Справа № 825/2188/15-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" березня 2016 р. м. Київ К/800/46802/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадже ння адміністративну справу з а позовом ОСОБА_1 до Чернігів ського обласного військовог о комісаріату, Міністерства о борони України про визнання д ій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційними скаргами Міністерства оборони України і ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 5 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року, -

у с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з по зовом до Чернігівського обласного військового комісаріату, Міністерства оборони України (далі М іністерство) про визнання про типравними дій та зобов`язання відповідачів призначити, нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 16 За кону України від 20 грудня 1991 року № 2011ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ).
В обґрунтування позову посилався на те, що має право на випла ту спірної допомоги у розмірі та в порядку, передбаченому законодавством, чинному на ч ас встановлення 3-ї групи і нвалідності, однак відповіда чі протиправно відмовили йом у у виплаті такої.
Вважаючи це порушенням своїх прав, ОСОБА_1 просив про задоволення позову.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 5 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року п озов задоволено частково, визнано протиправним пункт 143 протоколу засідання ко місії Міністерства оборони У країни та зобов`язано від повідачів призначити та нарахувати позивачу спірну допомогу. В решті позову ві дмовлено.
У касаційних скаргах відповідачі посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просять оскаржувані рішення судів скасувати та відмо вити у задоволенні позову.
Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційних скарг, в межах статті 220 Коде ксу адміністративного судоч инства України, колегія судді в дійшла висновку про час ткове задоволення скарг з так их підстав.
Згідно з частиною 3 статті 211 Кодексу адміністративного с удочинства України підстава ми касаційного оскарження є п орушення судами норм матеріального чи процесуального права.
Судами встановлено, що позивач проходив військову службу в період з 15 квітня 1983 року по 13 листопада 1984 року, 22 жовтня 1998 року йому встановлена інвалідність 3-ї групи, вна слідок поранення під час бойо вих дій в Афганістані.
4 вересня 2013 року позивачу повторно встановлено 3-тю групу інвалі дності безстроково, що настал а в результаті контузії голов ного мозку і захворювання, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби в країнах де велись бо йові дії, в зв`язку з чим позивач звернувся до відповідачів із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною 2 статті 16 Закону № 2011ХІІ і Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (к онтузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) т а спеціальні збори, та інвалід ності звільнених з військово ї служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 (далі Порядок).
У задоволенні вищезазначеної заяви відповідач відмовив, з посиланням на те, що 22 жовтня 1998 року ОСОБА_1 первинно встановлено 3-тю групу інвалідності внаслідок поранення, одержаного під час бойових дій в Афганістані, а під час повторного огляду змінено її причинний зв`язок (поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії без зміни групи інвалідності).
Задовольняючи частково позов, суди виходили з того, що п озивач має право на виплату сп ірної допомоги, відповідно до частини 2 статті 16 Закону № 2011Х ІІ та Порядку, оскільки інвалі дність настала в результаті з ахворювання, яке пов`язане з в иконанням обов`язків військової служби в країнах де велись бойові дії.
Проте, до таких висновків суди дій шли без повного та всебічного з`ясування обс тавин в адміністративній справі в порушення норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
У відповідності зі статтею 159 Кодексу адміністративног о судочинства України судове рішення повинно бути законни м і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в су довому засіданні.
Так, у відповідності до статті 41 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військо вослужбовців, військовозобо в`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, з дійснюється в порядку і на умо вах, встановлених Законом Укр аїни «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом № 2011ХІІ.
Статтею 16 Закону № 2011ХІІ (у редакції, чинній на час звіль нення позивача з військової с лужби та встановлення йому первинно 3-ої гру пи інвалідності) передбачало ся, що військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожи ткового рівня населення Укра їни на час загибелі або смерті , а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захв орювання, одержаних у період п роходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті. Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей вс тановлюються Кабінетом Міні стрів України.
Підпунктом «б» пункту 6 Умов встановлено, що НАСК «Оранта» виплачує страхові суми у разі втрати застрахованим працездатності, що сталася внаслідок поранення (контузії, травми або ка ліцтва), захворювання, одержан их в період проходження служб и (зборів), - у розмірі залежно від ступеня втрати працездатності, що визначається у процентному відношенні до загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.
В свою чергу, частиною 2 ста тті 16 Закону № 2011ХІІ (у редакції, чинній на час встановлення позивачу повторно 3-ої групи інвалідності) встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або кал іцтва), заподіяного військово службовцю під час виконання н им обов`язків військової служ би, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після зв ільнення зі служби чи після за кінчення цього строку, але вна слідок захворювання або неща сного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`яти річного грошового забезпече ння за останньою посадою в пор ядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контуз ії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спец іальні збори, та інвалідності звільнених з військової служ би (зборів) осіб» установлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалі дності звільнених з військов ої служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Зокрема, пунктом 2 Порядку пере дбачено, що військовослужбов цям (крім військовослужбовці в строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з війсь кової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після зак інчення зазначеного строку, а ле внаслідок захворювання аб о нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби виплачується одноразова грошова допомога інвалідам ІІІ групи у розмірі 48 мі сячного грошового забезпече ння.
У разі встановлення більшого відсотка втрати працездатності або в разі встановл ення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової доп омоги в більшому розмірі , виплата провадиться з урахув анням раніше виплаченої суми .
З матеріалів справи вбачає ться, що позивач вперше медико -соціальну експертизу пройшо в 22 жовтня 1998 року. Вказаною експертизою йому встановлено інвалідність 3-ї групи, внаслідок поранення під час бойових дій в Афганістані, що підтверджується довідкою МСЕ-ЧНВ №302679 від 22 жовтня 1998 року.
Повторно 3-тю групу інвалідності позивачу вст ановлено 4 вересня 2013 року.
Зокрема, у довідці серії АВ №0111554 від 4 вересня 2013 року причину інвалідності вказано - контузія головного мозку і захворювання пов`язані з виконанням обов`я зків військової служби при пе ребуванні в країнах, де велись бойові дії.
Судами не встановлено, а зі змі сту наявних у матеріалах спра ви документів не вбачається, в який саме період та в яких країнах під час виконання обов`язків військової служби позивачем отримано захворювання, що стали причиною для встановлення позивачу повторної інвалідності, чи були ці захворювання наявні на час встановлення позивачу первинної інвалідності та чи слугували підставою для призначення останньої.
Крім того, приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суди зазначили, що прав о на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до частини 2 статті Зако ну №2011-ХІІ у позивача виникло з 4 вересня 2013 року.
При цьому, суди залишили поза у вагою доводи відповідача сто совно виникнення у позивача п рава на отримання вказаної до помоги ще у 1998 році, тобто після встановлення йому первинно інвалідності та не з`ясували, чи звертався позивач після встановлення йому 22 жовтня 1998 року 3-ї групи інвал ідності з відповідною заявою до відповідача про виплату йому одноразової допомоги та чи отримував він таку. В матеріалах же справи відс утні належні докази які б підт верджували чи навпаки спрост овували вказані обставини.
За приписами статті 159 Коде ксу адміністративного судоч инства України, мотивувальна частина рішення суду повинна містити встановлені обстави ни, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази , суд має це обґрунтувати.
Неповне з`ясування судами дійсних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального і порушення н орм процесуального права призвело до ухвалення рішень, які не відпові дають вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності і обґрунтованості.
Тому судові рішення підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд, оскільки суд касаційної інстанції не може встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судових рішеннях.
За приписами частини другої статті 227 Кодексу адміністратив ного судочинства України під ставою для скасування судови х рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинс тва України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Міністерс тва оборони України і Чернігі вського обласного військово го комісаріату задовольни ти частково.
Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 5 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду п ершої інстанції.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після н аправлення її копії особам, як і беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало