Справа № 465/2/16-а
Суддя: Мартинишин М. О.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

14.03.2016 року Франківський районний суд міста Львова у складі:

головуючої судді Мартинишин М.О.

при секретарі Кметь Г.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції, інспектора Патрульної поліції у м.Львові ОСОБА_3

про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції, інспектора Патрульної поліції у м.Львові ОСОБА_3 про визнання протиправними дії інспектора Патрульної поліції у м.Львові ОСОБА_3 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 ПС3 №125335 від 25.12.2015 року відносно ОСОБА_1 якою накладено штраф за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП у розмірі 255 грн.. Свої вимоги мотивує тим, що таке рішення відповідача є протиправним, а притягнення до адміністративної відповідальності - безпідставним, а тому просить визнати дії протиправними та скасувати таку постанову за відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.Просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав повністю, просить такий задовольнити.

Представник відповідач УПП у м.Львові Департаменту патрульної поліції у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, не зявився. В письмових запереченнях проти адміністративного позову заперечив, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки підстав для задоволення позову не має та просить справу слухати без його участі.

Інспектор Патрульної поліції у м.Львові ОСОБА_3 у судове засідання, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, не зявився.

Згідно ст.128 КАС України суд вважає, що справу слід слухати відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.12.2015 року інспектором Патрульної поліції роти №1, батальйону №1 УПП у м.Львові лейтенантом міліції ОСОБА_3 було винесено постанову ПС3 №125335 від 25.12.2015 року по справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із постанови, що ОСОБА_1 25.12.2015 року о 23:45 год. в м.Львові пл. Міцкевича,1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 здійснив стоянку ближче 10 м. від краю перехрещуваної проїздної частини, чим порушив п.15.9 ґ), 15.10. а)

Під час винесення постанови не дотримано вимог статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й обєктивне зясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

В силу змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відтак, процедура накладення стягнення на позивача передбачала дотримання вимог ст. 254 КУпАП, а саме обовязкове складання протоколу, заслуховування та відображення у такому документі пояснень правопорушника, свідків тощо, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що правопорушення було зафіксовано в автоматичному режимі. За таких умов оскаржувана постанова винесена передчасно на підставі формальної оцінки отриманої інформації про правопорушення.

Згідно п. 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга;

А згідно п. 15.9 «а» Правил дорожнього руху України стоянка заборонена у місцях, де заборонена зупинка.

Згідно змісту ч.1 ст.14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 він заперечує 25.12.2015 року факт порушення ним правил дорожнього руху, так як він 25.12.2015 року о 23:10 год. керуючи автомобілем НОМЕР_2 по пр. Свободи в напрямку пр. Шевченка у м.Львові біля готелю «Жорж» здійснив зупинку перед пішохідним переходом надаючи перевагу руху пішоходам, а не стоянку ближче 10 м. від краю перехрещуваної проїздної частини, а тому суд дає віру тому, що ОСОБА_1 в даному випадку не порушував вимог Правил дорожнього руху.

Окрім цього, у постанові не вказано, а саме точної адреси правопорушення так як ОСОБА_1 вказується про «пр. Свободи», а в постанові про «пл. Міцкевича,1», повний опис обставин, установлених при розгляді справи;нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення «Правила дорожнього руху»; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, посилання на стаття 283КУпАП, тощо.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 ОСОБА_4 від «06» березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

За правилами ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 62 Конституції України встановлює призумцію невинуватості, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Виходячи із ст. 9 КпАП України у ОСОБА_1 в даному випадку відсутнє адміністративне правопорушення (поступок), оскільки в його діях не була протиправної, винної(умисної або необережної) дії чи бездіяльності, якою було б порушено ч.1 ст.122КУпАП.

З вищевказаного, суд вважає, що відповідач доказів правомірності винесення постанови не надав, вимоги позивача щодо визнання дії протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення є правомірними і такі підлягають до задоволення, оскільки не вбачається в діях позивача порушення правил дорожнього руху України.

Керуючись ст.ст.6,9,11,19,51,99,102,105-106,128,161,162,163 КАС України, ст.ст.7, 9, 258,280,287-289,293,294 КУпАП суд, -

П О С Т А Н О В И В:

позов задовольнити.

Визнати дії інспектора Патрульної поліції роти №1 батальйону №1 УПС у м.Львові лейтенанта міліції ОСОБА_3 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП протиправними.

ОСОБА_4 ПС3 №125335 по справі про адміністративне правопорушення від 25.12.2015 року щодо ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122КУпАП скасувати.

Постанова суду, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 08.04.2015 року №3-рп/2015, може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її отримання через Франківський районний суд м.Львова.

Суддя: Мартинишин М.О.