Справа № 442/7517/13-а
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 р. Справа № 876/9518/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

участю секретаря Гользбергер А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.03.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради Львівської області з участю третіх осіб - ОСОБА_2, відділу Держземагенства в м. Дрогобичі про визнання протиправними та скасування рішення сесії Дрогобицької міської ради Львівської області, -

ВСТАНОВИЛА :

Позивач 29.10.2013 року звернувся з позовом до Дрогобицької міської ради, третіх осіб - відділу Держземагенства в м. Дрогобичі, ОСОБА_2 , яким просить визнати протиправним і скасувати п.1.10 XXX сесії шостого скликання Дрогобицької міської ради за №950 від 20.02.2013 р., згідно якого протиправно надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2, яка проживає по АДРЕСА_1, орієнтованою площею 651 кв. м. на АДРЕСА_2 для ведення садівництва.

Заяву обґрунтував тим, що згідно рішення Дрогобицької міської ради від 30.10.2008р. за №708 (п.2.24) було передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 651 кв. м. на АДРЕСА_2 для ведення садівництва гр. ОСОБА_2, яка проживає та зареєстрована за наступною адресою: АДРЕСА_1. Дане рішення Дрогобицької міської ради грубо порушило його законні права та інтереси, оскільки він ще у 2007р. звернувся до Дрогобицької міської ради з письмовою заяву про надання даної земельної ділянки йому, оскільки його бабця ОСОБА_3, що проживає за адресою: АДРЕСА_2, його батьки та він уже більше 15-ти років реально користувалися та користуються даною земельною ділянкою.

18 липня 2011р. Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області винесено постанову, згідно якої задоволено його адміністративний позов від 21 травня 2010р., визнано протиправним та скасовано п.2.24 рішення 24 сесії п'ятого скликання Дрогобицької міської ради Львівської області за №708 від 30.010.2008р., згідно якого передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку розміром 651 кв. м., що розташована у АДРЕСА_2. 19.11.2011 року Львівським апеляційним адміністративним судом постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 липня 2011р. залишено без змін. Представником гр. ОСОБА_2 подано до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу на рішення судів першої та апеляційної інстанції, за наслідками розгляду якої Вищим адміністративним судом України 04 грудня 2012р. постановлено ухвалу про відхилення касаційної скарги представника ОСОБА_2 та про залишення без змін рішень першої та апеляційної інстанції.

Після отримання копії повного тексту ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2011р. ОСОБА_1, 28 грудня 2011р. подано до Дрогобицької міської ради Львівської області заяву про приватизацію спірної земельної ділянки площею 0,0651га між будинками АДРЕСА_2 із земель комунальної власності.

Зважаючи на те, що Дрогобицька міська рада Львівської області значний період часу не розглядала належним чином вищезазначену його заяву щодо приватизації земельної ділянки для садівництва, а надсилала на його адресу лише формальні відписки на цю заяву, які не містили чіткої та однозначної відповіді на поставлені ним прохання, ним 23 березня 2012р. скеровано на ім'я міського голови м. Дрогобича, Дрогобицького міжрайонного прокурора та прокурора Львівської області скаргу на незаконні дії Дрогобицької міської ради.

Однак, у відповідь на цю скаргу, з Дрогобицької міжрайонної прокуратури Львівської області ним отримано 20 квітня 2012р. відповідь за №18-189-12 від 17.04.2012р., згідно якої його повідомлено про те, що фактично єдиною вагомою підставою, у зв'язку з чим Дрогобицька міська рада Львівської області призупинила розгляд його заяви про приватизацію земельної ділянки від 28 грудня 2011р., є наявність у громадянки ОСОБА_2 чинного (формально) державного акту НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 651кв.м. на АДРЕСА_2, який виданий на підставі та у виконання вищенаведеного протиправного та скасованого у судовому порядку п.2.24 рішення 24 сесії п'ятого скликання Дрогобицької міської ради Львівської області за №708 від 30.010.2008р. Цією ж відповіддю його повідомлено про те, що відповідно до статті 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

При цьому важливо зазначити, що з моменту ухвалення Львівським апеляційним адміністративним судом ухвали у справі №109925/11/9104 від 19.12.2011р. фактично стали доведеними та визнані у судовому порядку обставини, які підтверджують недійсність та незаконність видання органами Держкомзему міста Дрогобича та Дрогобицькою міською радою Львівської області державного акту НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку громадянки ОСОБА_2 площею 0,0651га, що розташована у АДРЕСА_2, який видано 28 жовтня 2009року на підставі протиправного та скасованого у судовому порядку рішення сесії Дрогобицької міської ради Львівської області за N9708 від 30.10.2008р.

Також, постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №2-а- 5/2011р. від 18 липня 2011р., яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2012р. (справа №109925/11/9104) і вступила у законну силу та є обов'язковою для виконання на всій території України усіма фізичними та юридичними особами, органами державної влади та іншими судовими інстанціями, захищено його, ОСОБА_1, порушене скасованим рішенням сесії Дрогобицької міської ради Львівської області право на користування цією земельною ділянкою та першочергове право на отримання даної земельної ділянки із земель комунальної власності міста Дрогобича у його приватну власність, а також встановлено факт користування ним, ОСОБА_1 цією спірною земельною ділянкою до моменту її передачі у власність ОСОБА_2 (сторінки 7-8 чинної постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №2-а-5/2011р. від 18 липня 2011р.). Адже, згідно цього оскарженого ним та визнаного у встановленому судовому порядку усіма судовими інстанціями держави протиправного та частково скасованого вищезгаданого рішення сесії Дрогобицької міської ради Львівської області від 30.10.2008р. за №708 (п.2.24 цього рішення) та, як наслідок, виданого на підставі цього скасованого рішення також оскарженого і скасованого судом державного акту серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,651га по АДРЕСА_2 передала у власність відповідача ОСОБА_2 цю земельну ділянку, попередньо не вирішивши при цьому його, ОСОБА_1, першочергових неодноразових звернень до відповідача з приводу отримання ним у власність цієї земельної ділянки, чим грубо порушила ряд його законних прав та інтересів.

При цьому слід зазначити, що згідно положень частини 3 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України «Підстави звільнення від доказування» обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також, згідно частини 2 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України «Наслідки набрання законної сили судовим рішенням» обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі, не можуть оспорюватися та ставитися під сумнів в іншій судовій справі за участю тих самих осіб.

З цього і виходили Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області, як суд першої інстанції та апеляційний суд Львівської області під час прийняття своїх судових рішень у цивільній справі за його черговим позовом до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради та ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування державного акту НОМЕР_1 від 28 жовтня 2009р. на право власності на земельну ділянку громадянки ОСОБА_2 площею 0,0651га, що розташована у АДРЕСА_2, за наслідками розгляду якого ухвалено Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області судове рішення про задоволення його позовних вимог та скасовано вищезазначений державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, яке залишено без змін ухвалою суду апеляційної інстанції.

Крім того, звертає особливу увагу на те, що апеляційним судом Львівської області в ухвалі від 09 квітня 2013р., постановленої за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у цивільній справі №1306/4925/12, чітко зазначено, що «Судами у рішеннях встановлено, що позивач був користувачем спірної земельної ділянки, звертався до органу самоврядування про передачу її у власність чи користування, однак така заява належно розглянута у спосіб, передбачений законом не була. Відтак, суд підставно вважав його заінтересованою особою» (сторінка 2 зазначеної Ухвали).

У зв'язку із вищенаведеним, після завершення розгляду справи щодо чинності державного акта на право власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку в апеляційному суді Львівської області ним 12 квітня 2013 р. подано до Дрогобицької міської ради Львівської області заяву від 11.04.2013 р. про відновлення розгляду його заяви від 28 грудня 2011 р. про приватизацію земельної ділянки із земель комунальної власності, згідно якої він просив відповідача невідкладно продовжити розгляд адресованої йому та невирішеної по даний час його заяви від 28 грудня 2011р. щодо передання йому ОСОБА_1 із земель комунальної власності м. Дрогобича земельної ділянки площею 0,0651 га (651кв.м) кадастровий номер якої: НОМЕР_2, що розташовано у АДРЕСА_2. Для цього згідно цієї ж заяви він просив відповідача відповідно до положень пункту в) частини 3 ст. 116, частин 6,7 статті 118, пункту в) частини 1 статті 121 та частини 1 статті 122 Земельного кодексу України невідкладно розглянути на черговому засіданні сесії Дрогобицької міської ради питання щодо надання йому, ОСОБА_1, згоди на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0651га (651 кв. метр), кадастровий номер: НОМЕР_2, що розташована у АДРЕСА_2 та цільове призначення якої, - ведення садівництва, з метою подальшого отримання цієї земельної ділянки у його особисту власність, звертаючи особливу увагу відповідача на його першочергове право на безоплатне отримання цієї вільної земельної ділянки, про що зазначено у постанові Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.07.2011 р. у справі №2-а- /2011. Також до наведеної заяви ним надано відповідачу, як додатки копії судових рішень, що засвідчують про відсутність у відповідача будь-яких юридичних чи інших формальних підстав щодо неможливості розгляду його заяви про приватизацію спірної земельної ділянки та щодо надання згоди на розроблення проекту із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, на які посилався відповідач ,зокрема у своїй відповіді за № 3-21/3026 від 27.04 2012р. на його скаргу, щодо розгляду Дрогобицької міської ради питання надання згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки площею 651кв.м. на АДРЕСА_2.

Однак, 15 травня 2013р. під час перегляду ним в мережі Інтернету офіційного сайту Дрогобицької міської ради на його велике здивування та обурення він випадково натрапив на рішення 30 сесії шостого скликання Дрогобицької міської ради від 20 лютого 2013р. за №950, згідно пункту 1.10 якого відповідачем надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 651 кв. м. на АДРЕСА_2. Про дані обставини свідчить копія цього оскаржуваного рішення, роздрукованого ним 15 травня 2013р. із офіційного інтернет-сайту відповідача.

Тому, зважаючи на вищенаведені у цій позовній заяві обставини, очевидним є факт протиправності прийняття сесією Дрогобицької міської ради Львівської області пункту 1.10 оскаржуваного рішення №950 від 20 лютого 2013р., оскільки воно знову прийнято із рядом аналогічних порушень, що стали підставою у чинному рішенні суду від 18 липня 2011р. в адміністративній справі №2-а-5/2011р. для визнання протиправним та скасування п.2.24 рішення сесії Дрогобицької міської ради за №708 від 30.10.2008р. Серед таких повторних та зумисних грубих порушень відповідача є факт порушення Дрогобицькою міською радою Львівської області як під час прийняття скасованого п.2.24 рішення №708, так і під час прийняття п.1.10 оскаржуваного згідно цієї позовної заяви рішення №950 від 20 лютого 2013р. гарантованого Конституцією України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими нормами чинного законодавства держави принципу рівності усіх громадян перед законом; факт упередженого ставлення Дрогобицької міської ради по відношенню до нього, ОСОБА_1, та факт порушення відповідачем черговості розгляду звернень громадян, що у черговий раз грубо порушило ряд його законних прав та інтересів, які він у черговий раз просить суд відновити та захистити, звертаючись із даним адміністративним позовом.

Крім цього, з огляду на встановлений у судовому порядку факт його реального користування спірною земельною ділянкою та факт наявності на момент прийняття відповідачем як скасованого п.2.24 рішення №708, так і п.1.10 оскаржуваного рішення №950 нерозглянутих його першочергових заяв щодо приватизації ним цієї спірної земельної ділянки розміром 651кв. м. (у даному випадку щодо надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки), під час прийняття Дрогобицькою міською радою оскаржуваного п.1.10 рішення №950 грубо порушено ряд норм матеріального права, а саме Земельного кодексу України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та Конституції У країни, оскільки відповідачем надано гр. ОСОБА_2 згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 651 кв.м. як вільної (незайнятої) земельної ділянки на підставі та у порядку статті 118 ЗК України, попередньо не провівши процедуру вилучення цієї земельної ділянки у нього, ОСОБА_1, що передбачено пунктом б) статті 141 та статтею 149 ЗК України та не розглянувши у порядку, встановленому законом, попередньо при цьому його заяву щодо приватизації цієї земельної ділянки від 28 грудня 2011р., а тому змушений звернутись до суду з даним позовом.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.03.2014 року в задоволенні позовної заяви - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, тим, що очевидним є факт протиправності прийняття сесією Дрогобицької міської ради Львівської області пункту 1.10 оскаржуваного рішення № 950 від 20 лютого 2013р., оскільки воно знову прийнято із рядом аналогічних порушень, що стали підставою у чинному рішенні суду від 18 липня 2011р. в адміністративній справі №2-а-5/2011р. для визнання протиправним та скасування п.2.24 рішення сесії Дрогобицької міської ради за №708 від 30.10.2008р. Серед таких повторних та зумисних грубих порушень відповідача є факт порушення Дрогобицькою міською радою Львівської області, як під час прийняття скасованого п.2.24 рішення №708, так і під час прийняття п.1.10 оскаржуваного згідно цієї позовної заяви рішення №950 від 20 лютого 2013р. гарантованого Конституцією України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими нормами чинного законодавства держави принципу рівності усіх громадян перед законом; факт упередженого ставлення Дрогобицької міської ради по відношенню до нього, ОСОБА_1, та факт порушення відповідачем черговості розгляду звернень громадян, що у черговий раз грубо порушило ряд його законних прав та інтересів, які він у черговий раз просить суд відновити та захистити, звертаючись із даним адміністративним позовом.

Крім цього, з огляду на встановлений у судовому порядку факт його реального користування спірною земельною ділянкою та факт наявності на момент прийняття відповідачем як скасованого п.2.24 рішення №708, так і п.1.10 оскаржуваного рішення №950 нерозглянутих його першочергових заяв щодо приватизації ним цієї спірної земельної ділянки розміром 651кв. м. (у даному випадку щодо надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки), під час прийняття Дрогобицькою міською радою оскаржуваного п.1.10 рішення №950 грубо порушено ряд норм матеріального права, а саме Земельного кодексу України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та Конституції У країни, оскільки відповідачем надано гр. ОСОБА_2 згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 651 кв.м. як вільної (незайнятої) земельної ділянки на підставі та у порядку статті 118 ЗК України, попередньо не провівши процедуру вилучення цієї земельної ділянки у нього, ОСОБА_1, що передбачено пунктом б) статті 141 та статтею 149 ЗК України та не розглянувши у порядку, встановленому законом, попередньо при цьому його заяву щодо приватизації цієї земельної ділянки від 28 грудня 2011р., атому змушений звернутись до суду з даним позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що оскільки розгляд постійною комісією по регулюванню земельних відносин Дрогобицької міської ради заяви позивача про виготовлення проекту відведення та передачу йому безоплатно земельної ділянки із земель комунальної власності, не можна вважати, як розгляд такої заяви Дрогобицькою міською радою у спосіб, що передбачений ЗК України та Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", тому слід визнати, що фактично заява позивача залишена компетентним органом (міською радою) без належного розгляду (на пленарному засіданні), роз'яснивши позивачу його право на звернення до суду з відповідним позовом про визнання бездіяльності відповідача протиправною.

Отже, при здійсненні повноважень власника землі рада є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися землею на власний розсуд.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Стаття 12 Земельного кодексу України визначає повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

28.12.2011 року ОСОБА_1 звернувся до міського голови м. Дрогобича з заявою про приватизацію земельної ділянки, що по АДРЕСА_2 площею 651 кв.м. на підставі того, що попереднє рішення Дрогобицької міської ради №708 від 30.10.2008 року про надання цієї земельної ділянки ОСОБА_2 скасовано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 18.07.2011 року, яке вступило в законну силу.

13.01.2011 року Дрогобицька міська рада листом повідомила ОСОБА_1 про те, що його заява буде розглянута на засіданні комісії з питань регулювання земельних відносин, а 12.03.2012 року листом №3-21/1615, що заяву щодо надання згоди на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для ведення садівництва розглянуто. По причині наявної в апеляційному суді справи щодо зазначеної земельної ділянки, проект рішення було знято з розгляду . 04.2013 року та 22.04.2013 року ОСОБА_1 в чергове звертався до Дрогобицької міської ради з проханням завершити розгляд його заяв від 28.12.2011 року та від 11.04.2013 року, надавши копію ухвали Апеляційного суду Львівської області від 09.04.2013 року.

Однак, на той час рішенням Дрогобицької міської ради №950 від 20.02.2013 року (п. 1.10) ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 651 кв.м. на АДРЕСА_2 для ведення садівництва, тобто тієї земельної ділянки, щодо якої звертався ОСОБА_1 Підставою прийняття вищезгаданого рішення стала заява ОСОБА_2, про вибір місця розташування земельної ділянки від 04.02.2013 року, подана на ім'я міського голови м. Дрогобича.

За змістом ч. ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення садівництва, будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у межах безоплатної приватизації, подають заяву до міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки, в якій (заяві) зазначаються бажані розміри та мету її використання, а міська рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Згідно п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За змістом пп. "а", "б" ст. 12 ЗК України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить розпорядження землями територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам відповідно до цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні, 28.12.2011 року ОСОБА_1, з підстав, визначених у ст. 118 ЗК України, звернувся до Дрогобицької міської ради з заявою, в якій просив надати йому земельну ділянку.

Заява позивача від 28.12.2011 року про надання йому земельної ділянки площею 651 кв.м. по АДРЕСА_2 була включена в порядок денний сесії Дрогобицької міської ради від 22.03.2012 року, однак проект рішення сесії було знято з розгляду через наявність спору в судах та отримання ОСОБА_2 Державного акту на право власності на цю ж земельну ділянку, а заява від 11.04.2013 року розглядалась лише на засіданні постійної комісії ради з питань регулювання земельних відносин (копія протоколу №53 від 19.08.2013 року та № 56 від 06.10.2013 року) і рішення прийнято не було, оскільки на той час ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 651 кв.м. на АДРЕСА_2 для ведення садівництва.

З огляду на зазначене, суд приходить до переконання, що оскільки розгляд постійною комісією по регулюванню земельних відносин Дрогобицької міської ради заяви позивача про виготовлення проекту відведення та передачу йому безоплатно земельної ділянки із земель комунальної власності, не можна вважати як розгляд такої заяви Дрогобицькою міською радою у спосіб, що передбачений ЗК України та Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", тому слід визнати, що фактично заява позивача залишена компетентним органом (міською радою) без належного розгляду (на пленарному засіданні), роз'яснивши позивачу його право на звернення до суду з відповідним позовом про визнання бездіяльності відповідача протиправною.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що міська рада має право розпоряджатися землями територіальних громад, яке вона здійснює шляхом: передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування і вилучення їх із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викупу земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організації землеустрою; координації діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного й екологічного законодавства; обмеження, тимчасової заборони (зупинення) використання земель громадянами та юридичними особами в разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовки висновків щодо вилучення (викупу) і надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; встановлення та зміни меж районів у містах із районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

При цьому, як вбачається зі змісту зазначеної статті, міська рада має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Отже, при здійсненні повноважень власника землі рада є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися землею на власний розсуд.

Таким чином, надаючи дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 651 кв.м. на АДРЕСА_2 для ведення садівництва, Дрогобицька міська рада діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, і такими рішеннями в жодному разі не порушено прав і свобод позивача

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.03.2014 року у справі № 442/7517/13-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар