Справа № 826/20758/14
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" березня 2016 р. м. Київ К/800/30379/15

Колегія Вищого адміністративного суду України у складі:
головуючого судді - Олексієнка М.М. (доповідач),
суддів: Швеця В.В., Штульман І.В.,
за участю секретаря судового засідання Крапивки Л.А., представника відповідача Мелимуки Ю.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в касаційному порядку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій щодо визначення і виплати одноразової допомоги при звільненні, зобов`язання вчинити дії по виплаті зазначеної допомоги у розмірах, передбачених законом, за касаційною скаргою представника відповідача на судові рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 березня 2015 року, Київського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 , допущені при нарахуванні і виплаті йому одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату зазначеної допомоги з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889.
Посилався на незаконність нарахування грошової допомоги, оскільки до її складу не враховано щомісячну додаткову грошову винагороду, встановлену Кабінетом Міністрів України.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 березня 2015 року, залишеною без змін Київським апеляційним адміністративним судом від 16 червня 2015 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною відмову в/ч НОМЕР_1 про включення винагороди у розмірі 40% грошового забезпечення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 889, до складу грошового забезпечення, з якого позивачу нараховується грошова допомога у разі звільнення. Зобов`язано здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 15 Закону № 2011-XII, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 33 повні календарні роки з урахуванням щомісячної грошової винагороди у розмірі 40% грошового забезпечення, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 889 з урахуванням раніше виплачених сум.
У касаційні скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення норм процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати і ухвалити нове про відмову в позові. Зазначає, що додаткова грошова винагорода, встановлена постановою Кабінету Міністрів України № 889, не входить до складу грошового забезпечення.
В судовому засіданні представник відповідача, вимоги, викладені в касаційній скарзі, підтримав.
Позивач до суду не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Вислухавши доводи осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги з наступних підстав.
Як установлено судами попередніх інстанцій, наказом Міністра оборони України від 11 листопада 2013 року № 366 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом б (за станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу. При звільненні йому виплачена одноразова грошова допомога без урахуванням винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 889 та наказом Міністерства оборони України № 595.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що вказана винагорода має постійний характер, тому повинна бути врахована при виплаті грошової допомоги при звільненні..
Висновок судів не відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
У постанові Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно із пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах,установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високо мобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовці(крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби, мають право на отримання щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення. Граничні розміри, порядок та умови виплати цієї винагороди визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2зазначеної постанови).
Наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 року № 595 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати військовослужбовцям, які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил України, щомісячної додаткової грошової винагороди (далі Інструкція).
Підпунктом 2.3 пункту 2 цього нормативного акту( у редакції, що була на час виникнення спірних відносин) встановлена щомісячна додаткова грошова винагорода для військовослужбовців, які проходять військову службу на посадах у військових частинах, установах, військових навчальних закладах (навчальних центрах, на курсах), на підприємствах, в організаціях, а також у штабах і управліннях з`єднань і вище, - 20% місячного грошового забезпечення.
У пункті 5 вказаної Інструкції визначено, що винагорода виплачується на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації), а командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) на підставі наказів вищих командирів (начальників).
Підставою для видання наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) про виплату винагороди військовослужбовцям, які проходять військову службу на посадах льотного складу в установах, військових навчальних закладах (навчальних центрах, на курсах), на підприємствах і в організаціях, а також у штабах і управліннях з`єднань і вище, є витяги з журналів хронометражу польотів або копії польотних листів про здійснення польотів за планами бойової (навчально-льотної) підготовки, а також витяги з льотної книжки військовослужбовця.
Верховний Суд України при тлумаченні вище згаданих норм у постанові від 4 листопада 2014 року (справа № 21- 473а14) дійшов висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена наказом № 595, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин (здійснення польотів у конкретному місці), її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не може бути підставою для перерахунку пенсії військовослужбовцям згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 2262-XII.
З урахуванням зазначених обставин та норм права, судові рішення першої і апеляційної інстанцій відповідно до статті 229 КАС України підлягають скасуванню у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалення нового про відмову в задоволенні позову за безпідставністю.
Керуючись статтями 220, 221, 223, 229, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу представника військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Скасувати судові рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 березня 2015 року, Київського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року і ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 щодо визнання дій протиправними щодо нарахування і виплати йому грошової допомоги при звільненні та зобов`язання нарахувати зазначену допомогу з урахуванням винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 та наказом Міністерства оборони України від 15 листопада 2010 року № 595.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.В. Швець

І.В. Штульман