Справа № 824/120/16-а
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 р. м. Чернівці справа № 824/120/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спіжавки Г.Г., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Чернівецького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області (далі - ТУ ДСАУ в Чернівецькій області, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області (далі - ГУ ДКСУ у Чернівецькій області, третя особа).

В позові просить суд:

- визнати дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області щодо не нарахування та невиплати їй заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 26.10.2014 року), за період з 29.03.2015 року по 08.09.2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), а також за період з 09.09.2015 року по 31.12.2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") - неправомірними;

- зобов'язати територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області провести їй перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 26.10.2014 року), за період з 29.03.2015 року по 08.09.2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), а також за період з 09.09.2015 року по 31.12.2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") та виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення у праці, надбавка за вислугу років, за наявності помісячна та фіксована індексація тощо), а також відпускних, допомоги на оздоровлення та лікарняних.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що не нарахування та невиплата позивачу заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 26.10.2014), за період з 29.03.2015 року по 08.09.2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), а також за період з 09.09.2015 року по 31.12.2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") порушують конституційні права позивача.

Відповідач позов не визнав, направив до суду письмові заперечення, в яких пояснив, що з 01.01.2015 р., відповідно до абзацу 3 пункту 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" частина 1 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (чинної редакції відповідно до Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") мала б застосовуватись у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету. З огляду на те, що у період з 01.04.2015 р. до 01.09.2015 р. Кабінетом Міністрів України не змінювались посадові оклади працівників апаратів місцевих судів, вказує, що територіальне управління діяло на підставі, в межах і в спосіб, передбачених Конституцією та Законами України. Також, в запереченнях відповідач зазначив, що без відповідних змін до Державного бюджету України в частині збільшення видатків на утримання судів, а також змін до нормативно-правових актів, територіальне управління не має можливості виплачувати заробітну плату працівникам апарату місцевих судів відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких вказано, що згідно положень Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань встановлених кошторисом. Тому, ГУ ДКСУ у Чернівецькій області просило відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач в поданій 17.03.2016 р. заяві просила справу розглянути без її участі, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Від представника відповідача 15.03.2016 р. надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності із зазначенням того, що ТУ ДСАУ в Чернівецькій області заперечує проти позовних вимог.

Представник третьої особи у письмових поясненнях, наданих суду 09.03.2016 р. просив справу розглядати без участі представника ГУ ДКСУ у Чернівецькій області.

У відповідності до частини першої статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

В силу наведеного, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову частково.

Так, судом встановлено, що у спірний період позивач перебувала на посаді помічника судді Шевченківського районного суду м. Чернівці з 01.12.2003 р.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №88-р від 24.02.2003 року "Про віднесення посад працівників апарату судів загальної юрисдикції до відповідних категорій посад державних службовців" посада помічника судді місцевого суду віднесена до 5 категорії посад державних службовців.

У спірний період заробітна плата нараховувалася та виплачувалася позивачу виходячи з розміру посадового окладу в сумі 1218,00 грн. Таке нарахування та виплата здійснювалася відповідачем на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів".

21.01.2016 р. позивач звернулася до ТУ ДСАУ в Чернівецькій області з письмовою заявою про проведення перерахунку заробітної плати за період з 26.10.2014 р. по 31.12.2015р. включно, відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та виплатити її в повному обсязі з урахуванням всіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, а також відпускних, допомоги на оздоровлення та лікарняних.

В зв'язку з тим, що відповідач не виконав зазначені вимоги позивача, остання звернулася до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо змісту позовних вимог суд виходить з наступного.

Позивач є державним службовцем, який у відповідності до статті 11 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон №3723-XII) має право на оплату праці залежно від посади, яку він займає, рангу, який йому присвоюється, якості, досвіду та стажу роботи.

У відповідності до частин першої та другої, сьомої - дев'ятої статті 33 Закону № 3723-XII оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю.

Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів, надбавок до них та фінансування інших, передбачених цим Законом, гарантій, пільг і компенсацій.

Водночас, Законом України "Про судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI (Закон № 2453-VI) визначені правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права, визначено систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлено систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47 до Постанови), згідно з якою (в редакції, чинній до вересня 2015 р.) посадовий оклад керівника апарату районного суду становив 941 грн, заступника керівника - 875-913 грн, помічника голови суду - 624 грн, помічника судді - 607 грн, головного спеціаліста, консультанта - 578 грн, старшого секретаря суду, старшого судового розпорядника - 531 грн, секретаря судового засідання, судового розпорядника - 490 грн, секретаря суду, перекладача - 467 грн.

Водночас, згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №482 "Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету" у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" мінімальна заробітна плата у 2014 році у місячному розмірі становила 1218,00 грн. Такий же розмір заробітної плати встановлено і на 2015 рік.

Поряд із цим, 26.10.2014 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VІІ, в частині внесення змін до статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", яким визначено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Таким чином, починаючи з 26.10.2014 року законодавчо визначено розмір посадового окладу працівника апарату суду, який становить не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду для працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, з коефіцієнтом 1,3 для працівників посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців.

Враховуючи викладене, та те, що 26.10.2014 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" в частині внесення змін до статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у позивача виникло право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, а саме не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду для працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, з коефіцієнтом 1,3 для працівників посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців.

Згідно пункту 13 Розділу XIIІ Закону України "Про прокуратуру" Кабінету Міністрів України доручено: - у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; - у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Проте Кабінетом Міністрів України не виконані вимоги зазначеної норми.

З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 року №80-VІІІ, в якому пунктом 9 Прикінцевих положень встановлено, що:

- Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік;

- норми і положення частини третьої статті 69, статті 129, частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згодом, 02.03.2015 року внесено зміни до пункту 9 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", якими визначено, що норми і положення Закону України "Про судоустрій і статус судців" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Починаючи з 01.01.2015 року, державою законодавчо визначено можливість застосування положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у тому числі в частині посадового окладу працівників апарату суду, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд", який набрав чинності 29.03.2015 р., затверджено нову редакцію Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Відповідно до цієї редакції матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників судової системи визначаються статтею 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Статтею 147 Закону України № 2453-VІ (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") встановлено матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників судової системи.

Відтак, відповідно до частини 1 статті 147 Закону України № 2453-VІ, розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

При цьому, розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Згідно з підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінету Міністрів України доручено у тримісячний строк з дня набрання чинності Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Крім того, Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд" набрав чинності 29.03.2015 року, тобто після набрання сили Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік".

Враховуючи викладене, Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" чітко визначено право працівника апарату суду на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, а саме не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду для працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, з коефіцієнтом 1,3 для працівників посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців.

Постановою КМУ від 02.09.2015 року № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" на виконання зазначених вимог були внесені зміни у постанову Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів". Зокрема, у схемі посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів місячний посадовий оклад було визначено як коефіцієнт від місячного посадового окладу судді місцевого суду. Окрім цього, було передбачено, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду. Зазначені зміни були опубліковані та набрали чинності 09.09.2015 року.

Отже, у період з набрання чинності 29.03.2015 року Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" до набрання чинності 09.09.2015 року змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268, розмір посадового окладу працівника суду повинен був обчислюватись відповідно до Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" у розмірі не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду для працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, з коефіцієнтом 1,3 для працівників посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців.

При цьому, Закони України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" та "Про забезпечення права на справедливий суд" є спеціальними нормативно-правовими актами, якими визначено механізм фінансування оплати праці працівників апарату суду та розміри заробітної плати відповідно, а тому з часу набрання законної сили Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" слід застосовувати саме його норми, оскільки при рівнозначних нормативно-правових актах він є актом, який прийнятий Верховною Радою України та набрав законної сили по даті пізніше ніж Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік". Будь-яких посилань в Законі України "Про забезпечення права на справедливий суд" щодо застосування його норм з урахуванням обмежень, встановлених Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" не міститься.

Разом із тим, відсутність механізму реалізації права працівника апарату суду на заробітну плату в розмірі, передбаченому Законом у зв'язку з невнесенням відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки Закон України має вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України, а також, у зв'язку з тим, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України в межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Відсутність відповідного фінансування, так само як невиконання окремими суб'єктами владних повноважень покладених на них завдань і функцій, не може бути підставою для відмови у перерахунку посадового окладу позивача для забезпечення достатнього життєвого рівня, відповідно до Законів України.

З наведених обставин та положень законодавства слідує, що позивач має право на перерахунок посадового окладу за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року включно, відповідно до ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 26.10.2014 року), за період з 29.03.2015 року по 08.09.2015 року включно, відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") та за період з 09.09.2015 року по 31.12.2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 644).

Виходячи з зазначеного висновку, визначаючись щодо змісту позовних вимог, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу заробітної плати за період з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р. включно, відповідно до ст. 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції від 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015 р. по 08.09.2015 р. включно, відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд").

Згідно пункту 2 частини другої статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Тому, суд, встановивши неправомірність дій відповідача в частині не нарахування та невиплати позивачу заробітної плати за період з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р. включно, відповідно до ст. 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції від 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015 р. по 08.09.2015 р. включно, відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") - вважає, що гарантією дотримання і захисту прав позивача в даному випадку є зобов'язання відповідача провести позивачу перерахунок заробітної плати з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р., виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру", а з 29.03.2015 р. по 08.09.2015р., виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно абзацом 2 частини 1 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", виплативши різницю в нарахованих сумах з урахуванням виплачених коштів.

Крім того, суд звертає увагу, що при перерахунку заробітної плати позивачу слід виходити з підвищеного розміру посадового окладу, а розмір інших доплат, надбавок і премій, які входять до структури заробітної плати, визначити в межах затвердженого фонду оплати праці.

В той же час, з 09.09.2015 р. розмір окладу працівників апарату судів регулюється не Законом України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), а постановою Кабінету Міністрів України від №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 644).

При цьому, судом встановлено, що з 01.09.2015р. заробітна плата позивачу нараховувалась та виплачувалась в розмірі передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України".

Тому, позовні вимоги позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу заробітної плати за період з 09.09.2015 р. по 31.12.2015р. та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату заробітної плати за вказаний період включно, відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") є необґрунтованими та не мають підстав для задоволення.

Частиною першою статті 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, відповідачем не надано суду достатніх доказів та не наведено обґрунтованих доводів правомірності вчинених ним дій в частині не нарахування та невиплати позивачу заробітної плати за період з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р. включно, відповідно до ст. 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції від 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015 р. по 08.09.2015 р. включно, відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), натомість позивачем надано докази протилежного.

Між тим, в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу заробітної плати за період з 09.09.2015 р. по 31.12.2015р. та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату заробітної плати за вказаний період, відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") позовні вимоги не обґрунтовані, а тому не мають підстав для задоволення.

В силу наведеного, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 86, 94, 122, 128, 158, 159, 161- 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р. включно, відповідно до ст. 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру" та за період з 29.03.2015 р. по 08.09.2015 р. включно, відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд".

3. Зобов'язати територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області провести ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р. включно, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру", а з 29.03.2015 р. по 08.09.2015р. включно, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абзацом 2 частини 1 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", виплативши різницю в нарахованих сумах з урахуванням виплачених коштів.

4. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Г.Г. Спіжавка