Справа № 826/12479/14
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" березня 2016 р. м. Київ К/800/7947/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю"Інвест-Регіон"

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2014 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року

у справі № 826/12479/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю"Інвест-Регіон"

до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській

області

про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю"Інвест-Регіон" звернулося до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови №7/21-04-04-15-62 від 07 серпня 2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що оскільки позивачем не було отримано дозвіл на виконання будівельних робіт зі встановлення стаціонарного газового модуля, а також зважаючи, що об'єкт: «Автозаправна станція» по вул.Пасічника, буд. 1-д у м.Скадовську, Скадовському районі, Херсонської області, 75700» після виконання зазначених будівельних робіт не був введений в експлуатацію та здійснюється його експлуатація, у відповідача були наявні правові підстави для накладення на позивача штрафу у розмірі 1096200 грн та винесення постанови №7/21-04-04-15-62 від 07.08.2014 року.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю"Інвест-Регіон" звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Вимоги касаційної скарги мотивовані тим, що товариство не може нести відповідальність за виконання будівельних робіт без відповідного дозволу, оскільки станом на їх здійснення не існувало норми, яка б вимагала отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Також вказує, що проведені позивачем роботи не є будівельними. Крім того, зазначає, що встановлення стаціонарного газового заправника не потребує введення його в експлуатацію.

На адресу Вищого адміністративного суду України письмові заперечення від Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області не надходило.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві на підставі листа УСБУ України в Херсонській області №71/22/3-5851 від 05.06.2014 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон» щодо об'єкта будівництва : «Автозаправна станція» по вул.Пасічника, буд.1-д у м.Скадовську, Скадовському районі, Херсонської області, 75700». В результаті чого складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 30.07.2014 року.

В зазначеному акті перевірки відображено наступні порушення, а саме: «станом на 30.07.2014, по вул.Пасічника, 1-д в м.Скадовську Скадовського району Херсонської області, без отримання Дозволу на виконання будівельних робіт здійснено реконструкцію автозаправної станції, шляхом добудови на території існуючої автозаправної станції (АЗС) автомобільного газозаправного пункту (АГЗП), відповідно до наданої проектної-документації, улаштована фундаментна залізобетонна плита на яку змонтований модуль, а також навіс над ПРК модуля.

Відповідно до п.21 «Перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 серпня 2013 року №808, зазначений вище об'єкт, віднесений до об'єкту підвищеної екологічної небезпеки. Враховуючи п.3 ч.5 «Порядок віднесення об'єктів будівництва до ІV і V категорії складності» затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011 року № 557, порушено п.3 ч.1 ст. 34 та ст.37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункту 2 «Порядку виконання будівельних робіт» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», п.1.1,п.1.6 розділу 1 Загальних положень ДБН А.3.1-5-2009 «Управління, організація і технологія. Організація будівельного виробництва».

На час проведення перевірки, об'єкт «Автозаправна станція», яка реконструйована самочинно (без отримання Дозволу на виконання будівельних робіт) та не введена в експлуатацію в установленому законом порядку, експлуатується, чим порушено пункт 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.10, п.11, п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461 «Питання прийняття закінчених будівництвом об'єктів.».

30 липня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

07.08.2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві прийнято постанову №7/21-04-04-15-62 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон» визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого абзацом 6 пункту 6 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 1096200 грн.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Згідно абз. 6 п.6 ч.2 ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", експлуатація або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації об'єктів V категорії складності тягне за собою накладення штрафу у розмірі дев'ятисот мінімальних заробітних плат.

Суб'єктом відповідальності за порушення містобудівельних норм у цьому випадку є особа, яка експлуатує або використовує не введений в експлуатацію об'єкт будівництва.

Стаття 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI, який набрав чинності 12 березня 2011 року, визначає порядок прийняття в експлуатацію, після набрання ним чинності, закінчених будівництвом об'єктів та містить заборону на експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, за час його дії.

З дня набрання чинності Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» №208/94-ВР від 14.10.1994р., стаття 1 якого встановлювала відповідальність за правопорушення у сфері містобудування, не передбачав відповідальності за експлуатацію або використання об'єктів містобудування, не прийнятих в експлуатацію. Вперше таке положення закріплено у цьому Законі 24 жовтня 2000 року шляхом доповнення частини першої зазначеної статті абзацом, що встановлював відповідальність за експлуатацію або використання будинків чи споруд після закінчення будівництва без прийняття їх державними приймальними (технічними) комісіями (Закон України від 21 вересня 2000 року №1988-III).

19 січня 2012 року згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності та вдосконалення державного регулювання у сфері містобудівної діяльності» від 22 грудня 2011 року № 4220-VI Закон України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» викладено у новій редакції. Пункт 6 частини другої статті 2 Закону передбачає, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації.

Конституційний Суд України в Рішенні від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначив, що за закріпленим у статті 58 Конституції України принципом дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Експлуатація не прийнятого в експлуатацію об'єкта не може тлумачитись як триваюче правопорушення. Змістом цього правопорушення є невиконання обов'язку із введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта містобудування до початку його експлуатації.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 04 березня 2014 року у справі №21-433а13.

Обов'язок введення об'єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об'єктів, не введених в експлуатацію, можуть стосуватися лише тих суб'єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов'язок, не ввели об'єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена відповідна відповідальність.

Враховуючи викладене, судова колегія наголошує, що в даній справі підлягають дослідженню питання строку закінчення будівництва об'єкта «Автозаправна станція»; наявності на цей момент встановленого законодавством обов'язку вводити об'єкт в експлуатацію; закону, який би встановлював відповідальність за невиконання обов'язку із введення в експлуатацію.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі та всебічно, повно й об'єктивно встановити обставини, які підлягають доведенню в судовому процесі відповідно до предмету спору, врахувавши законодавство України.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю"Інвест-Регіон" - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року у справі №826/12479/14 - скасувати.

Справу №826/12479/14 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді