Справа № 127/21721/15-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/21721/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Волошин С.В.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

23 березня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Смілянця Е. С. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мартинюк В.В.,

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Павич О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про зобов'язання призначити та виплачувати пенсію,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним рішення (дії) Управління Пенсійного фонду України м. Вінниці при обрахунку її стажу роботи у відділі з особливо небезпечними інфекціями Вінницької обласної санітарно-епідеміологічної станції з 01.01.2004 року по 25.12.2012 року в одинарному розмірі та зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці перерахувати стаж, з якого обрахована її пенсія у подвійному розмірі за період роботи з 01.01.2004 року по 25.12.2012 року з часу призначення пенсії.

Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 12.01.2016 року позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними рішення (дії) відповідача при обрахунку стажу роботи позивачу у відділі з особливо небезпечними інфекціями Вінницької обласної санітарно-епідеміологічної станції з 01.01.2004 року по 25.12.2012 року в одинарному розмірі; зобов`язано відповідача перерахувати стаж, з якого обрахована пенсія позивачу у подвійному розмірі за період роботи з 01.01.2004 року по 25.12.2012 року з 10.03.2015 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні проти тверджень відповідача заперечив, посилаючись на правомірність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просив суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, позивач знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці та з 01.01.2011 року отримує пенсію за вислугою років, що підтверджується протоколом № 9596 від 08.02.2011 року.

31.03.2015 року позивач звернулася до відповідача з заявою про дорахування з часу призначення пенсії пільгового стажу в подвійному розмірі періоду роботи у відділі з особливо небезпечними інфекціями Вінницької обласної санітарно-епідеміологічної станції з 01.01.2004 року по 25.12.2012 року, згідно листа Міністерства охорони здоровя України від 23.07.2004 року №10.01.09/891 та листа Пенсійного фонду України від 14.09.2004 року за №8575/03.

10.04.2015 року відповідачем надіслано позивачу лист за №92/К-1, в якому відмовлено позивачу в зарахуванні стажу роботи у відділі з особливо небезпечними інфекціями Вінницької обласної санітарно-епідеміологічної станції з 01.01.2004 року по 25.12.2012 року в подвійному розмірі, оскільки, відповідно до ст.24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється згідно даних системи персоніфікованого обліку з 01.01.2004 року в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. Зарахування до стажу в подвійному розмірі період роботи в інфекційних закладах (відділеннях), передбачене ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», дія якої не поширюється на період з 01.01.2004 року при обчисленні загальної тривалості стажу та його коефіцієнту».

Судом встановлено, що позивач з 01.04.1976 року (наказ №62 від 01.04.1976 року) працювала в обласній санепідстанції медичним статистом. Згідно наказу №112 від 01.12.1973 року позивач 15.11.1983 року переведена на посаду помічника лікаря-епідеміолога епідвідділу, з 14.09.1993 року переведена у відділ небезпечних інфекцій Вінницької обласної санітарно-епідеміологічної станції, (наказ №256, параграф 2 від 14.09.1993 року), в якому працювала по 31.12.2010 року та звільнена у звязку з оформленням пенсії за вислугу років за ст.38 КЗпП (наказ №215к від 31.12.2010 року). 14.01.2011 року позивач прийнята на посаду помічника лікаря-епідеолога відділу особливо-небезпечних інфекцій (наказ №8-ОС від 14.01.2011 року), 25.12.2012 року звільнена у звязку з ліквідацією Вінницької санітарно-епідеміологічної станції (наказ №330-к від 25.12.2012 року). З 12.03.2013 року позивач прийнята на посаду фельдшера санітарного організаційного відділу ДУ «Вінницький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» (наказ №140-к від 12.03.2013 року). В зазначеній установі працює по теперішній час. Викладене підтверджується копією трудової книжки позивача та довідкою №03-01/987, виданої ДУ «Вінницький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України». Згідно зазначеної довідки до обовязків позивача входило ведення обліку хворих ВІЛ-інфекцією/СНІД, прийом та передача термінових повідомлень про випадки реєстрації хворих на ВІЛ-інфекцію за межами області, відвідування інфекційних відділень, спілкування з інфекційними хворими, відвідування домашніх вогнищ та обєктів санепіднагляду, а також обєктів, які підозрювалися як місце інфікування хворих. Під час роботи в лікувальних закладах інфекційного профілю та в осередках інфекційних захворювань при перевірці окремих обєктів могла отримати укус собаки, яка могла бути інфікована вірусом сказу, інфікуватися збудниками групи кишкових інфекцій (холера, чума, черевний тиф, ієрсініоз та інші), крапельних інфекцій (туберкульоз, дифтерія, менінгококова інфекція, поліомієліт), інфікуватис метою належного виконання вимог чинного законодавства та внаслідок наявності перешкод для відкриття апеляційного провадження, суд вважає за необхідне продовжити термін для усунення недоліків апеляційної скарги Державної фіскальної служби України та повторно залишити без руху.

Частково задовольняючи даний адміністративний позов, суд першої інстанції суд першої інстанції виходив з обгрунтованості його заявлення.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судовому рішенні, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про безпідставність апеляційної скарги та законність рішення суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набув чинності з 01.01.2004 року, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набуття чинності цим законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим законом.

Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

В силу п. 24 Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, визначено посади працівників, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах: молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині; молодші спеціалісти з медичною освітою.

Посилання представника відповідача на те, що пільговий стаж позивача за період після 01 січня 2004 року не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з підстав набрання чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно ст. 24 якого страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом є безпідставними, з огляду на наступне.

За змістом п. 2 розділу XV прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з п.3 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Разом з тим, в Законі України «Про пенсійне забезпечення» не передбачено і обмежень щодо застосування ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2.

Також, у відповідності до роз'яснень Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного фонду України («Огляд запитань і відповідей щодо застосування пенсійного законодавства» від 03.10.2005 року), законом не передбачено обмежень щодо застосування ст. 60 Закону Україні «Про пенсійне забезпечення» під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за Списками № 1 і 2.

При цьому, Прикінцевими положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Вимогами п.4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Крім того, редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не скасовує ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.

Водночас, нормами ст.16 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, визнавши протиправними рішення (дії) відповідача при обрахунку стажу роботи позивачу у відділі з особливо небезпечними інфекціями Вінницької обласної санітарно-епідеміологічної станції з 01.01.2004 року по 25.12.2012 року в одинарному розмірі та зобов`язавши відповідача перерахувати стаж, з якого обрахована пенсія позивачу у подвійному розмірі за період роботи з 01.01.2004 року по 25.12.2012 року, однак не з часу призначення пенсії, як просить позивач, а враховуючи час звернення до суду (10.09.2015 року) з 10.03.2015 року (ст. 99 КАС України).

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 24 березня 2016 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Смілянець Е. С. Залімський І. Г.