Справа № 753/2557/16-а
Суддя: Шклянка М. П.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2557/16-а
провадження № 2-а/753/307/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Шклянка М. П.

при секретарі Москаленко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративний позов Дарницького районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про примусове видворення іноземного громадянина з України, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Дарницький районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вказаним адміністративним позовом до відповідача громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про примусове видворення іноземного громадянина з України.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 04.12.2014 року громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 прибув на територію України через КПП «Бориспіль», в приватних ціля, але працював без відповідного дозволу на працевлаштування в Україні. 25.12.2015 Дарницьким РВ ГУДМС України в м. Києві на громадянина Узбекистан ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 203 КУаП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. на користь держави, останній штраф сплатив. 18.03.2015 року Дарницьким РВ ГУДМС України в м. Києві прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Узбекистан, ОСОБА_1.

28.10.2015 року у ході спільної перевірки співробітниками міграційної служби та УКР ГУ СБУ у м.

Беручи до уваги той факт, що відповідач грубо порушив Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», позивач просить суд на підставі ст. 30 вказаного Закону задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просив суд позов задовольнити, зазначаючи, що відповідач неправомірно перебуває на території України, незаконно перетнув державний кордон України без відповідних документів, не має дозволу на право перебування на території України і є обґрунтовані підстави вважати, що він ухилитиметься від виконання рішення про його примусове повернення, в зв'язку з чим просив прийняти рішення про примусове видворення відповідача за межі України.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. .

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1. порушив ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме знаходився в Україні без документів на право перебування та території України, у зв'язку з чим уповноваженою особою позивача складений протокол про адміністративне правопорушення від 25.12.2015 року та винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, згідно з якою на відповідача був накладений штраф у розмірі 510 грн.

Зазначений штраф був сплачений громадянином Республіки Узбекистан ОСОБА_1 в добровільному порядку, що підтверджується копією відповідної квитанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частинами 1, 2 ст. 16 цього ж Закону визначено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

У відповідності до ст. 30 цього ж Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилитимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

З матеріалів справи вбачається, що обставини, які зазначені ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», що унеможливлювали би примусове видворення громадянина Республіки Узбекистан, ОСОБА_1 за межі України не встановлено. Також не встановлено і обставин, відповідно до яких на відповідача поширювалась би дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Слід також зазначити, що відповідач не звертався до Управління Державної міграційної служби у м. Києві з заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, та доказів законності свого перебування на території України та/або набуття ним громадянства України не надав, доводи представника позивача не спростовував.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що відповідач не має дозволів на право перебування на території України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішень про його примусове повернення, що є підставою для прийняття судом рішення про примусове видворення відповідача за межі України.

На підставі п. 5 ч. 2 ст. 256 КАС України суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання постанови про примусове видворення відповідача.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 99, 158, 159, 160-163, 183-5, 256 КАС, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Дарницького районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві до громадянина Республіки Узбекистан, ОСОБА_1 про примусове видворення іноземного громадянина з України - задовольнити.

Примусово видворити з України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанову про примусове видворення з України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернути до негайного виконання.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: