Справа № 495/1816/16-а
Суддя: Мишко В. В.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/1816/16-а
Ухвала

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

17 березня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

розглянувши адміністративну справу № 495/1816/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області,

за участю третіх осіб:

- ОСОБА_2

- ОСОБА_3

про скасування рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів від 21.05.1992 року №1697 «О продаже гр. ОСОБА_4 в личную собственность 17/100 части жилого дома по ул. Маяковского, 26»

В С Т А Н О В И В :

16.03.2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (далі по тексту відповідач), за участю третіх осіб ОСОБА_2 (далі по тексту третя особа-1) та ОСОБА_3 (далі по тексту третя особа-2) про скасування рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів від 21.05.1992 року №1697 «О продаже гр. ОСОБА_4 в личную собственность 17/100 части жилого дома по ул. Маяковского, 26».

Так, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів від 21.05.1992 року №1697 «О продаже гр. ОСОБА_4 в личную собственность 17/100 части жилого дома по ул. Маяковского, 26».

Розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, за участю третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів, дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно із частиною 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому Цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Пунктом першим ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних: повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.1 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.99 КАС України).

Відтак, процесуальний закон пов'язує початок перебігу шестимісячного строку звернення до суду з датою, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як стверджує позивач, ОСОБА_1 дізналася про наявність оскаржуваного рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів від 21.05.1992 року №1697 «О продаже гр. ОСОБА_4 в личную собственность 17/100 части жилого дома по ул. Маяковского, 26» після отримання від ВК Б-Дністровської МР відповіді №К-1216/2262 від 14.09.2015 року на звернення ОСОБА_1 №К-1216 від 14.08.2015 року.

В свою чергу, як було вище зазначено ОСОБА_1 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з відповідним позовом про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів від 21.05.1992 року №1697 «О продаже гр. ОСОБА_4 в личную собственность 17/100 части жилого дома по ул. Маяковского, 26» лише 16.03.2016 року, тобто із пропуском встановленого ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Згідно із ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Дотримання строку звернення до суду з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності субєктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного стану збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Таким чином, чинне законодавство встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

При вирішенні питання про пропуск особою процесуальних строків звернення до суду перш за все слід з'ясувати момент, з якого така особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав. У той же час, в контексті спірних правовідносин надання оцінки дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень можливе виключно після вирішення питання про дотримання особою строку звернення до адміністративного суду.

Аналогічна позиція підтримується Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 24.06.2015 року у справі №К/800/49585/13

Відповідно до приписів ст.ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно із ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку залишення адміністративного позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, за участю третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів від 21.05.1992 року №1697 «О продаже гр. ОСОБА_4 в личную собственность 17/100 части жилого дома по ул. Маяковского, 26» без розгляду в зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 99-100, 158-160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, за участю третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів від 21.05.1992 року №1697 «О продаже гр. ОСОБА_4 в личную собственность 17/100 части жилого дома по ул. Маяковского, 26» залишити без розгляду.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (67770, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер відсутній) сплачений судовий збір за розгляд позовної заяви, згідно квитанції № 120 від 11.03.2016 року в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 (двадцять) копійок.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у Білгород- Дністровському районі Одеської області (, місцезнаходження: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Першотравнева, 76) повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (67770, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер відсутній) з Державного бюджету України судовий збір за розгляд позовної заяви сплачений 11.03.2016 року згідно квитанції № 120 у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 (двадцять) копійок.

Строк пред'явлення ухвали до виконання в частині повернення судового збору - протягом одного року з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

Ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від постанови суду повністю або частково у випадках, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Мишко