Справа № 2007/2-а-4122/11
Суддя: Риков М. І.
Дата ухвалення: 2011-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4122/11 р.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

„25" листопада 2011 року смт. Великий Бурлук

Суддя Великобурлуцького районного суду Харківської області РИКОВ М.І., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ВЕЛИКОБУРЛУЦЬКОМУ РАЙОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про визнання дій протиправними та зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, як постраждалий внаслідок аварії на ЧАЄС, звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України (далі УПФУ) в Великобурлуцькому районі Харківської області про визнання протиправними дій відповідача у відмові перерахунку та виплати пенсії у розмірі шести мінімальних пенсій по ІІІ групі інвалідності за віком, та щомісячної додаткової пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності (основної та додаткової) відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, що розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму до непрацездатних осіб, з 18 червня 2011 року.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, інвалідом 3-ї групи і відповідно до ст.54 Закону № 796-ХІІ його пенсія по інвалідності не повинна бути нижчою 6 мінімальних пенсій за віком, а у відповідності зі ст.50 того ж Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, повинна складати 50% мінімальної пенсії за віком. Оскільки фактично пенсія йому виплачується у значно меншому розмірі, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок йому державної та додаткової пенсії згідно з ст.50, ст.54 Закону № 796-ХІІ. На вказане звернення позивач отримав відмову.

Відповідач подав заперечення проти позову (а.с.19).

Відповідно до ч.4 ст.183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і йому встановлена IІI група інвалідності безстроково яка повязана із цим, що підтверджується довідкою МСЕК та пенсійним посвідченням (а.с.07, 09).

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2. ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно з положенням ч.4 ст.8 ЦПК України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому нормативному акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів IІІ групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам IIІ групи - у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІУ) встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розрахунок пенсій позивачу УПФУ провело, виходячи з розміру установленного чинною на той час постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" (далі - постанова КМУ від 3 січня 2002 року № 1), а з 01.09.2008 р. згідно із постановою КМУ №654 від 16.07.2008 р..

Суд вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України, виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ, а в пункті 2 постанови від 3 січня 2002 року № 1 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, усупереч положенням зазначених статей закону, причому ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

При вирішенні спору суд вважає, що виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на 2009 р., з урахуванням яких визначається мінімальний розмір пенсії за віком, а положення частини 3 статті 28 Закону України №1058-1У від 9.07.2003 р. «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті. В звязку із викладеним суд не може застосувати названі відповідачем постанови КМУ №1 від 03.01.2002 р. та №654 від 16.07.2008 р., оскільки вони істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України №1058-1У від 09.07.2003 р. «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначив цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Відповідно до ч.1 зазначеної статті мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку, пенсії є встановлення нового прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється відповідно з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень суд перевіряє чи вчиненні вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією і Законами України. Ст.162 ч.2 КАС України передбачає, що у разі задоволення адміністративного позову, суд може визнати протиправними дії субєкта владних повноважень та зобовязання його вчинити певні дії щодо усунення порушень або прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав субєктів у сфері публічно-правових відносин.

Згідно ч.7 Закону України Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", який набрав чинності 19.06.2011 року, встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік".

На виконання вказаного положення Закону, постановою КМУ від 06.07.2011 року №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (далі Постанова), яка набрала чинності 23.07.2011 року встановлено, що згідно ст.1 даної постанови, «установити, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, тим, що належать до категорії 1, інвалідам IІI групи - 15 відсотків». Крім того, згідно ст.3 вишевказаної постанови, «установити, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижче:

1) для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році:

інвалідів I групи - 1200 гривень;

інвалідів II групи - 1090 гривень;

інвалідів III групи - 980 гривень;

2) для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990 роках та осіб, евакуйованих у 1986 році із зони відчуження:

інвалідів I групи - 870 гривень;

інвалідів II групи - 820 гривень;

інвалідів III групи - 760 гривень;

3) для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою:

I групи - 710 гривень;

II групи - 655 гривень;

III групи - 600 гривень;

4) для дітей-інвалідів - 380 гривень;

5) непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні:

на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії по інвалідності померлого годувальника;

на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії по інвалідності померлого годувальника, визначеної згідно із цим пунктом, що розподіляється між ними рівними частками.

Таким чином судом встановлено, що відповідач діяв не у спосіб, передбачений чинним законодавством на певний період часу - до 23.07.2011 року, чим допустив бездіяльність у перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи».

В звязку із викладеним суд вважає, що дії УПФ України у Великобурлуцькому районі Харківської області про відмову ОСОБА_1 у перерахунку призначеної пенсії, як інваліду IІI групи учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, слід визнати протиправними. Суд також вважає необхідним зобовязати УПФ України у Великобурлуцькому районі Харківської області здійснити, відповідно до ст.ст.50,54 Закону України від 28.02.1991 р. №796-Х11 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсії за віком та додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру пенсії за віком, визначеного ст.28 Закону України №1058-1У від 09.07.2003р. «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період із 18 червня 2011 року по 22 липня 2011 року.

Зазначаючи кінцеву дату задоволення вимог позивача - 22.07.2011 року, суд виходив з дати внесення відповідних змін у діючий закон, що регулює дані правовідносини та вимоги позивача у перерахунку призначеної пенсії.

Що стосується позовних вимог про зобовязання відповідача в подальшому виплачувати державну пенсію, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інваліду IІI групи відповідно Закону, у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи із законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком на момент виплати, то в даній частині позову необхідно відмовити у звязку з вирішенням цього питання на законодавчому рівні.

Постанова підлягає негайному виконанню в межах місячної суми платежу, з урахуванням вже проведених виплат.

Керуючись ст.ст.50,54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», ст.28 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. за №10-рп/2008 р. у справі «Щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України», ст.ст.102,162,183-2,256 Кодексу адміністративного судочинства України, районний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» із 18 червня 2011 року по 22 липня 2011 року, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЄС.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інваліду IІI групи відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України від 28 лютого 1991 р. № 796-Х11 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України № 1058-1У від 09 липня 2003 р. «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, та провести відповідні виплати за період з 18 червня 2011 року по 22 липня 2011 року включно, з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць, з урахуванням вже виплачених сум.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Великобурлуцький районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області: ОСОБА_2