Справа № 806/4915/15
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 листопада 2015 року Житомир Справа № 806/4915/15

Категорія 12.2

Житомирський окружний адміністративний суд

В складі: головуючого судді - Сичової О.П.

суддів Романченка Є.Ю., Липи В.А.

розглянувши у порядку письмового провадження клопотання позивача про звернення до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності окремих положень закону по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України, Апеляційного суду Житомирської області про визнання протиправною відмову, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України, Апеляційного суду Житомирської області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову з боку Державної судової адміністрації України і Апеляційного суду Житомирської області щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги як судді Апеляційного суду Житомирської області у відставці;

- зобов"язати Державну судову адміністрацію України нарахувати ОСОБА_1 належну суму вихідної допомоги судді Апеляційного суду Житомирської області у відставці у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою відповідно до доданих документів, з врахуванням його стажу роботи суддею, та провести на його користь виплату вищевказаної не отриманої суми вихідної допомоги;

- зобов"язати Державне казначейство України провести видатки з Державного бюджету України для проведення вказаних виплат.

30 жовтня 2015 року позивач на адресу суду надав клопотання з проханням звернутися з поданням до Верховного Суду України для вирішення ним питання звернення до Конституційного Суду України про встановлення відповідності прийнятого 27.03.2014 Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" вимогам статей 22 і 126 Конституції України про неможливість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, зокрема - у частині виплати допомоги суддям у зв"язку з виходом у відставку на підставі ст.136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", за умов, що вказані судді набули таке право на 27.03.2014, а у відставку звільнялись пізніше цього часу.

Позивач подав до суду заяву в якій підтримав заявлене клопотання та просив його розглянути в письмовому провадженні.

Представники відповідачів - Державної судової адміністрації України та Апеляційного суду Житомирської області у судове засідання не з"явились. На адресу суду надіслали клопотання про розгляд справи за їх відсутності у порядку письмового провадження.

Представник Державного казначейства України у судове засідання не з"явився. Про час, місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, суд розглядає дане клопотання у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що із 10.02.1975 ОСОБА_1 (далі позивача) працював на посаді судді Новоград- Волинського суду Житомирської області, а в подальшому, за виключенням періоду 28.10.1992- 25.03.1998, суддею на різних посадах у системі правосуддя Житомирської області, у тому числі з 26.03.1998 року - суддею Апеляційного суду Житомирської області. Має загальний стаж роботи понад 45 років, в тому числі стаж, який увійшов до безпосереднього стажу роботи суддею, який прирівнюється до державної служби - 35 років 24 дні. У зв"язку з цим йому виплачувалась надбавка за вислугу років у сумі 80% посадового окладу.

08.01.2015 позивач досяг віку 65 років, за 2 місяці до цього подав заяву у Вищу Раду юстиції України про його звільнення і за постановою Верховної Ради України від 16.07.2015 року був звільнений з посади судді у зв"язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Апеляційного суду Житомирської області №203-к від 04.08.2015 позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Житомирської області у зв"язку з поданням заяви про відставку та відраховано зі штату Апеляційного суду Житомирської області. Підстава: постанова Верховної Ради України від 16 липня 2015 року №636- VІІІ "Про звільнення суддів"

14.08.2015 позивач звернувся з заявою до голови Апеляційного суду Житомирської області В.П. Котіка про те, щоб йому, за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, яка практично займається фінансуванням судів першої і другої інстанцій в Україні, позитивно вирішили питання про нарахування і виплату вихідної допомоги судді у зв'язку з відставкою.

Листом від 15.09.2015 за №11-16010/15, який заступник Голови Державної судової адміністрація України Л. Гізатуліна відправила на адресу голови Апеляційного суду Житомирської області, позивачу надано відповідь, що виплата вихідної допомоги судді у відставці не передбачено діючим законодавством і колишня стаття 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яка передбачала дані виплати, була виключена відповідно до Закону України від 27.03.2014 №1166-УІІ "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні". Оскільки рішення Верховної Ради України про відставку позивача прийнято 16.07.2015, тобто пізніше прийняття вищевказаного закону, а у відставку він не вийшов до втрати чинності статті 136 Закону України від 07.07.2010 "Про судоустрій і статус суддів", то підстав для виплати йому вихідної допомоги не має.

У листі також зазначено, що з цього часу пенсії суддям, міністрам, прокурорам, тощо, призначаються відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тобто на загальних підставах.

Голова апеляційного суду Житомирської області у відповіді позивачу повідомив про аналогічне.

З даними відповідями позивач не згідний, зазначає про порушення його конституційних прав і свобод.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визначається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу.

Статтею 22 Конституції України проголошено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі статтею 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України.

За вимогами статті 130 Конституції України Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів.

Під час роботи позивача суддею, із 15.12.1992 почав діяти Закон України "Про статус суддів", ч.3 статті 43 якого у редакції Закону №4015-ХІІ від 24.02.2004, передбачала наступне: "Судді, який пішов у відставку, виплачується вихідна допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, але не менш шестимісячного заробітку".

У подальшому набув законної сили і діяв Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 245З-VI, де у розділі X "Статус судді у відставці" - питання вирішено аналогічним чином.

Відповідно до статті 136 Закон України "Про судоустрій і статус суддів" вихідна допомога судді у зв'язку з відставкою судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна неоподатковувана допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Згідно зі ч.1 статті 28 Закону України від 27.03.2014 №1166-VІІ "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", (ВВР), 2014, № 20-21, ст. 745, із змінами, внесеними згідно із Законами № 1200-УІІ від 10.04.2014, ВВР, 2014, № 24, ст.884, №1697-VII від 14.10.2014, ВВР, 2015, № 2-3, ст. 12 та №77-VIII від 28.12.2014, ВВР, 2015, № 11, ст. 75, вищевказана стаття 136 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" була виключена.

На думку позивача, вимоги прийнятого 27.03.2014 Закону №1166-VІІ, який за назвою і змістом носить тимчасовий характер і пов'язаний з конкретним фінансовим та економічним становищем держави у той час, може розповсюджуватись на нових працівників, тобто суддів, які почали працювати після цього часу, а також не мали тоді відповідного стажу роботи суддею. Щодо суддів, які станом на 27.03.2014 вже мали відповідний стаж роботи і, таким чином, мали право на отримання вихідної допомоги при звільненні у відставку у будь-який момент, то на них розповсюджується дія статті 136 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", у редакції 07.07.2010, незалежно від часу звільнення у відставку, у тому числі у 2015 році.

У взаємозв'язку з наведеним, суд зазначає, що відповідно до ч. 5. ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" передбачено, що у разі невизначеності в питанні про те, чи відповідає Конституції України застосований закон або закон, який підлягає застосуванню в конкретній справі, суд за клопотанням учасників процесу або за власною ініціативою зупиняє розгляд справи і звертається з мотивованою ухвалою (постановою) до Верховного Суду України, який відповідно до ст. 150 Конституції може порушувати перед Конституційним Судом України питання про відповідність Конституції законів та інших нормативно-правових актів. Таке рішення може прийняти суд першої, касаційної чи наглядової інстанції в будь-якій стадії розгляду справи.

Дослідивши зміст позовної заяви, з метою досягнення однозначної визначеності у питанні про те, чи відповідають в контексті доводів позивача положення ч.1 ст. 28 Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" положенням ст.ст. 22, 126 Конституції України та, відповідно, з метою з'ясування питання щодо їх конституційності, забезпечення застосування при вирішенні спору норм Закону, які відповідають Конституції України, а також з метою забезпечення дотримання конституційних прав і свобод позивача, суд вважає за необхідне звернутися до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності вищезгаданих окремих положень Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" вимогам Конституції України.

Керуючись ч. 5 ст. 9, ст.ст.160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд

у х в а л и в:

Звернутися до Верховного Суду України із зазначеною ухвалою суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо встановлення відповідності прийнятого 27.03.2014 Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" вимогам статей 22 і 126 Конституції України про неможливість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, зокрема - у частині виплати допомоги суддям у зв"язку з виходом у відставку на підставі ст.136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", за умов, що вказані судді набули таке право на 27.03.2014, а у відставку звільнялись пізніше цього часу.

Копію ухвали направити сторонам та Верховному Суду України (разом із копією позовної заяви).

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.П. Сичова

Судді

Є.Ю.Романченко

В.А.Липа