Справа № 813/4683/14
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року Справа № 876/10074/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Носа С.П.,Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові клопотання та апеляційну скаргу Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Стандарт 10» до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

товариство з обмеженою відповідальністю «Еко Стандарт 10» (надалі - ТзОВ «Еко Стандарт 10») звернулось з адміністративним позовом до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень № , № від 27.06.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач не надав належної правової оцінки його правовідносинам з контрагентами та не дослідив первинних документів, складених за наслідками такої господарської діяльності, що були надані до перевірки. Вказує на те, що відповідач такі документи до уваги не взяв, а свої висновки базує виключно на актах інших податкових органів та інформації наявній у внутрішніх інформаційних системах. Вважає, що оскільки відповідач використовував акти про неможливість проведення зустрічних звірок, а зустрічні звірки не є перевірками, тому такі акти взагалі не можна брати до уваги при визначенні реальності будь-яких господарських операцій. А задокументовані факти неможливості проведення зустрічної звірки не можна трактувати як доказ безтоварності господарських операцій. Також зазначає, що висновки податкового органу щодо неправомірності формування податку на прибуток та податку на додану вартість, які були зазначені в акті перевірки позивача є незаконними, адже всі фінансово-господарські операції з контрагентами були здійснені в межах податкового законодавства України, підтверджуються усіма необхідними первинними документами, а винесені на підставі такого акту перевірки податкові повідомлення-рішення суперечать нормам права.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено повністю. Суд виходив з того, що реальність господарської операції позивача з контрагентом товариства з обмеженою відповідальністю «Браво СРЛ» (надалі - ТзОВ «Браво СРЛ») підтверджуються договором поставки, видатковими та податковими накладними, договорами перевезення товарно-матеріальних цінностей, актами виконаних робіт з надання транспортних послуг. Крім того, придбаний товар відвантажено на адресу контрагента позивача в Республіці Польща, що підтверджується митними деклараціями та банківськими виписками приватного акціонерного товариства «КредоБанк» (надалі - ПАТ «КредоБанк»). Крім того, відповідач вийшов за межі своїх повноважень і самостійно, поза судовою процедурою визнав договір між позивачем та ТзОВ «Браво СРЛ» недійсним. Також відповідач аргументував нікчемність договору й тим, що згідно акту Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва неможливо провести зустрічну звірку ТзОВ «Браво СРЛ» із товариством з обмеженою відповідальністю «РА «Далі буде» (надалі - ТзОВ «РА «Далі буде»), товариством з обмеженою відповідальністю «Аріозо» (надалі ТзОВ «Аріозо»), проте слід взяти до уваги індивідуалізацію відповідальності.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вимоги мотивовані тим, що за результатами перевірки встановлено порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст. 198 ПК України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту та відповідно завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту, пп.138.8.1, п.138.8 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, внаслідок чого завищено суму витрат, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування та занижено податок на прибуток. Як з'ясовано із виходом на місце. контрагент позивача за податковою адресою не знаходиться, первинні документи по взаємовідносинах з позивачем ТзОВ «Браво СРЛ» не подано. Зустрічну звірку контрагентів контрагента позивача також неможливо провести. Не звернуто увагу судом, що первинні документи позивача оформлені з неточностями (не зазначено місця складання; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції). Товарно-транспортні накладні також не містять необхідних реквізитів.

Сторона позивача подала заперечення на апеляційну скаргу, зазначаючи те, що первинні документи досліджувались та відповідають вимогам законодавства. Мається покликання на практику Європейського суду з прав людини в справах «Інтерсплав проти України», «Булвес АД проти Болгарії».

27.04.2015 року до суду надійшло клопотання Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про закриття провадження у справі в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 27.06.2014 року № , у зв'язку з примиренням сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників розгляду, аналізуючи матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання сторони позивача про закриття провадження в частині справи підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст.194 КАС України позивач може відмовитися від адміністративного позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного розгляду. У разі відмови від адміністративного позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 112 і 113 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.113 КАС України сторони можуть повністю або частково врегулювати спір на основі взаємних поступок. Примирення сторін може стосуватися лише прав та обов'язків сторін і предмета адміністративного позову.

За приписами п.11-2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» КАС України підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Відповідно до положень п.7 підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом.

Як вбачається з рішення податкового органу про погодження застосування податкового компромісу від 20.03.2015 року за № 2261/10/13-21-22-00/478, податковим органом прийнято рішення про досягнення податкового компромісу, крім того позивач ТзОВ «Еко Стандарт 10» платіжним дорученням від 20.03.2015 року № 4847 сплатив податкове зобов'язання в сумі - 2611 грн. 50 коп. ( 5% ).

Відповідно п.5 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду, суд апеляційної інстанції має право, визнати постанову суду нечинною і закрити провадження у справі.

В ст.203 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Пунктом 3 частини 1 статті 157 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо сторони досягли примирення. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається (ч.3 ст.157 КАС України).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, податковий компроміс досягнуто лише стосовно податкового повідомлення-рішення від 27.06.2014 року № , а щодо податкового повідомлення-рішення від 27.06.2014 року № , то компромісні узгодження - відсутні. Відтак, колегія суддів вважає за необхідне розглянути доводи апеляційної скарги стосовно правовірності винесення вищенаведеного оспорюваного рішення.

В матеріалах справи представлений ряд первинних документів, а саме видаткові та податкові накладні та виписки фінансових установ про рух коштів по сплаті за отриманий товар. Представником позивача долучено до матеріалів справи копії документів, які підтверджують реальний характер здійснення правочинів із контрагентом, зокрема, договір поставки № 0510 від 05.10.2012 року укладений між ТзОВ «Еко Стандарт 10» та ТзОВ « Браво СРЛ» та оформлені на підставі цього договору видаткові та податкові накладні. В подальшому товар зазначений у вищевказаному Договорі, позивачем було відвантажено на адресу контрагентів в Республіці Польща, що підтверджується митними деклараціями, рахунками фактурами та банківськими виписками ПАТ « КредоБанк» за особовим рахунком № 221 від 10.10.2012 року № 1637, від 11.10.2012 року № 1648, від 12.10.2012 року № 1654, від 17.10.2012 року № 1677, від 26.10 2012 року № 1707, від 29.10.2012 року № 1716, від 06.11.2012 року № 1767, від 14.11.2012 року № 1818, від 22.11.2012 року № 1860, із змісту яких вбачається, що покупець провів оплату за поставлений товар.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки договірні стосунки позивача з контрагентами мали місце в кінці 2011 року, то у разі спірності договору як такий, що не виконувався слід доводити окремо в суді. Податковий орган цим не скористався.

Вказана позиція не суперечить висновку Верховного Суду України, викладеному в судовому рішенні від 18.11.2014 року, відповідно до якого, застосування наслідків недійсного правочину, які були укладені з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, передбачених частиною третьою ст. 228 ЦК України, мають застосовуватися до правочинів, недійсність яких встановлюється судом.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити клопотання сторін про закриття провадження в справі у зв'язку з досягненням податкового компромісу, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року визнати частково нечинною та закрити провадження в справі. Крім того доводи апеляційної скарги щодо іншої частини вимог суттєвими не являються та відповідно не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. ст.157, ст.200 ст.203, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області про закриття провадження у справ в зв'язку із досягненням примирення і застосування податкового компромісу - задоволити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року по справі № 813/4683/14 за позовом ТзОВ «Еко Стандарт 10» до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень визнати нечинною в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області № від 27 червня 2014 року, та провадження в справі в цій частині - закрити.

Врешті постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року по справі № 813/4683/14 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

судді С.П. Нос

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 25.03.2016 року