Справа № 752/20258/14-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2016 р. К/800/36694/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2015 року по справі №752/20258/14-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва (далі - Управління)

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Київгума»

про призначення пенсії на пільгових умовах,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Київгума» про призначення пенсії на пільгових умовах.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що копією трудової книжки та довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київгума» від 31 травня 2013 року №06/вк-246 підтверджено роботу позивача з 19 січня 1982 року до 31 жовтня 2007 року на посаді слюсаря контрольно-вимірювальних приладів та автоматики цеху №3 - формової та неформової техніки гумового виробництва.

Після досягнення 55 річного віку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до Управління із заявою, в якій просив призначити йому пенсію на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом Управління від 5 серпня 2014 року №13213/11 позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку.

Відмова мотивована тим, що пільговий стаж позивача, який надає право на призначення такої пенсії, не підтверджено первинними документами, що знаходяться на зберіганні у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Київгума».

Не погоджуючись із вказаним рішенням суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду і зазначив, що його пільгового стажу достатньо для призначення пільгової пенсії.

Пунктом «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років при стажі роботи не менше 25 років, з них не менш 12 років і 6 місяців на зазначених роботах. Робітникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і тяжкими умовами праці, пенсії на пільгових підставах призначаються із зниженням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки і 6 місяців такої роботи чоловікам.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Порядок №383), згідно з пунктом 3 якого, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Водночас, пунктом 4.5 Порядку № 383 встановлено, що якщо з 21 серпня 1992 року атестація не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідно до висновків акту від 4 серпня 2014 року №418 про результати перевірки достовірності видачі довідки від 31 травня 2013 року №06/вк-246, виданої ОСОБА_4 для призначення пенсії на пільгових умовах, який працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Київгума» надати первинні документи, на підставі яких була видана вказана довідка, що підтверджує шкідливі і важкі умови праці, організація не має можливості, оскільки архів підприємства, зі слів головного бухгалтера ОСОБА_6 знаходиться в неналежному стані для надання документів для перевірки.

Суд касаційної інстанції не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо правомірності рішення Управління з огляду на те, що позивачем були надані докази, які підтверджують його трудовий стаж в період з 19 січня 1982 року до 31 жовтня 2007 року на посаді, передбаченій Списком №2 (позиція - 10А.3.) . Аналогічні дані містяться і в трудовій книжці ОСОБА_4

Ненадання Товариством з обмеженою відповідальністю «Київгума» первинних документів, які підтверджують шкідливі і важкі умови праці, а відповідно підтвердити достовірність виданої довідки, не може слугувати єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та бути належним доказом відсутності пільгового стажу, який надає право на призначення такої пенсії.

Разом з тим, пільговий характер виконуваної позивачем роботи може підтверджуватись іншими доказами.

Судами такі докази не досліджувались, що дає підстави стверджувати про необґрунтованість та передчасність їх висновків про відмову у задоволенні позову.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.