Справа № 11532/12/2070
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року м. Київ К/800/65271/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Рибченка А.О.,

Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргуФізичної особи - підприємця ОСОБА_4
на постановуХарківського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року
у справі№11532/12/2070
за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_4
доЗахідної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області
провизнання дій неправомірними,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_4.) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Західної міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби, правонаступником якої є Західна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (надалі - відповідач, Західна ОДПІ м. Харкова), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати неправомірними дії відповідача щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань порушення строків сплати узгоджених сум грошового зобов'язання з податку на додану вартість та з податку на доходи фізичних осіб донарахованого згідно акту перевірки № 814/17-218/ від 16 квітня 2009 року. За наслідками перевірки було складено акт №2080/17-221/ від 20 вересня 2012 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2013 року, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2013 року, позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 квітня 2014 року, постанова Харківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2013 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2013 року скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вищим адміністративним судом України в ухвалі вказано на необхідність при новому розгляді справи дослідити на підставі належних доказів питання наявності порушення діями по проведенню спірної перевірки прав платника, застосувати при оцінці доводів сторін норми матеріального права, які повинні бути застосовані, і вирішити спір згідно із законодавством.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2014 року позов задоволено.

За результатами перегляду зазначеного судового рішення Харківським апеляційним адміністративним судом 03 листопада 2014 року винесено постанову, якою постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2014 року скасовано та в задоволенні позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду апеляційної інстанції таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року скасувати, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2014 року залишити без змін.

Відповідач письмових заперечень на касаційну скаргу не надав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що начальником Західної міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби видано наказ від 04 вересня 2012 року № 901 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_4 з питань порушення строків сплати узгоджених сум грошового зобов'язання з податку на додану вартість та з податку на доходи фізичних осіб донарахованого згідно акту перевірки № 814/17-218/ від 16 квітня 2009 року».

Відповідачем на підставі вказаного акта проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань порушення строків сплати узгоджених сум грошового зобов'язання з податку на додану вартість та з податку на доходи фізичних осіб, донарахованого згідно акту перевірки № 814/17-218/ від 16 квітня 2009 року, складено акт № 2080/17-221/ від 20 вересня 2012 року.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що перевірка була проведена відповідачем з порушенням приписів Податкового кодексу України в частині вимог щодо виникнення права на проведення перевірки, та обґрунтованості і законності її проведення, а відтак ці дії є протиправними.

Відмовляючи в задоволенні позову суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що діями працівників податкового органу по проведенню перевірки, задокументованою актом від 20 вересня 2012 року порушень прав, свобод та законних інтересів платника не відбулось.

Переглянувши рішення суду апеляційної інстанції у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного кодексу України предметом розгляду справи по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов'язки учасників спірних відносин.

Тобто, звернення особи з відповідними позовними вимогами повинно бути направлено на відновлення порушеного права.

У відповідності до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - ПК України) результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно із пунктом 58.1 статті 58 та пункту 86.8 статті 86 ПК України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Правові наслідки для позивача можуть створювати лише відповідні рішення контролюючого органу, прийняті на підставі вказаного акта перевірки. Відповідно, дії податкового органу по проведенню перевірки та складанню акта перевірки є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції, а сам акт перевірки не є рішенням (актом індивідуальної дії) в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України і є лише носієм інформації, встановленої під час проведення перевірки.

Оскільки за результатами проведеної перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення, які оскаржені позивачем у судовому порядку, саме вони повинні бути предметом оскарження. Відповідно вимоги про визнання протиправними дій податкового органу щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки не призведуть до захисту прав позивача.

Зважаючи на викладене, обраний позивачем спосіб захисту права не відповідає його змісту, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог та відсутність юридичних підстав для їх задоволення.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги позивача не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 210, 214, 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року у справі №11532/12/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: А.О. Рибченко

Т.М. Шипуліна