Справа № 317/4014/15-а
Суддя: Яркіна С. В.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №317/4014/15-а
№/п 2-а/317/6/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді - Яркіної С.В.,

при секретарі - Пономарчук О.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Іванової М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій, щодо відмови у призначенні пенсії за віком, та зобов'язання призначити та виплачувати пенсію за віком на загальних підставах з 11.11.2015 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області та з 02.06.2009 року йому була призначена пенсія у відповідності до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного віку, як працівнику, який працював на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, але після призначення йому пенсії він продовжував працювати.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 виповнилося 60 років та він набув право на пенсію за віком на загальних умовах, а тому звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах.

Проте, листом від 19.11.2015 року за № 16/п-4 управління Пенсійного фонду України відмовило позивачу у призначенні пенсії, посилаючись на те, що він отримує пенсію за віком та підстави для призначення ще однієї пенсії відсутні.

З таким рішенням ОСОБА_3 погодитися не може. Вважає дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком протиправними, тому що умовою для призначення даного виду пенсії є саме досягнення встановленого законодавством пенсійного віку, а враховуючи те, що у 01 червня 2011 року йому виповнилось 60 років, відповідач повинен призначити та виплачувати пенсію за віком на загальних підстав.

З вищевикладених обставин, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просив позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засідання підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача Іванова М.Ю. в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши, що первинно позивачу було призначено пенсію за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку за списком № 2.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначаються: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Таким чином, позивачу вже призначена пенсія за віком, право на отримання якої визначено на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та яка обчислена відповідно до ст. 24, 25, 27,40 Закону № 1058-IV та перерахованої згідно ст. 42 цього ж Закону.

Вислухавши сторони, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтями 71-72 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право на соціальний захист громадян, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З наданих позивачем письмових доказів та повідомлених ним обставин, а також з письмового заперечення проти позову, наданого відповідачем, вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області та з 02.06.2009 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 2 роки відповідно до п. 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " як працівник, який працював на роботах із шкідливими і важким умовами праці по Списку № 2. Після призначення пенсії продовжує працювати.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив здійснити перерахунок пенсії відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком.

Управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області листом від 19.11.2015 року № 16/п-4 ОСОБА_3 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на загальних підставах відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки, як вважає відповідач, він вже отримує пенсію за віком, призначену відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Розмір пенсії розраховано відповідно до вимог Закону № 1058- ІV.

На думку суду така відмова є правомірною, з огляду на наступне.

Згідно з п. 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058-IV), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

За приписами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

У ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та звернувся до відповідача із заявою про призначення йому того самого виду пенсії за віком на умовах і в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка не передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Відповідно до ст. 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Позивач стверджує, що має право на призначення пенсії за віком відповідно до цієї статті, проте право на пенсію за віком у нього виникло у 2009 року через зменшення пенсійного віку відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Починаючи з 2009 року ОСОБА_3 вже була призначена пенсія за віком, але на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку за Списком № 2, а тому відповідно до норм діючого законодавства він не має права на ще одне призначення пенсії.

Пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону № 1058, а Закон № 1788 визначає лише право особи на пільгову пенсію.

Тобто, законодавець надав вичерпний перелік видів пенсій, які можуть бути призначені особі відповідно до Закону № 1058 - Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, з огляду на обставини справи, суд вважає, що відповідач управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області діяв в межах своїх повноважень, у відповідності до діючого законодавства, а за таких підстав позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на загальних підставах з 11.11.2015 року відповідно до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією, слід відмовити, оскільки ОСОБА_3 вже призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, посилання позивача у позові на ухвали на Вищого Адміністративного Суду України в справах № К/800/2756/14 від 26.05.2015 року, № К/800/15619/15 від 03.06.2015 року як на правову позицію суд вважає безпідставним, оскільки Верховний Суд України розглянув справу за зовсім іншими правовідносинами, зокрема у справі, яка була предметом перегляду Верховним Судом України предметом є переведення з одного виду пенсії за Законом України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на інший, зокрема, позивач до звернення з заявою про переведення на пенсію за віком отримував пенсію у зв'язку з втратою годувальника, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не призначення одного й того самого виду пенсії.

Враховуючи наведене позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 86, 159-163, 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її отримання через суд першої інстанції з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.В. Яркіна