до п. 2.6. зазначеного Положення призначаються та звільняються з посад згідно до розпорядження міського голови відповідно до законодавства, а інші працівники департаменту, призначаються та звільняються директором департаменту.

Пунктом 2.8. цього ж Положення передбачені конкретні повноваження директора департаменту, а саме: здійснює керівництво діяльністю департаменту, несе персональну відповідальністю за виконання покладених на департамент завдань, визначає ступінь відповідальності заступника директора департаменту начальника управління архітектури та містобудування, керівників структурних підрозділів департаменту (п.п.2.8.1.); видає в межах своєї компетенції накази, організовує та контролює їх виконання (п.п.2.8.2.); забезпечує роботу з ведення діловодства в департаменті (п.п.2.8.3.); здійснює особистий прийом громадян з питань, що стосуються діяльності департаменту (п.п.2.8.4.); контролює стан трудової та виконавської дисципліни в департаменті (п.п.2.8.5.); розпоряджається коштами в межах затвердженого кошторису на утримання департаменту (п.п.2.8.6.); затверджує положення про структурні підрозділи департаменту (окрім відділу «Служба містобудівного кадастру) і посадові інструкції працівників департаменту (п.п.2.8.7.); вживає заходи щодо заохочення працівників або притягнення їх, у разі необхідності, до дисциплінарної відповідальності в порядку, встановленому чинним законодавством та організовує навчання працівників департаменту (п.п.2.8.8.); діє без довіреності та представляє департамент у відносинах з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, виконавчими органами Сумської міської ради, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та громадянами (п.п.2.8.9.); аналізує результати роботи департаменту, вживає заходи щодо підвищення її ефективності (п.п.2.8.10.).

Крім того, зі змісту вказаного Положення вбачається, що позивач, як орган управління департаменту директор, несе персональну відповідальність (п.5.1. Положення) та забезпечує виконання департаментом покладених на нього завдань та функцій, визначених Положенням про департамент, зокрема, розділом ІІІ Положення.

Отже, вищевикладені умови праці директора департаменту і є його істотними умовами праці.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2015 року рішенням Сумської міської ради № 38-МР «Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 29.01.2014 року № 3013 МР «Про Положення про департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради» (зі змінами)» до вищевказаного Положення внесено зміни (а.с. 16).

Ці зміни полягають у тому, що п. 2.4. положення викладено в новій редакції, яка визначає, що директором департаменту за посадою є головний архітектор, а п.2.5. встановлює, що заступником директора департаменту є начальник управління архітектури та містобудування і ці зміни набирають чинності з 10.02.2016 року.

Одночасно, з Положення про департамент вказаним рішенням взагалі виключаються повноваження директора департаменту, які були визначені п.2.8. розділу ІІ Положення і ці зміни набирають чинності з моменту оприлюднення рішення, тобто з 03.12.2015 року.

Тобто, наведене свідчить про те, що вказаним рішенням Сумської міської ради змінено назву посади позивача, а також повністю скасовані його повноваження, які були передбачені Положенням про департамент.

02.12.2015 року Сумським міським головою ОСОБА_2 затверджується посадова інструкція директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, згідно до якої встановлюється нове підпорядкування директора департаменту, визначаються нові кваліфікаційні вимоги до посади директора департаменту, визначаються нові, порівняно із встановленими, істотні умови праці, а саме: обовязок організації розробки та впровадження Стратегічного плану розвитку міста Суми, комплексних регіональних та місцевих програм та планів розвитку, з питань, що належать до повноважень департаменту; проведення експертизи проектів нормативно правових актів (шляхом їх візування), що створюються у Сумській міській раді, з питань, віднесених до відання департаменту; здійснення аналізу стану та тенденцій розвитку галузей архітектури, містобудування та земельних відносин, ходу виконання проектів, програм, які стосуються департаменту; обовязок організації збереження державної таємниці; здійснення контролю за дотриманням посадовими особами департаменту антикорупційного законодавства; організовує та контролює надання заступником директора управління головним архітектором містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки або відмови у їх видачі; не має права втручатись в діяльність заступника директора департаменту - начальника управління архітектури та містобудування як головного архітектора м. Суми; зобовязано негайно у письмовій формі інформувати міського голову про покладення на нього особисто повноважень, не передбачених посадовими обовязаками, про виявлені порушення у сфері земельних відносин та в галузі архітектури і містобудування з боку посадових осіб департаменту (а.с. 11, 12).

Згідно до листа Сумського міського голови від 15.12.2015 року № 3041/03.01.02-17 вбачається, що зазначені посадові обовязки позивача введено в дію з 03.12.2015 року (а.с. 23).

В свою чергу, враховуючи вказане рішення ради, 04.12.2015 року, міський голова м. Суми ОСОБА_2 прийняв розпорядження № 512-к «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 23.03.2015 року № 118-к «Про затвердження граничної чисельності та штатів апарату та виконавчих органів Сумської міської ради (зі змінами), згідно до якого вбачається, що змінено назву посади директора департаменту на директора департаменту головного архітектора (1 штатна одиниця) та змінено назву заступника директора департаменту начальника управління архітектури та містобудування головного архітектора м. Суми на заступника директора департаменту начальника управління (1 штатна одиниця) (а.с. 15).

Згідно до п. 2 цього розпорядження, воно набирає чинності з 10.02.2016 року.

В свою чергу, на виконання вказаного рішення ради та вказаного розпорядження, 09.12.2015 року за № 513 к міським головою м. Суми видано розпорядження «Про зміну істотних умов праці ОСОБА_1 та ОСОБА_3Б.» згідно до якого, міським головою вирішено змінити істотні умови праці в т.ч. позивачу з 10.02.2016 року, повязані із зміною елементів його трудової функції.

09.12.2015 року за № 2980/03.01.02-17 виконавчим комітетом Сумської міської ради позивачеві вручено попередження про зміну істотних умов праці починаючи з 10.02.2016 року з посиланням на вищевказані акти субєктів владних повноважень (а.с. 13).

І цим же попередженням повідомлено позивача, що його буде звільнено на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, що й було зроблено, про що свідчить розпорядження міського голови м. Суми ОСОБА_2 від 09.02.2016 року № 58-к «Про звільнення ОСОБА_1В.» (а.с. 150).

Проаналізувавши вказані акти субєктів власних повноважень, суд дійшов висновку про їх невідповідність наведеним нижче нормам діючого законодавства, у звязку із чим вони підлягають визнанню протиправними з наведених нижче підстав.

Згідно до ст. 21 КЗпП України предметом трудового договору (контракту) є праця (трудова функція) особи, яка є об'єктом саме трудових правовідносин, які повною мірою врегульовані трудовим законодавством, зокрема, ст. ст. 3, 7, 9, 9-1, 44 КЗпП України тощо.

Як встановлено судом, позивач, приступивши до роботи на посаді директора департаменту, погодився працювати на цій посаді на умовах укладеного трудового договору в усній формі з суттєвими умовами праці, що визначені Положенням про департамент.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що до зазначеного Положення про департамент Сумською міською радою внесено зміни, за якими всі повноваження позивача було виключено з Положення про департамент, тобто, вказаним рішенням позивача було позбавлено всіх істотних умов праці, на яких з ним укладався трудовий договір.

В свою чергу, згідно до посадової інструкції, затвердженої Сумським міським головою ОСОБА_2 від 02.12.2015 року, що вступила в дію з 03.12.2015 року, позивачеві було змінено істотні умова праці.

Згідно до ст. 31 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором.

Згідно до ч.3, ч. 4 ст. 32 КЗпП України, передбачено, що у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Отже, наведене свідчить, що істотні умови праці позивачеві при прийнятті його на роботу встановлено Сумською міською радою шляхом затвердження відповідного Положення про департамент, що відповідає виключним повноваженням місцевих рад, визначених п.5, п. 6 ч. 1 ст. 26, ст. 54 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно до яких місцеві ради затверджують за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальну чисельність апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрати на їх утримання, а також утворюють за поданням сільського, селищного, міського голови інші виконавчі органи ради для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад та затверджують положення про ці органи.

Отже, з аналізу вказаних норм у сукупності вбачається, що створюючи департамент, який входить до структури виконавчих органів Сумської міської ради в межах затвердженої нею штатів, саме місцева рада визначає відповідні завдання, функції та повноваження цього органу та його керівника, як штатної одиниці, що входить до структури такого виконавчого органу.

Таким чином, з наведеного вбачається, що оскаржуване позивачем рішення ради не відповідає вказаним нормам матеріального права, а тому є протиправним і підлягає скасуванню у вказаній частині.

В свою чергу, до повноважень міських голів відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 42 вказаного Закону віднесено право призначати на посади та звільняти з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.

Натомість, в порушення вказаних норм матеріального права та без наявності належних повноважень, Сумський міський голова ОСОБА_2, змінив істотні умови праці позивачеві шляхом затвердження вищевказаної посадової інструкції від 02.12.2015 року, які набрали чинності з 03.12.2015 року та розпорядження від 09.12.2015 року № 513-к.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що Сумським міським головою ОСОБА_2 в порушення ч. 4 ст. 32 КЗпП України не було попереджено позивача про вказані зміни істотних умов праці за два місяці, що свідчить про протиправність дій міського голови по затвердженню вказаної посадової інструкції та про протиправність вказаного розпорядження і в цій частині позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

В свою чергу, згідно до п. 6 ч. 4 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова має право вносити на розгляд ради пропозиції щодо структури виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету, їх штатів, встановлених відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України;

Однак, з матеріалів справи вбачається, що Сумський міський голова ОСОБА_2 самостійно визначив структуру та штат департаменту, як виконавчого органу міської ради, своїм розпорядженням від 04.12.2015 року № 512-к, замість того, щоб внести відповідну пропозицію на розгляд Сумської міської ради, як цього вимагають норми вищезазначеного Закону.

Отже, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного розпорядження та його скасування, як такого, що прийнято за межами повноважень міського голови, визначених п.6 ч.4 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та, відповідно, задоволення позову позивача у цій частині.

Крім того, судом встановлено, що Виконавчим комітетом Сумської міської ради 09.12.2015 року листом за № 2980/01.01.02.-17 позивача попереджено про зміну істотних умов праці з 10.02.2016 року та одночасно повідомлено, що позивача буде звільнено з займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку зі зміною елементів трудової функції.

Дослідивши вказане попередження, суд дійшов висновку про винесення такого попередження Виконавчим комітетом Сумської міської ради не в межах повноважень, визначених ст. 52 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

Як зазначено вище, питання призначення та звільнення з посади позивача, як керівника відповідного виконавчого органу ради, віднесено до повноважень міського голови, які визначені п. 10 ч. 4 ст. 42 наведеного Закону, а отже, попередження про звільнення позивача з посади має право вносити виключно міський голова, а не Виконавчий комітет міської ради.

Наведене свідчить про протиправність дій виконавчого комітету Сумської міської ради і в цій частині позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

В свою чергу, підставами припинення трудового договору згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (ст. 45). Частиною 4 ст. 36 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з положеннями ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що розірвання трудового договору з працівником має супроводжуватися наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених КЗпП України, а також дотриманням установлених вимог при вивільненні працівника (попередження за 2 місяці про наступне вивільнення, врахування переважного права на залишення на роботі, наявність скорочення чисельності або штату працівників, змін в організації виробництва і праці тощо). Ці норми кореспондуються з конституційним правом громадянина на захист від незаконного звільнення (ст. 43 Конституції України). Крім того, указані положення ч. 4 ст. 36 КЗпП України встановлюють, що звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 зазначеного Кодексу можливе у випадку скорочення чисельності або штату працівників.

Більше того, відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п. 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці (аналогічна правова позиція наведена, зокрема у постанові Верховного Суду України від 1 липня 2014 р. у справі N 21-212а14).

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що позивача 09.02.2016 року було звільнено з займаної посади не тільки в порушення процедури попередження про таке звільнення неповноважною особою, а й з порушеннями вимог щодо врахування переважного права на залишення на роботі, без додержання процедури отримання згоди чи незгоди позивача на продовження виконання ним іншої роботи на цьому ж підприємстві, без пропонування позивачеві вакансій, що свідчить про незаконність звільнення позивача з вказаних підстав і відповідно, вказане Конституційне право позивача на захист від незаконного звільнення, підлягає поновленню у судовому порядку шляхом визнання протиправним оскаржуваного розпорядження про звільнення позивача з вказаних підстав.

Разом з тим, суд дійшов висновку про відмову позивачеві в позові в частині скасування розпорядження міського голови від 09.02.2016 року № 58 к «Про звільнення ОСОБА_1В.» з підстав перебування його на лікарняному, оскільки з матеріалів справи вбачається, що міським головою м. Суми ОСОБА_2 винесено розпорядження від 09.02.2016 року № 61-к, яким самостійно скасовано оскаржуване розпорядження з зазначених підстав, тобто таким чином міський голова самостійно виправив допущене ним порушення трудового законодавства в частині заборони звільнення працівника під час перебування його на лікарняному (а.с. 149).

Не підлягають також задоволенню позовні вимоги позивача про поновлення його на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки позивач фактично продовжує працювати на посаді директора департаменту у звязку із самостійним скасуванням міським головою свого розпорядження про звільнення позивача, й відповідно, наявність вимушеного прогулу матеріалами справи не підтверджено, що свідчить про відсутність порушеного права позивача в цій частині.

Згідно до ухвали від 22.02.2016 року судом було вжито заходи забезпечення позову у даній справі шляхом зупинення вищевказаних оскаржуваних розпоряджень та рішення, що відповідає праву суду, визначеному ст. 117, 118 КАС України, ч. 2 ст.144 Конституції України (а.с. 35-37).

Проте суд, згідно до ч. 4 ст. 118 КАС України, може одночасно з прийняттям постанови або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення адміністративного позову або заміну одного способу забезпечення адміністративного позову іншим.

Враховуючи те, що судом ухвалено судове рішення у даній справі про часткове задоволення адміністративного позову позивача, то відпали підстави в дії заходів забезпечення адміністративного позову, у звязку з чим вказана ухвала підлягає скасуванню.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, застосовуючи положення ч. 3 ст. 2 КАС України, суд зобовязаний перевірити, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення відповідачами, як субєктами владних повноважень, актів, які не відповідають повноваженням, що надані їм законом, ці акти є необґрунтованими та вчиненими без урахуванням всіх обставин, які необхідно було врахувати при їх прийнятті та при повідомленні зацікавлених осіб про такі акти і дії, без забезпечення принципу дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача, як працівника і цілям, на досягнення яких спрямовані оскаржувані рішення та дії відповідачів, в т.ч. роботодавця.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 159-161 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 про визнання протиправними і скасування актів органів владних повноважень, визнання протиправними дій, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п. 1.2. ч. 1, п. 1.3. ч. 1, ч. 2 рішення Сумської міської ради від 02.12.2015 року № 38-МР «Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 29.01.2014 року № 3013-МР «Про Положення про департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради» (зі змінами).

Визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови м. Суми ОСОБА_2 від 09.12.2015 року № 513 - к «Про зміну істотних умов праці ОСОБА_1 та ОСОБА_3В.», в частині, що стосується зміни істотних умов праці, попередження про зміну істотних умов праці, затвердження посадової інструкції та здійснення заходів щодо звільнення позивача ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови м. Суми від 04.12.2015 року № 512-к «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 23.03.2015 року № 118-к «Про затвердження граничної чисельності та штатів апарату та виконавчих органів Сумської міської ради» (зі змінами).

Визнати протиправними дії Сумського міського голови ОСОБА_2 від 02.12.2015 року щодо затвердження ним посадової інструкції директора департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради.

Визнати протиправними дії Виконавчого комітету Сумської міської ради щодо попередження ОСОБА_1 про зміну істотних умов праці.

Стягнути з Сумського міського голови ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 21 копійку витрати по сплаті судового збору.

Скасувати ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 22 лютого 2016 року про забезпечення позову шляхом зупинення дії:

- рішення Сумської міської ради від 02.12.2015 року № 38-МР «Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 29.01.2014 року № 3013-МР «Про Положення про департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради» (зі змінами) (п.1.2.ч.1, п.1.3.ч.1,ч.2 рішення);

- розпорядження міського голови м. Суми ОСОБА_2 від 09.12.2015 року № 513-к «Про зміну істотних умов праці ОСОБА_1 та ОСОБА_3Б.», в частині, що стосується позивача ОСОБА_1 (Сумська область, Сумський район, с. Вільшанка, вул. Шевченка, 36, код НОМЕР_1);

- розпорядження міського голови м. Суми від 04.12.2015 року № 512-к «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 23.03.2015 року № 118-к «Про затвердження граничної чисельності та штатів апарату та виконавчих органів Сумської міської ради» (зі змінами).

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, з одночасним направленням її копії до суду апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі відкладення складання повного тексту постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після спливу строку на подачу апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

Суддя І.В. Дашутін