Справа № 404/333/16-а
Суддя: Іванова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/333/16-а
Номер провадження 2-а/404/79/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

Головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про визнання незаконними дій та зобов»язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в м. Кіровограді, по якому просить:

- Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді щодо відмови у здійсненні перерахунку суми заробітної плати на посаді судді у відставці станом на 26 грудня 2014 року у розмірі 90% у розмірі 24 116 грн. 40 коп. довічного грошового утримання.

- Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді здійснити перерахунок та призначити щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% відсотків від заробітної плати в сумі 24 116 грн. 40 коп., з 27 грудня 2014 року, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру довічного грошового утримання судді у відставці 70% відсотків, збільшеному за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років на 2% відсотки заробітку, виходячи із стажу роботи на посаді судді, який становить 32 роки 11 місяців 12 днів, але не більше ніж 90% заробітної плати судді.

- Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді виплатити заборговану частину щомісячного довічного грошового утримання за період з 27 грудня 2014 року по день винесення рішення, з урахуванням раніше проведених у цей період виплат.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 25.01.1982 року працював на посаді судді, будучи обраним безстроково на посаду судді апеляційного суду Кіровоградської області. Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» № 59 -VІІІ від 25.12.2014 року був звільнений з посади судді апеляційного суду Кіровоградської області у відставку на підставі поданої заяви від 14.10.2013 року.

Наказом голови апеляційного суду Кіровоградської області від 05 січня 2015 року із змінами, внесеними наказом від 19 січня 2015 року, відповідно до вимог п.9 ч.5 ст.126 Конституції України, ст.ст.29, 109 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» його виключено зі складу суду з 26 грудня 2014 року.

06 січня 2015 року він звернувся до УПФ України в м. Кіровограді з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці.

Розпорядженням від 13 березня 2015 року УПФ України в м. Кіровограді йому було призначено довічне грошове утримання з 27 грудня 2014 року в розмірі 14 469 грн. 84 коп. із застосуванням відсотка розрахунку утримання 60% відсотків від заробітку в сумі 24 116 грн. 40 коп.

Не погодившись із розміром призначеної до виплати суми довічного грошового утримання в розмірі 60% відсотків від заробітку, в порядку ст.6 КАС України він звернувся до адміністративного суду.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2015 року визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці, в розмірі 70% відсотків від суми 24 116 грн. 40 коп., згідно положень ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, що діяла на період з 25 грудня 2014 року - час звільнення його у відставку з посади судді апеляційного суду Кіровоградської області, починаючи з 27 грудня 2014 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року зазначену постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2015 року було залишено без змін.

04 січня 2016 року він звернувся з заявою до УПФ України в м. Кіровограді, в якій просив на підставі ч. 3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», який діяв на час його звільнення у відставку, та відповідно до якого, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70% грошового утримання судді, який працює 20 років на відповідній посаді; за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на 2% заробітку, але не більше ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, перерахувати розмір мого щомісячного грошового утримання на 90% заробітної плати судді (70% + 12 років х 2%, але не більше 90%) в сумі 24 116 грн. 40 коп., починаючи з 27 грудня 2014 року, так як мав стаж роботи на посаді судді 36 років 11 місяців 01 день.

14 січня 2016 року УПФ України в м. Кіровограді листом за №01/П-11 відмовив йому у задоволенні заяви щодо здійснення перерахунку суми заробітної плати на посаді судді у відставці станом на 26 грудня 2014 року у розмірі 90% відсотків від 24 116 грн. 40 коп. довічного грошового утримання, з посиланням на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2015 року, якою визначено здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 70% відсотків.

Проте, щомісячне довічне грошове утримання судді є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних (законних) очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при почесному видаленні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

На час його виходу у відставку та виникнення права на щомісячне довічне грошове утримання частина 3 статті 138 Закону України №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України від 08.07.2011 p. №3668-VI та Закону України від 27.03.2014 р. №1166-VII) була викладена таким чином: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70% відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді».

На час його звільнення у відставку та відрахування зі штату суду діяла норма частини 3 статті 138 Закону України №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України від 27 березня 2014 року №1166-VIII), яка передбачала, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до документів, поданих ним до УПФ України в м. Кіровограді для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання, заробітна плата для обчислення щомісячного довічного грошового утримання становить 24 116 грн. 40 коп., а стаж роботи судді складає повних 32 роки 11 місяців 12 днів, на підставі чого розмір його щомісячного довічного грошового утримання має розраховуватися у розмірі 90% заробітної плати судді (70% + 12 х 2%).

Таким чином, виходячи з норм ст.58 Конституції України та правової позиції, викладеної у рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, вважає, що матеріальні та соціальні гарантії судді у відставці, які були встановлені на день його виходу у відставку, - не можуть бути обмежені або скасовані ані новими законами, ані внесенням змін до чинних законів, на підставі чого, та з урахуванням викладеного вище, вважає, що визначений розмір довічного грошового утримання судді у відставці, який становить 70% відсотків, має бути збільшений за кожний повний рік його роботи на посаді судді понад 20 років на 2% відсотки заробітку, виходячи при цьому із стажу роботи на посаді судді, який становить 32 роки 11 місяців 12 днів, але не більше ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В судове засідання позивач не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив.

Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Верховної Ради України від 25.12.2014 р. № 59-VІІІ ОСОБА_1 звільнено з посади судді апеляційного суду Кіровоградської області у відставку. Наказом голови апеляційного суду Кіровоградської області від 05.01.2015 року за №4-к, зі змінами відповідно до наказу №10-к від 19.01.2015 року, виключено з 26 грудня 2014 року (останній день роботи) суддю апеляційного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 зі складу суду, в зв'язку зі звільненням у відставку.

З 06 січня 2015 року позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України та з урахуванням стажу роботи на посаді судді, на підставі розпорядження №159249 від 02.11.2015 року, отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 70% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді в сумі 24 116 грн. 40 коп. Розпорядженням управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді №159249 від 02.11.2015 року змінено дату первинного призначення позивачу щомісячного грошового утримання на 27.12.2014 року.

Згідно п.п.1,2 ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті /вчинені/ вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За загальним правилом, установленим частиною 1 статті 58 Конституції України закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з частиною 1 статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Відповідно до Конституції України діяльність суддів гарантується, зокрема, особливим порядком їх обрання або призначення, звільнення з посади; обмеженням прав суддів на виконання іншої оплачуваної роботи, окрім викладацької, наукової та творчої; фінансуванням функціонування судів та діяльності суддів виключно за рахунок коштів Державного бюджету України (стаття 126, частина 2 статті 127, стаття 128, стаття 130). Отже, Основний Закон України не допускає обмеження чи скасування встановлених конституційних гарантій діяльності суддів.

Статус суддів у відставці та їх забезпечення визначено Законом України №2453-VI від 7 липня 2010 року «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до пунктів 8, 11 частини 4, частини 6 статті 47 зазначеного Закону (у редакції, яка діяла на момент виходу позивача у відставку) незалежність судді забезпечується зокрема належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді, правом судді на відставку. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Тобто гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що неодноразово було наголошено у правових позиціях Конституційного Суду України (зокрема, у рішеннях від 3 червня 2013 року N 3-рп/2013, від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008, від 11 жовтня 2005 року N 8-рп/2005).

Згідно з частиною 5 статті 109 Закону України №2453-VI від 7 липня 2010 року «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, яка діяла на момент виходу позивача у відставку) за суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

За змістом статті 111 цього ж Закону (у редакції, яка діяла на момент виходу позивача у відставку), порядок розгляду питання та прийняття Верховною Радою України рішення про звільнення з посади судді, обраного безстроково, встановлюється цим Законом та Регламентом Верховної Ради України. Повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України. Відповідно до частини 1 статті 138 цього ж Закону (у редакції, яка діяла на момент виходу позивача у відставку) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання судді є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних (законних) очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при почесному видаленні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

На час виходу позивача у відставку та виникнення у нього права на щомісячне довічне грошове утримання частина 3 статті 138 Закону України № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України від 08.07.2011 р. № 3668-VI та Закону України від 27.03.2014 р. №1166-VII) була викладена таким чином: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді». Між тим, Рішенням Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 положення частини 3 статті 138 Закону України №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року №3668-VI) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

У зазначеному Рішенні Конституційний Суд України вказав на те, що Законом №3668-VI змінено визначений Законом №2453-VI порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон №3668-VI звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання і його максимальний розмір, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив і досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів. Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, 1 грудня 2004 року №19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

У пункті 8 рішення №3-рп/2013 Конституційний Суд України визначив, що частина третя статті 138 Закону №2453-VI у редакції Закону №3668-VI, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону №2453-VI в редакції до змін, внесених Законом № 3668-VI, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання». Таке застосування вказаної норми відповідає правовій позиції, висловленій у постановах Верховного Суду України від 17 березня 2015 року (справи №21-371а14, №21-429а14), від 24 березня 15 року (справа №21-584а14), від 9 червня 2015 року (справа №21-472а15).

Законом України від 27 березня 2014 року №1166-VIII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», а саме підпунктом 2 пункту 28 розділу II цього Закону, у частині 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» цифри «80» замінено цифрами «70». Решта положень частини 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема щодо можливості збільшення щомісячного довічного грошового утримання до 90 відсотків заробітної плати судді за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, змін не зазнали.

Таким чином, на час звільнення позивача у відставку та відрахування зі штату суду діяла норма частини 3 статті 138 Закону України №245З-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України від 27 березня 2014 року №1166-VІІІ), яка передбачала, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, - але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Відповідно до документів, поданих до УПФУ в м. Кіровограді для призначення і виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, заробітна плата для обчислення щомісячного довічного грошового утримання становить 24 116 грн. 40 коп., а стаж роботи судді складає повних 32 роки. Відтак, розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача має розраховуватися у розмірі 90% заробітної плати судді (70% + 12 років х 2%, але не більше 90%).

Таким чином, виходячи з норм ст.58 Конституції України та правової позиції, викладеної у рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, суд вважає, що матеріальні та соціальні гарантії судді у відставці, які були встановлені на день виходу позивача у відставку, не можуть бути обмежені або скасовані ані новими законами, ані внесенням змін до чинних законів, на підставі чого визначений розмір довічного грошового утримання судді у відставці, який становить 70% відсотків, має бути збільшений за кожний повний рік роботи позивача на посаді судді понад 20 років на 2% відсотки заробітку, виходячи при цьому із стажу роботи на посаді судді, який становить 32 роки 11 місяців 12 днів, але не більше ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає за необхідне їх задовольнити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10-11, 71, 86, 160-163, 256 КАС України, суд, -

П О С ТА Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про визнання незаконними дій та зобов»язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку суми заробітної плати на посаді судді у відставці станом на 26 грудня 2014 року у розмірі 90% у розмірі 24 116 грн. 40 коп. довічного грошового утримання.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді здійснити ОСОБА_1 перерахунок та призначити щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% відсотків від заробітної плати в сумі 24 116 грн. 40 коп., з 27 грудня 2014 року, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру довічного грошового утримання судді у відставці 70% відсотків, збільшеному за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років на 2% відсотки заробітку, виходячи із стажу роботи на посаді судді, який становить 32 роки 11 місяців 12 днів, але не більше ніж 90% заробітної плати судді.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді виплатити ОСОБА_1 заборговану частину щомісячного довічного грошового утримання за період з 27 грудня 2014 року по 19 лютого 2016 року, з урахуванням раніше проведених у цей період виплат.

Допустити до негайного виконання постанову суду в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Н. Ю. Іванова