Справа № 212/296/16-а
Суддя: Дехта Р. В.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/296/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі головуючого судді Дехта Р.В., за участю секретаря Більченко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчинити дії, -

Встановив:

18 січня 2016 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з зазначеним позовом до відповідача для захисту прав на пенсійне забезпечення з тих підстав, що у зв'язку з роботою в органах прокуратури понад 20 років позивач під час роботи з 2007 року оформив отримання пенсії за вислугою років.

З 1 січня 2010 року позивач звільнився з роботи в органах прокуратури. Після звільнення з органів прокуратури позивач в 2011 році став адвокатом, про свою адвокатську діяльність повідомив податкові органи, а також Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, куди щороку звітує про свої доходи та сплачую податки.

Станом на 1 січня 2015 року розмір пенсії позивача становив 4414,68 грн. В лютому і березні 2015 року розмір пенсії зменшився до 4289,17 грн., тобто на 125,51 грн. щомісячно. З квітня 2015 року розмір пенсії знов зменшився і по грудень 2015 року включно розмір пенсії становить 3736,23 грн..

У зв'язку із значним зменшенням розміру пенсії позивач 18.11.2015 року звернувся письмово до Відповідача за поясненням причини зменшення розміру моєї пенсії.

17.12.2016 року позивач по пошті отримав від Відповідача відповідь. У відповіді йшлось про те, що зменшення розміру моєї пенсії пов'язане із зміною пенсійного законодавства України. Відповідач зокрема послався на конкретні Закони, якими він керувався при перерахунку розміру пенсії, яку належить виплачувати мені, а саме:

- на Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року;

- на Податковий кодекс України із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року.

Позивач вважає, що утримання коштів з моєї пенсії здійснено з порушенням моїх конституційних прав. Статтею 22 Конституції України гарантуються права і свободи громадян, які не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Статтею 41 Конституції України визначено, що власність громадян є непорушною. Позивач зазначає, що призначена пенсія є його власністю, а тому позбавлення частини пенсії, а саме утримання 15% від її розміру, є нічим іншим, як примусовим вилученням частини власності поза волі. Цією ж статтею Конституції України встановлено, що таке вилучення власності може бути застосоване виключно за рішенням суду у випадках, обсягах та порядку, встановлених законом. Позивачу ж не відомо про існування будь-яких рішень будь-якого суду про застосування до мене стягнення частини моєї пенсії. Крім того, статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

В адміністративному позові позивач просить суд:

- визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м.Кривого Рогу щодо утримання частини призначеної мені на законних підставах пенсії з лютого по грудень 2015 року включно - протиправними;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м.Кривого Рогу поновити виплату позивачеві пенсії у призначеному раніше розмірі 4414,68 грн. щомісячно.

В судовому засіданні позивач, позов підтримав, зазначив обставини, що вказані у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, послався на обставини, що зазначенні у запереченнях проти позову.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Предметом спору у даній справі є діє відповідача, щодо утримання з пенсії позивача певних грошових сум. Зазначені відповідача обґрунтовані наявністю законодавчих підстав, щодо утримання з відповідача певних податків та сплати пенсії в меншому розмірі, що передбачено чинним законодавством України.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивач фактично просить зобов'язати відповідача поновити розмір пенсії, що виплачувалась раніше.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) даного рішення з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість позовної заяви, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних правовідносин на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 дійсно перебуває на обліку управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області як одержувач пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру».

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є самозайнятою особо, здійснює адвокатську діяльність, адвокатська діяльність не припинене або зупинена та перебуває на обліку в органах пенсійного фонду України та державної фіскальної служби України з червня 2001 року, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Податковим кодексом України та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIIІ від 28.12.2014 встановлено, що особи, з яких удержується податок на доходи фізичних осіб, визначені п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об'єктом оподаткування збору є доходи, визначені п. 163.1 ст. 163 ПК України, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України та Закону №71-VIIІ від 28.12.2014, до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» № 80 від 28.12.2014 встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 грн., а тому згідно з Податковим кодексом України та Законом № 71--VIIІ від 28.12.2014, базою оподаткування у 2015 році, є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3654 грн. на місяць.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», а саме статтею 8 встановлено, що установити у 2016 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1550 гривень.

А також, до завершення реформи Збройних сил України внесені зміни до Перехідних положень Податкового кодексу України, якими встановлюється військовий збір.

Чинним законодавством України встановлено, що платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, а саме - фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об'єктом оподаткування військового збору є доходи, визначені ст. 163 ПК України, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), тобто, із сум пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує встановленим законодавством рівень сплачується судовий збір.

Оскільки положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01.01.2015 року та діють в 2016 році, і не визнавались неконституційними, а тому в аспекті ст..19 Конституції України є обов'язковими для врахування управлінням пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з метою реалізації наданих державою повноважень в частині обчислення пенсійних виплат.

Відповідно до ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-УШ від 02.03.2015 р. визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на інших посадах/роботах пенсії, призначені відповідно до цього Закону, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від

24 грудня 2015 року № 911-VIII, частину першу статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» абзаци другий і третій викладено в такій редакції: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Статтею 13 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Відповідно до Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI, особи, що здійснюють незалежну професійну діяльність, у тому числі й адвокати, підпадають під визначення поняття самозайнятої особи. Так, згідно п.14.1.226 ПКУ, самозайнятою особою є «платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності».

Відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" зайнятість - це не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України "Про зайнятість населення", зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. До зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

В розумінні Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Статтею 11 Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, в пункті 4 статті зазначено зокрема осіб, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов'язаною з отриманням доходу безпосередньо від цієї діяльності.

Платниками єдиного внеску, визначеними Статтею 4 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є зокрема фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).

На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у рішенні від 19 червня 2001 року № 9-рп/2001 у справі щодо стажу наукової роботи, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов'язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

Крім того, у рішенні від 8 жовтня 2008 року N 20-рп/2008 у справі про страхові виплати Конституційний Суд України вказав, що види і розміри соціальних послуг та виплат потерпілим встановлюються державою з урахуванням його фінансових можливостей.

Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, врахував також положення актів міжнародного права. Так, згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Оскільки, положення ПК України в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01.01.2015 року, і не визнані такими, що не відповідають Конституції України, то відповідач, здійснюючи відповідні відрахування, діє відповідно до чинного законодавства.

На підставі наведеного, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 86, 159-162, КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволення позовних вимог ОСОБА_1, про визнання протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районні міста Кривого Рогу Дніпропетровської, щодо утримання частини призначеної пенсії з лютого по грудень 2015 року, відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районні міста Кривого Рогу Дніпропетровської поновити виплату ОСОБА_1 пенсії у призначеному розмірі 4414 гривень 68 копійок, відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови у повному обсязі складено 23 березня 2016 року.

Суддя: Р. В. Дехта