Справа № 826/19554/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26 лютого 2016 року 09 год. 13 хв. № 826/19554/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-1, Фонд) та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Енергобанк" (далі - ПАТ "Енергобанк") Брайка Станіслава Анатолійовича (далі - відповідач-2, уповноважена особа Фонду) про:

- визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду щодо не внесення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Енергобанк" за рахунок Фонду за договором банківського рахунку НОМЕР_1 від 16 жовтня 2013 року, право вимоги на який було відступлено на користь ОСОБА_1 на підставі договору про відступлення права вимоги від 22 січня 2015 року;

- визнання протиправною бездіяльності Фонду щодо не внесення ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Енергобанк" за рахунок Фонду за договором банківського рахунку НОМЕР_1 від 16 жовтня 2013 року, право вимоги на який було відступлено на користь ОСОБА_1 на підставі договору про відступлення права вимоги від 22 січня 2015 року;

- зобов'язання уповноваженої особи Фонду включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Енергобанк" за договором банківського рахунку НОМЕР_1 від 16 жовтня 2013 року, право вимоги на який було відступлено на користь ОСОБА_1 на підставі договору про відступлення права вимоги від 22 січня 2015 року;

- зобов'язання Фонду включити ОСОБА_1 за загального реєстру вкладників для здійснення виплат коштів за вкладами в ПАТ "Енергобанк" за рахунок Фонду за договором банківського рахунку НОМЕР_1 від 16 жовтня 2013 року, право вимоги на який було відступлено на користь ОСОБА_1 на підставі договору про відступлення права вимоги від 22 січня 2015 року.

В обґрунтування позову зазначено, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки протиправними рішеннями (діями, бездіяльністю) відповідачів порушено права та законні інтереси позивача як вкладника.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

Під час переходу до розгляду справи по суті представник позивач підтримав позов та просив задовольнити його повністю, а представник відповідача-2 не визнав позов та просив відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Представник відповідача-1 у судові засідання не з'явився, хоча про дати, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшла.

У подальшому, до суду від представника відповідача-1 надійшли письмові заперечення проти позову разом із доказами на їх обґрунтування.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2013 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, як клієнтом, та ПАТ "Енергобанк", як банком, укладено договір банківського рахунку НОМЕР_1, за умовами якого банк зобов'язується відкрити поточний мультивалютний рахунок клієнту НОМЕР_1 та здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку.

Відповідно до умов вказаного договору клієнтом залучено на рахунок у банку грошові кошти у розмірі 1514857,75 грн. Станом на 17 лютого 2015 року залишок грошових коштів на рахунку становив 1514857,75 грн., що підтверджується наявною у справі випискою з рахунку.

22 січня 2015 року ФОП ОСОБА_3 відступила на користь восьми фізичних осіб право вимоги на кошти, що знаходяться на рахунку НОМЕР_1, а саме по 189357,22 грн. кожній фізичній особі.

Зокрема, право вимоги частини коштів, що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 в ПАТ "Енергобанк", ФОП ОСОБА_3 (первісний кредитор) відступлено ОСОБА_1 (новий кредитор) на підставі договору про відступлення права вимоги від 22 січня 2015 року.

Згідно з умовами п.1.1 вказаного договору від 22 січня 2015 року, первісний кредитор передає новому кредиторові, а новий кредитор приймає право вимоги до ПАТ "Енергобанк", що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором банківського рахунку НОМЕР_1 від 16 жовтня 2013 року, укладеним між первісним кредитором та ПАТ "Енергобанк" (боржник).

Відповідно до п.1.2 договору, за цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов'язань за основним договором щодо повернення частини коштів, внесених на рахунок первісного кредитора, у розмірі 189357,22 грн. у відповідності до умов основного договору.

Між тим, судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України (далі - НБУ) від 12 лютого 2015 року №96 ПАТ "Енергобанк" віднесено до категорії неплатоспроможних у зв'язку з порушенням вимог Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою НБУ від 03 грудня 2003 року №516. Відповідно до постанови Правління НБУ від 12 лютого 2015 року №96, ПАТ "Енергобанк" віднесено до категорії неплатоспроможних та призначено уповноважену особу Фонду.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ "Енергобанк" запроваджено строком на три місяці з 13 лютого 2015 року по 12 травня 2015 року включно.

30 квітня 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №93 продовження строків здійснення тимчасової адміністрації та повноважень уповноваженої особи Фонду до 11 червня 2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 11 червня 2015 року №370 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Енергобанк" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12 червня 2015 року №115 про початок процедури ліквідації ПАТ "Енергобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду строком на 1 рік з 12 травня 2015 року по 11 червня 2016 року (включно).

31 липня 2015 року позивач звернулася до уповноваженої особи Фонду із заявою, в якій просила включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Енергобанк", а саме за договором банківського рахунку НОМЕР_1 від 16 жовтня 2013 року, укладеним між ФОП ОСОБА_3 та ПАТ "Енергобанк", право вимоги на які було відступлено на користь позивача.

Також позивач зазначає, що 31 липня 2015 року подав заяву до Фонду щодо виплати гарантованої суми відшкодування.

Як стверджує позивач, жодних відповідей на вказані заяви позивача не отримав.

У контексті викладеного суд зазначає наступне.

Нормативно-правовим актом, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" №4452-VI від 23 лютого 2012 року (далі - Закон №4452-VI).

Положеннями ч. 1 ст. 26 Закону №4452-VI визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону №4452-VI, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону №4452-VI, протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр", "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до ч. 4 статті 26 цього Закону.

В даному випадку судом встановлено, що договір банківського рахунку НОМЕР_1 від 16 жовтня 2013 року укладений між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 та ПАТ "Енергобанк".

Також встановлено, що ФОП ОСОБА_3 відповідно до договору про відступлення права вимоги від 22 січня 2015 року відступлено право вимоги ОСОБА_1 щодо повернення частини коштів, внесених на рахунок НОМЕР_1, у розмірі 189357,22 грн.

В контексті наведеного суд зазначає, що відповідно до ст. 2 Закону №4452-VI (в редакції закону, чинній на момент запровадження тимчасової адміністрації банку та процедури його ліквідації) під поняттям вкладник розуміється фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 Закону №4452-VI передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

У відповідності до вимог ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Так, матеріалами справи підтверджується, що а ні позивачем, а ні на користь позивача, не укладались договори банківського вкладу (депозиту) або банківського рахунку, позивачем не вносилися кошти до банку. Крім того, позивач не є власником іменного депозитного сертифіката.

Отже, в розумінні Закону №4452-VI позивач не є вкладником ПАТ "Енергобанк" та, відповідно, не має права на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В даному випадку, позивач за умовами договору про відступлення права вимоги є кредитором по відношенню до банку, а не вкладником. Задоволення таких вимог кредиторів банку здійснюється у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону №4452-VI, за рахунок коштів, одержаних в результаті реалізації і продажу майна банку.

Враховуючи наведене у сукупності, а також те, що на позивача не поширюється вимоги як вкладника ПАТ "Енергобанк", судом не встановлено обставин, які б зумовлювали обов'язок уповноваженої особи Фонду включити позивача до переліку вкладників, а відтак вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду щодо не включення позивача до переліку вкладників є безпідставними та задоволенню не підлягають.

З огляду на наведене, не підлягають також задоволенню вимоги позивача про зобов'язання уповноваженої особи Фонду включити позивача до переліку вкладників, оскільки є похідними.

При цьому, суд вважає на необхідне зазначити, що чинним законодавством не передбачена можливість включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб після складення та затвердження такого переліку вкладників.

В той же час, відповідно до п. п. 6, 12 р. ІІ Положення №14 протягом процедури здійснення тимчасової адміністрації в банку уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, яким необхідно здійснити виплати за рахунок цільової позики.

Крім того, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Наведене в сукупності свідчить, що після складення та затвердження переліку вкладників та передачі уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду, уповноважена особа Фонду не має права вносити зміни до переліку вкладників, а має право лише надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників.

Що стосується позовних вимог до Фонду, слід зазначити, що в даному випадку уповноваженою особою Фонду не надавався до Фонду перелік вкладників або додаткова інформація із відомостями про позивача, що є передумовою включення Фондом відомостей про позивача до загального реєстру, а відтак заявлені вимоги до Фонду відносно протиправності не включення відомостей про позивача до загального реєстру вкладників, є передчасними та задоволенню не підлягають. Також, не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов'язання Фонду включити позивача до загального реєстру вкладників, оскільки є похідними.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

На підставі вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1.

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин