Справа № 803/164/16
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року Справа № 803/164/16

Волинський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Шафранюк І.Ф.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Борсук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Волинської митниці ДФС про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Волинської митниці ДФС про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 15.07.2011 року по 17.06.2014 року в сумі 94 824,43 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.03.2011 року ОСОБА_3 зверталася з адміністративним позовом до ДМС України, Ягодинської митниці, в якому просила визнати протиправними та скасувати наказ ДМС України від 02.02.2011 року №136-к, наказ Ягодинської митниці від 03.02.2011 року №87-к, наказ Ягодинської митниці від 07.02.2011 року №103-к в частині припинення її перебування на державній службі, зобов'язати поновити її на посаді з виплатою заробітної плати за час вимушеного прогулу.

22.03.2011 року постановою Волинського окружного адміністративного суду, яка за результатом апеляційного та касаційного оскаржень набрала законної сили, адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено.

16.02.2015 року ОСОБА_3 було поновлено на посаді.

03.07.2015 року ОСОБА_3 звернулась із заявою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення на загальну суму 127768,88 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.07.2015 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2016 року заяву задоволено частково, стягнуто з Волинської митниці ДФС на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі в розмірі 32 875,84 грн. за період з 22.03.2011 року по 14.07.2011 року та з 18.06.2014 року по 15.02.2015 року, в задоволенні решти вимог відмовлено з зазначенням, що період з 14.07.2011 року по 18.06.2014 року не є часом затримки виконання судового рішення.

Покладаючись на викладене, вважає, що оскільки період з 15.07.2011 року по 17.06.2014 року не є часом затримки виконання рішення про поновлення на роботі, а часом вимушеного прогулу, тому просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.07.2011 року по 17.06.2014 року в сумі 94 824,43 грн.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила позов задовольнити, при цьому наголосила на необхідність стягнення судом виплати зарплати у межах суми за один місяць звернути до негайного виконання.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що уточнений адміністративний позов підлягає до повного задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів.

Частина 1 статті 17 КАС України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що наказом Держмитслужби України від 02 лютого 2011 року № 136-к «По особовому складу митних органів» за порушення Присяги державних службовців, що виявилось у несумлінному виконанні службових обов'язків та порушенні вимог законодавства з питань митної справи, припинено з 03 лютого 2011 року перебування ОСОБА_3 на державній службі в митних органах відповідно до п.6 ч.1 ст.30 Закону України «Про державну службу».

Наказом Ягодинської митниці від 03 лютого 2011 року №87-к оголошено вказаний вище наказ Держмитслужби України, позивача визнано такою, що звільнена із посади старшого інспектора СМО №2 митного поста «Ковель» Ягодинської митниці у перший робочий день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності. Проте наказом Ягодинської митниці від 07 лютого 2011 року №103-к внесено зміни до наказу від 03 лютого 2011 року №87-к та визнано, що перебування на державній службі позивача припинено з 03 лютого 2011 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 22.03.2011 року адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу ДМС України від 02.02.2011 року №136-к «По особовому складу митних органів» в частині припинення з 03.02.2011 року перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_3, визнано протиправним та скасовано пункти 1 і 2 наказу Ягодинської митниці від 03.02.2011 року №87-к «Про оголошення наказу Держмитслужби України від 02.02.2011 року №136-к «По особовому складу митних органів» в частині, що стосується ОСОБА_3, визнано протиправним та скасовано пункти 1 і 5 наказу Ягодинської митниці від 07.02.2011 року №103-к «Про внесення змін до наказу Ягодинської митниці від 03.02.2011 №87-к «Про оголошення наказу Держмитслужби України від 02.02.2011 №136-к «По особовому складу митних органів» в частині, що стосується ОСОБА_3, поновлено ОСОБА_3 на посаді старшого інспектора сектора митного оформлення № 2 митного поста «Ковель» Ягодинської митниці з 03.02.2011 року, стягнуто з Ягодинської митниці на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 5 809,09 грн., постанова в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді старшого інспектора сектора митного оформлення № 2 митного поста «Ковель» Ягодинської митниці з 03.02.2011 року та присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць - 3 466,74 грн. підлягала негайному виконанню.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2011 року апеляційні скарги Ягодинської митниці та ДМС України задоволено, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22.03.2011 року у справі №2а-548/11 скасовано та прийнято нову, якою в позові відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням позивач оскаржила його в касаційному порядку, так ухвалою Вищого адміністративного суду від 18.06.2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2011 року скасовано, залишено в силі постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22.03.2011 року.

16.02.2015 року ОСОБА_3 поновлена на посаді.

12.03.2015 року ОСОБА_3 звернулася з заявою до голови комісії з реорганізації Ягодинської митниці Міндоходів про оплату вимушеного прогулу за період з 04.02.2011 року по 15.02.2015 року, проте дана заява залишилась без задоволення.

В травні 2015 року роботодавцем було оплачено вимушений прогул лише за рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22.03.2011 року у справі №2а/0370/548/11 за період з 04.02.2011 року по 21.03.2011 року.

03.07.2015 року ОСОБА_3 звернулась до Волинського окружного адміністративного суду в межах справи №2а/0370/548/11 із заявою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення в загальній сумі 127768,88 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.07.2015 року, яка залишена без змін Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2016 року заяву задоволено частково, стягнуто з Волинської митниці ДФС на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі в розмірі 32 875,84 грн. за період з 22.03.2011 року по 14.07.2011 року та з 18.06.2014 року по 15.02.2015 року, в задоволенні решти вимог відмовлено, оскільки період з 14.07.2011 року по 18.06.2014 року не є часом затримки виконання судового рішення. Як встановлено в судовому засіданні вищевказана сума була перерахована позивачці в березні 2016 року казначейською службою в процесі примусового виконання рішення суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи ту обставину, що позивач була звільнена з митних органів з 03 лютого 2011 року незаконно, а незаконність такого звільнення встановлена Вищим адміністративним судом України ухвалою від 18.06.2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 про оскарження наказу ДМС України від 02.02.2011 року №136-к, то час вимушеного прогулу становить з 15.07.2011 року по 17.06.2014 року (15.07.2011 року є днем скасування ЛААС постанови ВОАС про поновлення на роботі, а 17.06.2014 року є останнім днем дії постанови ЛААС). Відтак, у зв'язку з поновленням позивача як незаконно звільненого, з урахуванням приписів статті 235 КЗпП України наявні підстави для стягнення на її користь середнього заробітку за увесь час вимушеного прогулу. Передбачених частиною другою статі 235 КЗпП України підстав для зменшення періоду виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом не встановлено.

Крім того, як встановлено вище 03.07.2015 року ОСОБА_3 зверталась в суд в межах справи №2а/0370/548/11 із заявою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення за період 22.03.2011 року по 15.02.2015 року, ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.07.2015 року встановлено, що період з 22.03.2011 року по 14.07.2011 року та з 18.06.2014 року по 15.02.2015 року є періодом затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та в цій частині задоволено заяву позивачки, а період з 15.07.2011 року по 17.06.2014 року є періодом вимушеного прогулу і в цій частині їй було відмовлено так як вона зверталась з іншими вимогами.

Тому, посилання представника відповідача в судовому засіданні на необхідність залишення даного позову без розгляду та необхідність закриття провадження у справі з посиланням, що існує рішення суду, яке набрало законної сили з того самого спору і між тими самими сторонами, не є підставним, оскільки в даних позовах предмет і підстави є різними.

Отже, на думку суду, виходячи із встановлених обставин справи, на підставі статті 235 КЗпП України на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.07.2011 року по 17.06.2014 року включно, що становить 734 робочих дні, з яких: з 15.07.2011 року по 31.12.2011 року - 120 робочих днів, у 2012 році та у 2013 році - по 251 робочих днів, з 01.01.2014 року по 17.06.2014 року - 112 робочих днів. При розрахунку розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід виходити із кількості робочих днів, зазначених у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 25.08.2010 року №9111/0/14-10/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2011 рік», листах Міністерства соціальної політики України від 23.08.2011 року №8515/0/14-11/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2012 рік», від 21.08.2012 року №9050/0/14-12/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік», від 04.09.2013 року №9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік».

Розрахунок судом проведено на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, згідно з пунктом 2 якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язані відповідні виплати. Оскільки позивач звільнена у лютому 2011 року, то сума виплат за два календарні місяці до звільнення (як встановлено у постанові Волинського окружного адміністративного суду від 22.03.2011 року) - грудень 2010 року та січень 2011 року згідно з довідкою Ягодинської митниці становить 6 933,47 грн. за 37 робочих днів, а середньоденний заробіток позивача - 187,39 грн. (4 421,75 грн. + 2 511,73 грн. = 6 933,47 грн.; 23 робочих дні у грудні 2010 року + 14 робочих днів у січні 2011 року = 37 робочих днів; 6 933,47 грн. : 37 днів = 187,39 грн. Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 137 544,26 грн. (734 дні х 187,39 грн.).

Разом з тим, судом встановлено, що позивач після звільнення з митних органів України в період з 02.08.2011 року по 22.02.2012 року перебувала на обліку Ратнівському РЦЗ як безробітна та отримала за вказаний період 2 033,16 року.

Крім того, згодом працювала у ТзОВ «Укртрансагент» на посаді агента з митного оформлення та з 2012 року по 17.06.2014 року включно отримала доходи на загальну суму 40 874,06 грн.

З досліджених доказів вбачається, що її заробіток на цьому підприємстві нижчий, ніж під час виконання обов'язків на посаді, з якої вона була незаконно звільнена.

За змістом частини другої статті 235 КЗпП України при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю тощо), який працівник мав в цей час.

Відтак, отримані доходи (всього 42 907,22 грн.) підлягають зарахуванню при присудженні позивачу заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, на користь позивача слід стягнути всього 94 637,04 грн. (137 544,26 грн. - 42 907,22 грн.).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, постанова про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць - 3 466,74 грн. підлягає негайному виконанню (6 933,47 грн. : 2).

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом прийняття постанови про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 94 637,04 грн. за період з 15.07.2011 року по 17.06.2014 року.

Керуючись статтями 11, 17, 71, 158, 160, 162, 163, 186, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Кодексу законів про працю України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Волинської митниці ДФС (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ) на користь ОСОБА_3 (44100, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 94 637,04 грн. (дев'яносто чотири тисячі шістсот тридцять сім гривень) 04 копійки за період з 15.07.2011 року по 17.06.2014 року.

Постанова в частині присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць - 3 466,74 грн. (три тисячі чотириста шістдесят шість гривень) 74 копійки підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 22 березня 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий С.Ф. Костюкевич