Справа № 3252/1235/15-а,2-а/352/57/15
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року Справа № 876/9547/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання неправомірною відмови, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У червні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача УПФ України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області, в якому просив: 1) визнати протиправною відмову відповідача в перерахунку пенсії позивача з урахуванням пільгового обчислення стажу; 2) зобов'язати відповідача зарахувати в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік шість місяців) період роботи позивача з 13.08.1979 р. по 01.12.1994 р., з 01.12.1994 р. по 31.08.1997 р., з 08.05.1998 р. по 15.11.1998 р., з 15.07.2000 р. по 03.05.2001 р., з 03.05.2001 р. по 30.06.2003 р., з 01.07.2003 р. по 29.01.2008 р., з 01.02.2008 р. по 08.01.2009 р., з 19.01.2009 р. по 31.12.2009 р., з 18.01.2010 р. по 31.12.2014 р. - як трудовий стаж вироблений в місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі; 3) зобов'язати відповідача зробити перерахунок та виплатити пенсію позивачу з врахуванням пільгового стажу з 14.09.2012 року.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Також відповідач просив звернути увагу на те, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду із даним позовом.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20.08.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

З цією постановою суду першої інстанції не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав наведених у апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що згідно Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі від 06.05.1981 р., робітникам експедицій, круглорічних партій, нафтових розвідок, відділів, які розміщені в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі надаються пільги передбачені Указами від 10.02.1960 р. і від 26.09.1967 р.. Звертає увагу апелянт на те, що з урахуванням п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», позивач надав відповідачу трудові книжку, якою підтверджено, що позивач дійсно працював в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Таким чином, відповідач не мав права вимагати від позивача інших документів про стаж, а на основі трудової книжки провести пільгове обчислення стажу.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду від 20.08.2015 р. та винести нову постанову, якою задоволити позовні вимоги.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржену постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Так, судом встановлено та підтверджено записами у трудовій книжці та довідкою ПАТ «Укрнафта» № 10-355 від 12.03.2015 р., що позивач працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт помічником бурильника, бурильником, майстром по випробуванню свердловин з 13.08.1978 р. по 01.12.1994 р. вахтово-експедиційним методом в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області) та в районах Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області), а також з 01.12.1994 р. по 31.08.1997 р., з 08.05.1998 р. по 15.11.1998 р., з 15.07.2000 р. по 03.05.2001 р., з 04.05.2001 р. по 30.06.2003 р., з 01.07.2003 р. по 29.01.2008 р., з 01.02.2008 р. по 08.01.2009 р., з 19.01.2009 р. по 31.12.2009 р., з 18.01.2010 р. по 31.12.2014 р. вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі (а.с. 7-12, 15).

Також встановлено, що позивач ОСОБА_1 звертався до відповідача з письмовою заявою від 05.05.2015 року про зарахування стажу роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні, однак, згідно відповіді № 42/П-15 від 15.05.2015 р. така заява була залишена відповідачем без задоволення (а.с. 13, 14).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для перерахунку пенсії позивача з врахуванням вказаних вище періодів роботи позивача в пільговому обчисленні як трудовий стаж вироблений в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з врахуванням наступного.

Відповідно до п.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. За приписами наведеної норми (в редакції Закону N32-V від 26.07.2006) пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до абзацу першого та другого пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», (який набрав чинності з 1 січня 2004 року), період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 р. № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 р. «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Статтями 1-4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р. «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій наступних пільг: виплату надбавок до заробітної плати; надання додаткових відпусток; можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки; виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) в разі тимчасової втрати працездатності.

У статті 5 цього Указу зазначено про надання додаткових пільг, в тому числі щодо зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Про надання пільг, передбачених статтями 1-4 Указу від 10.02.1960 р., незалежно від наявності письмового строкового трудового договору, та пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960 р., - за умови укладання трудового договору, йдеться також в Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16.12.1967 р. № 530/П-28.

Відповідно до пункту 5.9 Основних положень про вахтовий метод організації робіт, затверджених постановою Держкомпраці СРСР, Секретаріату ВЦРПС та Міністерства охорони здоров'я СРСР від 31.12.1987 р. № 794/33-82, працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу від 10.02.1960 року, з врахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1, 2 Указу від 26.09.1967 року. Про надання таким працівникам пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960 р., у вказаній постанові не зазначено.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що робота позивача вахтовим методом по 15 днів у місяць в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі не дає йому права на пільги з кратного обчислення трудового стажу (один рік за один рік і шість місяців).

Тобто, на позивача не поширюється пільгове обчислення страхового стажу, оскільки він не укладав строковий трудовий договір на роботу на Крайній Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а працював вахтово-експедиційним методом в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської обл.) та в районах Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської обл.).

Аналогічна правова позиція відображена у висновках Верховного Суду України, зокрема у постанові від 27.10.2015р. у справі № 338/1079/14-а та у постанові від 02.12.2015 року по справі № 338/357/15-а.

Щодо періодів стажу позивача після 1991 року, то чинним законодавством не передбачено врахування цих періодів роботи в пільговому обчисленні.

Зокрема, Тимчасовою Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року встановлені спеціальні правила врахування таких періодів роботи лише при визначенні права на пенсію, а не при обчисленні розміру стажу.

Однак, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом про перерахунок пенсії 17.06.2015 року та не навів поважності причин пропуску строку звернення до суду за період до 17.12.2014 року.

Таким чином, з урахуванням вимог ст.ст. 99, 100 КАС України, пропуск шестимісячного строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду позовних вимог за період з 14.09.2012 року по 16.12.2014 року включно.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції від 20.08.2015 року винесена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому, оскаржену постанову суду слід скасувати та прийняти нову постанову про залишення частини позовних вимог без розгляду та про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 203, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити частково.

Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання неправомірною відмови, зобов'язання вчинити дії - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання неправомірною відмову, зобов'язання вчинити дії за період із 14.09.2012 року по 16.12.2014 року - залишити без розгляду.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірною відмови, зобов'язання вчинити дії за період із 17.12.2014 року - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст постанови виготовлено та підписано 14.03.2016 року.