Справа № 820/749/16
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2016-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 березня 2016 р. № 820/749/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Зінченка А.В.,

при секретарі - Алавердян Е.А.

за участі представників сторін:

позивача - Блошко В.М.

відповідача - Усачова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Дослідного сільськогосподарського підприємства «БВ» Товариства з обмеженою відповідальністю до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Дослідне сільськогосподарське підприємство «БВ» Товариства з обмеженою відповідальністю, звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного Управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12.02.2016 року, яким підприємству донараховано податок на додану вартість в розмірі 207000,00 грн.( 92000,00 грн. - основний платіж та 115000,00 грн. - штрафні ( фінансові) санкції) та № від 12.02.2016 року, яким за затримку на 23 календарних дні сплати грошового зобов'язання в розмірі 82,70 грн., застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 8,27 грн.

Позивач вважає рішення відповідача неправомірними, необґрунтованими, безпідставними через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства, а тому просить задовольнити позов в повному обсязі.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позов просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Дослідне сільськогосподарське підприємство «БВ» Товариства з обмеженою відповідальністю взято на податковий облік 19.02.2003 року за №3, і станом на даний час перебуває на обліку в Західній об'єднаній державній податковій інспекції м.Харкова Головного Управління ДФС у Харківській області.

У зв'язку з надходженням ухвали слідчого судді Близнюківського районного суду Харківської області від 11.12.2015 року щодо призначення документальної позапланової виїзної перевірки з дотримання вимог податкового законодавства ДСП «БВ» ТОВ (податковий номер 32277921) в зв'язку з кримінальним провадженням № 0001783 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, на підставі направлень від 15.01.2016 року № 20, № 21, № 22, № 23 виданих ГУ ДФС у Харківській області, головним державним податковим ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань податкового та митного аудиту Золотопуповим О.В., головним державним податковим ревізором - інспектором відділу перевірок з окремих питань податкового та митного аудиту Козиницькою Т.Б., головним державним податковим ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань податкового та митного аудиту Гунько Ю.В., головним державним податковим ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб та доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області Лавріною Ю.В., згідно п.п.78.11 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та відповідно до наказу ГУ ДФС у Харківській області від 15.01.2016 року №52, була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Дослідного сільськогосподарського підприємства «БВ» Товариство з обмеженою відповідальністю з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 30.11.2015 року відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку №1 до акта.

За результатами вказаної перевірки ГУ ДФС складено акт від 29.01.2016 року № 26/20-40-22-06-10/32277921, яким зафіксовано, що в порушення вимог пункту 189.1 ст. 189, п.198.3, п. 198.5 ст. 198 занижено суму податкових зобов'язань з податку на додану вартість занижено суму податкових зобов'язань з податку на додану вартість на загальну суму 3271,46 грн., у т.ч. за травень 2014 року у сумі 1588,66 грн., за травень 2015 року у сумі 1682,80 грн.; в порушення вимог п. 209.2, п.п.209.15.2. п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України встановлено не цільове використання суми податку на додану вартість, що акумулюється на спеціальному рахунку за грудень 2013 року на суму 92000,00 грн.; в порушення вимог п. 126.1. ст. 126 Податкового кодексу України встановлено несвоєчасно сплачений фіксований сільськогосподарський податок: за вересень 2013 року, а саме 02.03.2013 року згідно податкової декларації з фіксованого сільськогосподарського податку від 20.02.2013 року № , за січень 2014 року, а саме станом на 02.03.2014 року згідно податкової декларації з фіксованого сільськогосподарського податку від 12.02.2014 року № .

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДФС було винесено податкові повідомлення-рішення № від 12.02.2016 року, яким підприємству донараховано податок на додану вартість в розмірі 207000,00 грн. (92000,00 грн.- основний платіж та 115000,00 грн.- штрафні (фінансові) санкції) та № від 12.02.2016 року, яким за затримку на 23 календарних дні сплати грошового зобов'язання в розмірі 82,70 грн., застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 8,27 грн.

Дослідивши надані до справи матеріали, судом встановлені наступні обставини справи.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 12.02. 2016 року.

Оскаржуване податкове повідомлення-рішення № ґрунтується на висновках ДФС, що в порушення вимог п.209.2, пп.209.15.2, п.209.15 ст.209 Податкового кодексу України встановлено не цільове використання суми ПДВ, що акумулюються на спецрахунку за грудень 2013 року на суму 92000,00 грн., а саме що до перевірки не надано жодної додаткової угоди чи специфікації, яка б оговорювала ціну за виконані роботи за 1 га, асортимент, номенклатуру, кількість послуг, що має бути поставлено ФО-П ОСОБА_7 за договором послуг по збиранню соняшнику від 20.10.2013 року № зб/ с 01/2013. Також, ДФС припускає, що сторони договору заздалегідь не обговорили жодним чином фактичні обставини поставки послуг, що свідчить про нереальність здійснення даних господарських операцій, оскільки відповідно до положення ч.1 ст.3 Господарського кодексу, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Оскільки ФО-П ОСОБА_7 сама не могла здійснювати ці послуги, за 4 квартал 2013 року у штаті 0 працюючих осіб, а сума виплаченого доходу ФО-П ОСОБА_8 в якої зазначено тільки вид діяльності 46.17 - діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, та тютюновими виробами у сумі 167763,22 грн. (ознака доходу 157). За даними ДАІ автотранспорту не мають. Також зазначено, що акт виконаних робіт щодо збирання ФО-П ОСОБА_7 440,66 га соняшнику має ознаки дефектності відповідно ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки не конкретизовано кількість відпрацьованих годин, перелік використаних ресурсів та частини їхньої вартості, що робить неможливим встановлення змісту й обсягу господарської операції та факту використання її результатів в господарській діяльності. Тобто, кошти в сумі 92000. 00 грн. перераховані в рахунок виконаних робіт є не цільовим використанням.

Судом встановлено, що між позивачем та ФО-П ОСОБА_7 дійсно було укладено договір від 20.10.2013 року № з б/ с 01/2013 .

Цим договором передбачено: пп. 2.1.1. Організувати проведення збирання урожаю зернових сільськогосподарських культур на попередньо узгодженій площі 440,66 га. (12 бригади). Початок проведення робіт та строки їх виконання узгоджуються сторонами в усній формі в процесі роботи з урахуванням стиглості соняшнику та мої одних умов. Попередньо узгоджені обсяги робіт можуть бути змінені у зв'язку з погодинними та іншими умовами. Фактичний обсяг виконаних робіт визначається в Акті (або актах) здачі- приймання виконаних робіт, який складається Сторонами після виконання робіт та є невід'ємною частиною цього Договору. 2.1.2. Організувати та залучити для виконання механізованих робіт суб'єктів підприємницької діяльності (далі СПД), які мають відповідні технічні засоби (зернозбиральні комбайни). 2.1.3. Нести відповідальність за дотримання залученими СПД їхніми працівниками правил безпеки при роботі на своїй техніці, правил безпеки руху та протипожежної безпеки, 3.1. В основу взаєморозрахунків сторін за виконані Виконавцем послуги покладена їх вартість у грошовому виразі. Розцінка за збирання урожаю зернових культур встановлюється в розмірі 280,00 грн. за один гектар виконаних робіт. Вартість робіт по даному Договору становить 123 384,80 грн., ПДВ не передбачено. Остаточна загальна сума Договору визначається в Акті (або Актах) здачі-приймання виконаних робіт, який (і) є невід'ємною складовою цього Договору.

Тобто, в договорі чітко зазначено які послуги (збирання соняшнику) і на якій площі- 440.66 га (об'єм послуг), вартість цих послуг-280 грн. за 1 га, складений у письмовій формі, містить реквізити сторін та підписи.

В акті перевірки ДФС зазначено: що в листопаді 2013 р. були проведені роботи по збиранню соняшнику на площі 440,66 Га, у ході збирання використано: - дизельне паливо (заправка комбайну) 5 142,0 л Всього використано дизпалива: 11,67л х 440,66 Га = 5 142,0 л., що не перевищило середнього розходу палива та використано 320 л для перегону комбайну на 12 бригаду. В комбайн дозаправлено до початкового залишку 360 л. Вартість робіт по даному Договору становить 123384,80 грн. Не зазначено кількість годин відпрацьованих, адже предметом послуг є гектари зібраного соняшнику, а не кількість годин. Акт складено на папері машинописним текстом, має обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, а також печатки.

Оплата здійснювалася зі спецрахунку платіжним дорученням № С-4 від 27.12.2013 р. в сумі 92 000,00 грн. ФО-П ОСОБА_7 з призначенням платежу : «плата часткова за послуги по збиранню соняшнику згідно дог № зб-с/2013 від 20.10.2013р. без ПДВ»

Згідно пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПКУ витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Тобто, для господарської діяльності (якою також є практично будь-яка діяльність, що здійснюється суб'єктом підприємницької діяльності) в розумінні Податкового кодексу України, характерна саме спрямованість на отримання доходу, а не його неодмінне отримання за результатами діяльності особи (оскільки не кожна господарська операція має приносити і приносить прибуток, а основне значення має саме спрямованість сукупності господарських операцій (діяльності) на отримання прибутку).

У відповідності до ст. 138 ПКУ витрати чи на посередницькі послуги чи на послуги по збиранню соняшнику відносяться до складу витрат та не відносяться до переліку витрат, що не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку згідно ст. 139 ПКУ.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п. 138.2. ст. 138 ПКУ).

Як встановлено п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПКУ не включаються до складу витрат виграти, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

В той же час, витрати, здійснені ДСП «БВ» ТОВ на користь ФО-П ОСОБА_7, є реальними, пов'язані з господарською діяльністю ДСП «БВ» ТОВ та підтверджені первинними документами (договором, актами виконаних робіт та банківськими виписками про оплату наданих послуг, які підтверджували мету послуг та їх пов'язаність із господарською діяльністю ДСП «БВ» ТОВ).

Усі вказані первинні документи (а також банківські виписки про оплату наданих послуг) відповідають вимогам, що ставляться до первинних документів законодавством. У них, зокрема, чітко вказано види наданих послуг, з них очевидно можна визначити мету отримання послуг та ясно побачити, що такі послуги пов'язані з господарською діяльністю ДСП «БВ» ТОВ.

Тобто, ДСП «БВ» ТОВ документально підтверджується факт господарської діяльності, зокрема зобов'язаннями та об'ємами наданих послуг. Усі документи відповідають вимогам, що ставляться до первинних документів, які визначені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пунктами 2.1, 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88.

Суд зазначає, що статтею 1 розділу 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу). Платники податку, які застосували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунку платника податку.

В судовому засіданні також знайшло своє підтвердження, що ціни на послуги по збиранню соняшнику в 2013 році були вже значно вищими у зв'язку з дощовою осінню і період збирання соняшнику, а в нас це пізні сорти, співпав зі збиранням кукурудзи де вартість є значно вищою. Тільки з огляду на певні зобов'язання інших суб'єктів підприємницької діяльності перед ФО-П ОСОБА_7 вона погодила умови договору і вони були економічно виправданими порівнянні з іншими.

ФО-П ОСОБА_7 в 2013 році знаходилася на 3 групі єдиного податку. Як передбачено договором № зб-с/2013 від 20.10.2013р. вона відповідно п.2 мала організувати збирання соняшнику на площі 440,66 га, залучити для виконання механізованих робіт суб'єктів підприємницької діяльності, які мають відповідні технічні засоби (зернозбиральні комбайни) при цьому нести відповідальність в ході збирання.

Цивільним Кодексом України ст. 838. передбачено: 1.Підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. 2. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку. Таким чином, суд робить висновок, що ФО-П ОСОБА_7 може не мати технічної можливості, як і передбачено договорами і актами, а надає послуги з допомогою залучених інших суб'єктів підприємницької діяльності. В даному випадку вона залучила до збирання соняшнику на площі 440,66 га, ФО-П ОСОБА_9, що відображено в актах виконаних робіт на суму 121181,50 грн. ФО-П ОСОБА_9 переплатила в попередні періоди і подання форми №1ДФ було здійснено у відповідному періоді коли здійснена така оплата. ФО-П ОСОБА_7 могла надавати послуги ДСП «БВ» ТОВ будучи на 3 групі та як і на загальній системі оподаткування.

Будучи на 3 групі вона сплатила 6169,20 грн. податку, що підтверджено податковою декларацією платника єдиного податку - 5% від усієї суми 123 384, 00 грн. отриманого доходу згідно акту з ДСП «БВ» ТОВ.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість висновків ДПІ та неправомірність винесення податкового повідомлення - рішення, що оскаржується.

Щодо винесення податкового повідомлення-рішення № від 12.02.2016 року, яким за затримку на 23 календарних дні сплати грошового зобов'язання в розмірі 82,70 грн., застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 8,27 грн.

Згідно п. 288.1 ст. 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Оскільки у підприємства договори оренди з РДА відсутні, то він і не є платником орендної плати.

Згідно ст. 292 розділу XIV ПК України, (об'єктом оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи є площа сільськогосподарських угідь, що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана у користування.

Встановлено, що ДСП «БВ» ТОВ для вирощування сільськогосподарської продукції орендує земельні ділянки на підставі договорів оренди земельної частки(паю) укладеними з фізичними особами, які розташовані за наступними адресами: 74,55 Га (рілля) на території Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області; 524,175 Га (рілля) на території Алісіївської селищної ради Близнюківського району Харківської області.

До перевірки надано книгу реєстрації записів договорів оренди земельних часток (паїв) Алісіївської сільради Близнюківського району Харківської області та реєстр договорів оренди земельних часток (паїв) на території Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області.

В адресу Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області направлено запит про надання інформації щодо своєчасності та повноти сплати земельного податку (орендної плати за землю).

Згідно відповіді Харківської ОДПІ встановлено, що протягом періоду 01.01.2013 р. - 30.11.2015 р. підприємство використовувало у своїй діяльності земельну ділянку загальною площею 74,55 Га (рілля) на території Безлюдівської селищної ради. Протягом зазначено періоду ТОВ « ДСП «БВ» було платником фіксованого сільськогосподарського податку (платником єдиного податку 4 групи у 2015 році).

У 2013 році несвоєчасно сплачений фіксований сільськогосподарський податок за вересень 2013 року, а саме 02.03.2013 року, згідно податкової декларації з фіксованого сільськогосподарського податку від 20.02.2013 року № , нараховано 77,50 грн., але не сплачено, виникла недоїмка в розмірі 77,50 грн., яка погашена 12.11.2013 року платіжним дорученням № 75 від 11.11.2013 року.

У 2014 році несвоєчасно сплачений фіксований сільськогосподарський податок за січень 2014 року, а саме станом на 02.03.2014 року рахувалася переплата в розмірі 10,33 грн., 02.03.2014 року, згідно податкової декларації з фіксованого сільськогосподарського податку від 12.02.2014 року № , нараховано 15,5 грн., виникла недоїмка в розмірі 5,17 грн., яка погашена 12.03.2014 року платіжним дорученням № 20.

У 2015 році станом на 01.12.2015 року нараховано 7878,87 грн. фіксованого сільськогосподарського податку, сплачено 9790,50 грн. (сплачено своєчасно та в повному обсязі.)

Дані обставини сторонами в судовому засіданні не сопорювались.

Тобто відповідачем було правомірно винесено оспорювань податкове повідомлення-рішення за порушення строків сплати узгоджених зобов'язань навіть не зважаючи на те, що це також було встановлено самостійно і позивачем.

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст.. 94 КАС України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 6-14, 71, 94, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Дослідного сільськогосподарського підприємства «БВ» Товариства з обмеженою відповідальністю до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення -рішення № від 12.02.2016 року.

Стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області (код 39599198) на користь Дослідного сільськогосподарського підприємства «БВ» Товариства з обмеженою відповідальністю (32277921) сплачений судовий збір в сумі 3105 (три тисячі сто п'ять) грн.. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Постанову у повному обсязі складено 22 березня 2016 року.

Суддя А.В. Зінченко