Справа № 813/8652/14
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 р. № 876/2534/15
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: Гользбергер А.П.

представника позивача - Балуцького Р.М.

представника відповідача - Костецької Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжгалузеве спеціалізоване підприємство «Промматеріал» про накладення арешту на кошти платника на відкритих у банківських установах рахунках,-

встановив:

22.12.2014 ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області звернулася в суд із адміністративним позовом у якому просить накласти арешт коштів ТОВ «МСП «Промматеріал» на відкритих рахунках в банківських установах.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не було допущено посадових осіб податкового органу до проведення позапланової виїзної перевірки, що є підставою для арешту коштів платника податків згідно пунктів 94.2, 94.6 ст. 94 ПК України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.01.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою суду не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що виходячи зі змісту пунктів 94.2, п. 94.6 ст. 94 ПК України, адміністративний арешт майна, що включає і кошти, може бути застосований за рішенням суду, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби. Оскільки відповідачем не допущено працівників податкового органу до проведення перевірки, апелянт вважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позову.

Представник апелянта у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.

За клопотанням представника апелянта, судом апеляційної інстанції у порядку статті 55 КАС України допущено заміну позивача його правонаступником - ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що така задоволеною бути не може.

Судом встановлено, що ДПІ у Залізничному районі м. Львова скеровано ТОВ «МСП «Промматеріал» письмові запити про надання пояснень та їх документальних підтверджень від 07.11.2014 № 16648/10/13-03-22-04-09/544/4 та № 16648/10/13-03-22-04-09/544/5 щодо господарських взаємовідносин із ТОВ «Нові технології ТПВ» за період квітень 2012 року та із ТОВ «Пролог-Трейд» за період грудень 2011 року.

Першим заступником начальника ДПІ у Залізничному районі м. Львова ОСОБА_4 на підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України та службового допису заступника начальника управління податкового аудиту - начальника відділу перевірок платників податків ОСОБА_5 від 15.12.2014 № 284/22-0 прийнято наказ від 16.12.2014 № 1311 «Про проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «МСП «Промматеріал» та видано направлення на перевірку від 16.12.2014 № 1448.

Головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту ДПІ у Залізничному районі м. Львова ОСОБА_6 було здійснено вихід 16.12.2014 за фактичною адресою м. Львів, вул. Медової Печери, 38 з метою вручення копії наказу ДПІ у Залізничному районі м. Львова від 16.12.2014 року № 1311 та направлення на перевірку від 16.12.2014 № 1448.

Однак, від одержання наказу та ознайомлення з направленням на перевірку головний бухгалтер ТОВ «МСП «Промматеріал» ОСОБА_7 відмовилася, про що складено акт № 267/22-01 від 16.12.2014 (далі - Акт).

У акті зазначено, що станом на 11:50 год. вручити копію наказу про проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «МСП «Промматеріал» від 16.12.2014 № 1311 та пред'явити направлення на перевірку від 16.12.2014 № 1448 неможливо, у зв'язку з перебуванням директора ТОВ «МСП «Промматеріал» ОСОБА_8 на лікуванні.

На підставі звернення заступника начальника управління - начальника відділу перевірок платників податків ДПІ у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області ОСОБА_5 про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 18.12.2014, першим заступником начальника ДПІ у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області ОСОБА_4 на підставі п. 94.2 ст. 94 ПК України було прийнято рішення від 18.12.2014 № 18683/22-01/31363574 «Про застосування адміністративного арешту майна платника податків».

Посилаючись на недопуск відповідачем представників податкового органу до проведення позапланової виїзної перевірки, позивач звернувся до суду з вимогою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов задоволеним бути не може, оскільки у разі недопуску платником податків працівників податкової до проведення перевірки, податковий орган може звернутися до суду з вимогою виключно про арешт майна платника податків або ж з поданням щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. Натомість з вимогою про арешт коштів платника податків, ДПІ може звертатися лише при наявності двох умов: у платника податків виник податковий борг та у нього відсутнє майно для погашення цього боргу. Проте, доказів наявності у ТОВ «МСП «Промматеріал» податкового боргу та відсутності майна для погашення цього боргу, позивачем суду не надано, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи цю справу в апеляційному порядку, зазначає таке.

Відповідно до пп. 20.1.5 п. 20.1 ст. 20 ПК України у разі відмови платника податків (його посадових осіб або осіб, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню, патентуванню та/або сертифікації) від проведення інвентаризації або ненадання для перевірки документів, їх копій (за умови наявності таких документів) застосовуються заходи, передбачені статтею 94 цього Кодексу.

Пунктом 94.1 ст. 94 ПК України передбачено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до п. 94.2 статті 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з п. 94.5 ст. 94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Відповідно до п. 94.6 ст. 94 ПК України керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Судом встановлено, що першим заступником начальника ДПІ у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області ОСОБА_4 на підставі п. 94.2 ст. 94 ПК України було прийнято рішення від 18.12.2014 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «МСП «Промматеріал».

Згідно з п. 94.10 ст. 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Таким чином, ДПІ у Залізничному районі м. Львова, у разі її недопуску платником податків до проведення перевірки, може прийняти рішення про арешт майна платника податків, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Проте, податковий орган звернувся до суду з вимогою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків.

Підпунктом 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 ПК України передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Відповідно до пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

За змістом наведеної норми для виникнення у контролюючого органу права звернення до суду для застосування арешту коштів мають настати дві умови: 1) у платника податків виник податковий борг; 2) у платника податків відсутнє майно для погашення цього податкового боргу.

Проте, доказів наявності у ТОВ «МСП «Промматеріал» податкового боргу та відсутності майна для погашення цього податкового боргу суду не надано.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивач, звернувшись із розглядуваним позовом, вказує на те, що відповідачем вчинено недопуск працівників ДПІ до перевірки.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок визначені ст. 81 ПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин).

Вказаною нормою визначено, що при пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Отже, зі змісту наведених норм вбачається, що у разі відмови службових осіб платника податків розписатися у направленні на перевірку, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови та є підставою для початку проведення такої перевірки. У разі ж відмови платника податків у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається інший акт, який засвідчує факт відмови у допуску до перевірки.

Як вбачається із акта 16.12.2014 № 267/22-01 (а.с. 13), на який посилається позивач, такий складений про відмову головного бухгалтера ТОВ «МСП «Промматеріал» ОСОБА_7 від одержання наказу та підписання направленням на перевірку, що не можна розцінювати як недопуск до перевірки, оскільки факт відмови від отримання наказу та розписатися у направлені не перешкоджає проведенню перевірки. Доказів складення акта про недопуск відповідачем працівників податкового органу до перевірки, позивачем не надано.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2015 року у справі № 813/8652/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 24.03.2016 року.