Справа № 825/399/16
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року Чернігів Справа № 825/399/16

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Житняк Л.О.,

за участі секретаря Скугоревої Н.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Ананка Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівської області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

25.02.2016 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернулася до суду з адміністративним позовом до Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівської області (далі - Прилуцька ОДПІ), в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівської області від 24.11.2016 № (згідно уточнених позовних вимог).

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що висновки фіскального органу є такими, що не відповідають дійсності, оскільки сума заборгованості за кредитним договором від 20.10.2007 №014/1093/82/65723 складається з відсотків за користування кредитом та пені по кредиту. Зазначені кошти позивач не отримувала, а вказану суму коштів було нараховано ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", на власний розсуд, як штрафні санкції, що на думку позивача, підтверджується договором про припинення зобов'язань за кредитним договором. Вважає, що відповідачем безпідставно нараховано збільшення грошового зобов'язання по податку на додану вартість, оскільки такі дії відповідача протирічать чинному законодавству України.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові з наданням додаткових пояснень.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та надав суду письмові заперечення зазначивши, що позивач у 2013 році отримала дохід у вигляді анулювання (прощення) боргу платника податку кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, який згідно пп.164.2.17 "д" п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України (в редакції до 01.01.2015) підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податку у річній декларації про майновий стан і доходи. Таким чином, позаплановою невиїзною перевіркою було встановлено, що позивачем в порушення вимог ст.179 Податкового кодексу України не подано податкову декларацію в установлений законом строк із зазначенням суми анулювання (прощеного) боргу в розмірі 72 120,17 грн, та не визначено і не сплачено суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Прилуцькою ОДПІ було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, про що складено Акт від 25.09.2015 №418/17-НОМЕР_2, де у розділі "Висновок" вказано на порушення:

- статті 179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755 із змінами та доповненнями у результаті чого встановлено неподання податкової декларації за період 2012 рік та несплата податку на доходи фізичних осіб;

- підпункту 164.2.17 "д" п.164.2 ст.164 пп.168.1.3 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755 із змінами та доповненнями, у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на суму 13 961,42 грн. (а.с. 10-13).

На підставі висновків зазначеного Акта, відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 09.10.2015 № НОМЕР_1, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 17 451,77 грн, в т.ч. 13 961,42 грн основного платежу та 3 490,35 грн штрафних (фінансових) санкцій (а.с.9).

19.10.2015 позивачем було подано скаргу на вищезазначене податкове повідомлення-рішення до Головного управління ДФС у Чернігівській області, в ході розгляду якої, було встановлено, що Прилуцькою ОДПІ розрахунок податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік проведено з порушенням встановленого порядку, та частково задоволено вимоги скарги, а саме скасовано в частині 2 413,02 грн, в т.ч. основного платежу 1 930,42 грн, штрафних (фінансових) санкцій 482,60 грн, а в частині 15 038,75 грн, в т.ч. основного платежу 12 031,00 грн, штрафних (фінансових) санкцій 3 007,75 грн - залишено без задоволення (а.с.14-18).

Враховуючи викладене, Прилуцькою ОДПІ на підставі рішення ГУ ДФС в Чернігівській області про результати розгляду первинної скарги від 06.11.2015 №2016/Г/25-01-10-04-15 прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.11.2015 №, що є предметом даного спору.

З Акту перевірки вбачається, що відповідно до наявної податкової інформації фізична особа - платник податку ОСОБА_1 протягом 2013 року отримала доходи, які згідно з абзацом "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податку в річній декларації про майновий стан і доходи. Перевіркою правильності визначення суми податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає сплаті платником самостійно, було встановлено, що в періоді, що перевірявся, фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 було отримано дохід у вигляді суми боргу платника податку, анулюваного (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та в порушення ст.179 Податкового кодексу України не подано декларацію в установлений законом строк та не визначено суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 13 961,42 грн, чим порушено пп.164.2.17 "д" п.164.2 ст.164 пп.168.1.3 п.168.1 ст.168 ст.179 Податкового кодексу України.

Згідно відповіді на запит Прилуцької ОДПІ, отриманої від АТ "Райффайзен Банк Аваль", банком у 4 кварталі 2013 року було нараховано дохід у вигляді анулювання (прощення) боргу за кредитом у сумі 72 120,17 грн.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.162.1.1 п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування(виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України (п.163.1. ст.163 Податкового кодексу України).

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України). Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними згідно з Податковим кодексом України. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Так, згідно пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах. А, відповідно до пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст.165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації (п.п. "д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (пп.165.1.49 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України).

При цьому необхідно зазначити, що відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб у вигляді додаткового блага є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Досліджуючи правові обставини виникнення спору, судом встановлено наступне.

19.11.2013 позивач уклав з ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" договір про припинення зобов'язань за кредитним договором від 20.11.2007 №014/1093/82/65723, згідно з яким, спірне додаткове благо у вигляді прощеного боргу позивача у розмірі 72 120,17 грн складається з 5 110,42 грн - відсотків нарахованих за користування кредитом та 67 009,75 грн - розрахованої пені по кредиту.

Сторони домовились, що з дати укладання цього договору боргові зобов'язання за кредитним договором припиняються, а кредитний договір вважається розірваним (п.1.2). При цьому в п.1.5 вказаного договору зазначено, що з підписанням цього договору Позичальник вважається належним чином повідомлений про анулювання йому суми Боргових зобов'язань та про те, що інформація про суму боргових зобов'язань Позичальника, анульованих кредитором до закінчення строків позовної давності відповідно до вимог податкового законодавства буде включена Кредитором до податкового розрахунку сум доходів, нарахованих на користь фізичних осіб.

Вказаний договір про припинення зобов'язань за кредитним договором від 19.11.2013 ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відобразив у своїй звітності за формою 1-ДФ, яку подав до податкового органу, де вказав всю суму 72 120,17 грн, як додаткове благо за кодом - 126, що підтверджується відомостями із центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів (а.с.41).

Відповідно до вимог ст.ст. 20, 72, 73, 74 Податкового кодексу України, відповідач зобов'язаний перевірити інформацію, зазначену у звітності, на що 18.03.2015 було запитано інформацію щодо отримання ОСОБА_1 додаткового блага в 2012 році (а.с. 42).

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" 12.05.2015 листом № 04-2-0/898 надав відповідь про нарахування ОСОБА_1 доходу у вигляді анулювання (прощення) заборгованості на суму 72 120,17 грн, зазначивши при цьому про банківську таємницю, як підставу відмови надання копії договору про припинення зобов'язань за кредитним договором від 19.11.2013 (а.с. 43).

Дану обставину суд визнає такою, що вплинула на обґрунтованість оскарженого податкового повідомлення-рішення з вини третіх осіб. Тобто, неузгодженість законодавства щодо податкової звітності третіх осіб не може бути покладена на зобов'язання добросовісного платника податку за відсутності вини останнього при складанні звітності такими третіми особами.

Оскільки, такі вимоги є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності, з огляду на встановлене суд зазначає, що пп.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання.

Таким чином, відсотки, нараховані боржнику внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Крім того, згідно з ч.2-3 ст.549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 605 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Отже, відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України, зокрема нормами Цивільного кодексу України. При цьому нарахування пені та штрафів є лише засобом забезпечення виконання основного зобов'язання перед банком.

Як вбачається з матеріалів справи, залишок заборгованості, який був погашений шляхом прощення боргу на підставі договору від 19.11.2013 про припинення зобов'язань за Кредитним договором від 20.11.2007 №014/1093/82/65723, є не чим іншим, як договірними відносинами між позивачем та кредитором. І як було вже встановлено, прощений борг фактично склався з суми відсотків, нарахованих за користування кредитом та пені. В зв'язку з чим, обґрунтованим буде висновок про те, що прощена позивачу неустойка у вигляді пені та штрафів не є його доходом та додатковим благом, оскільки, якщо сума кредиту надається безпосередньо позичальнику, то неустойка ним не отримується, а банк вправі як стягувати її, так і не стягувати. Прощення пені та штрафів (неустойки) у вигляді відсотків за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання регулюється між сторонами зобов'язання в межах договірних правовідносин цивільним законодавством.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відсотки за користування кредитом, нараховані банком відповідно до умов договору, штрафи та пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України, та не підлягає оподаткуванню згідно абзацу "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

Таким чином позов належить задовольнити, податкове повідомлення-рішення від 24.11.2016 № скасувати як протиправне.

Згідно ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Отже, з відповідача необхідно стягнути 551,21 коп.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області від 24.11.2015 №.

Стягнути з Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області (вул. Київська, 214, м.Прилуки, 17500, код 39483254) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 код НОМЕР_2) 551,21 грн (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 21 коп.) судових витрат.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Житняк