Справа № 826/21658/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 березня 2016 року № 826/21658/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., суддів Данилишина В.М., Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністра Кабінету Міністрів України Оніщенко Ганни Володимирівни, Заступника Міністра Кабінету Міністрів України Федорчука Володимира Ярославовича про зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач) з позовом до Міністра Кабінету Міністрів України Оніщенко Ганни Володимирівни (надалі також - відповідач1), Заступника Міністра Кабінету Міністрів України Федорчука Володимира Ярославовича (надалі також - відповідач2), в якому просила:

- зобов'язати Міністра Кабінету Міністрів України Онищенко Ганну Володимирівну розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 липня 2015 року за вхідним №41-і-014205/26П відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

В обґрунтування позовних вимог позивач покликалась на те, що повернення без розгляду заяви від 02 червня 2015 року є незаконним, оскільки заява відповідає вимогам статей 3, 5 Закону України «Про звернення громадян» та містить дані, необхідні для прийняття обґрунтованого рішення стосовно вжиття заходів, щоб не направлялись звернення до посадових осіб, дії чи рішення яких оскаржуються. З огляду на вищевикладене позов просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач1 проти задоволення позову заперечував з огляду на його необґрунтованість та безпідставність.

Позивач у судове засідання не прибула, проте через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Разом з тим, через канцелярію суду надійшли «уточнені позовні вимоги з урахуванням збільшення позовних вимог», в яких остання просила, зокрема: «визнати дії заступника начальника Управління роботи зі зверненнями громадян ОСОБА_5 щодо повернення заяви ОСОБА_1 від 02 липня 2015 року неправомірними; - зобов'язати Міністра Кабінету Міністрів України Онищенко Ганну Володимирівну розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 липня 2015 року відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2016 заяву позивача про збільшення позовних вимог повернуто позивачеві з огляду на приписи ч.1 ст. 137 КАС України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду про наступне.

Матеріали справи свідчать, що 02 липня 2015 року на ім'я Міністра Кабінету Міністрів України Онищенко Ганни Володимирівни подана заява ОСОБА_1 про сприяння реалізації права на розгляд звернення.

Листом від 06 липня 2015 року за №41-1-014205/26П Секретаріату Кабінету Міністрів України заява позивача повернута, як така, що не відповідає статті 3 Закону України «Про звернення громадян» та вимогам передбаченим статтею 5 цього Закону, оскільки за викладеним у заяві проханням неможливо прийняти обґрунтоване рішення.

Позивач категорично не погоджуюсь із правомірністю таких доводів, звернулась з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Відповідачі натомість зазначали, що оскільки зі змісту звернення ОСОБА_1 не можливо встановити до якого виду звернень відповідно до ст. 3 №393/96-ВР останнє належить та неможливо прийняте обґрунтоване рішення, відсутні підстави для задоволення позову.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР) визначено питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулюються Закон України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР).

Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення (ч. 1 ст. 1 Закону № 393/96-ВР).

Так, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності (ч. 3 ст. 3 Закону № 393/96-ВР).

Приписи ч. 4 ст. 3 Закону № 393/96-ВР визначають, що скарга це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Статтею 5 Закону № 393/96-ВР передбачено вимоги до звернення, зокрема, звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. Звернення, оформлене без дотримання цих вимог, повертається заявникові з відповідними роз'ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду (ч. 1 ст. 7 Закону № 393/96-ВР).

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти висновку що звернення повертається заявнику у разі недотримання наступних вимог: - відсутність адресування звернення органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань; - відсутність у зверненні прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги; - відсутність у зверненні підпису заявника (заявників) із зазначенням дати.

В ході судового розгляду справи, встановлено, що подана позивачем заява 02.07.2015, остання відповідає вимогам викладених в статті 5 Закону № 393/96-ВР, а саме містить адресата, зазначено прізвище, ім'я заявника, його підпис та дата. Окрім того, в даній скарзі викладено суть порушеного питання та вимоги.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що вимоги до звернення, що визначені статтею 5 Закону № 393/96-ВР, є вичерпними.

Системний аналіз приписів Закону №393/96-ВР свідчить, що у випадку дотримання вимог передбачених статтею 5 вказаного закону, звернення в силу приписів підлягає обов'язковому прийняттю та розгляду.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що покликання відповідачів на невідповідність поданої ОСОБА_1 заяви від 02.07.2015 спростовані як матеріалами справи, так і власне приписами чинного законодавства.

З огляду на вищевикладене, обумовлюється висновок проте, що заява ОСОБА_1 від 02.07.2015 не була розглянута по суті, у визначеному законом порядку, а відтак належним способом захисту порушених прав та інтересів позивача є зобов'язання відповідача1 розглянути згадану заяву відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Міністра Кабінету Міністрів України Онищенко Ганну Володимирівну розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 липня 2015 року за вхідним №41-і-014205/26П відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді В.М. Данилишин

В.І. Келеберда