Справа № 208/1152/16-а
Суддя: Івченко Т. П.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 208/1152/16-а
№ провадження 2-а/208/63/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2016 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: судді Івченко Т.П.,

розглянув у порядку скороченого провадження в м. Дніпродзержинську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області «про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії», -

в с т а н о в и в:

25.02.2016 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області «про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії», за яким позивач просить суд визнати дії відповідача щодо неврахування при розрахунку розміру пенсії, починаючи з 22.08.2007 року, щодо неврахування при розрахунку пенсії у складі заробітної плати: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, компетенції за невикористану відпустку та суми індексації заробітної плати, з яких було сплачено судовий збір на обов'язкове державне пенсійне страхування; скасувати розпорядження управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області №164881 від 28.09.2007 року; зобов'язати відповідача врахувати при розрахунку розміру пенсії, починаючи з 22.08.2007 року, у складі заробітної плати матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, сума індексації заробітної плати та компенсація за невикористану відпустку відповідно до довідок від 16.02.2016 року №11-31 та №11-32, нарахувавши пенсію у розмірі 90% від суми заробітної плати, на які нараховуються збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він отримував пенсію за віком, як державний службовець з серпня 2007 року. При розрахунку пенсії у складі заробітної плати не було враховано всі складові заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування і які, відповідно, мали бути враховані під час призначення (перерахунку) пенсії. А саме, не враховано такі складові заробітної плати: матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань; допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки; компенсація за невикористану відпустку; сума індексації заробітної плати.

В лютому 2016 року позивач був вимушений звернутися до УПФ України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з проханням здійснити перерахунок пенсії, за копією довідки від 16.02.2016 року № 11-31, яка засвідчує факти виплати зазначених виплат, з яких були сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи відповідь від 22.02.2016 року № 1543/03/040 УПФ України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з посиланням на ст..33 Закону України «Про державну службу» було відмовило в перерахунку пенсії, мотивуючи це тим, що, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок, тому матеріальна допомога та індексація не зараховується до інших надбавок.

Позивач підтримав позовні вимоги, та просив їх задовольнити, та подав заяву до суду про розгляд справи у письмовому провадженні.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська прохав розглянути цивільну справу у письмовому провадженні, посилаючись на заперечення, надані до суду стосовно позову ОСОБА_1, зі змісту якого вбачається наступне:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 27.07.2006 року №3723-ХІІ.

Згідно зі ч.4 ст..183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 з 22.08.2007 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області та отримує пенсію.

16.02.2016 року Державною фінансовою інспекцією України в Дніпропетровській області було видано довідку №11-31 про складові заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». (а.с.13). Крім того, відповідно о довідки від 16.02.2016 року №11-32 виданої Державною фінансовою інспекцією України в Дніпропетровській області про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка (винагорода) за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». (а.с.14).

Після отримання довідок позивач 17.02.2016 року звернувся із заявою до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська із проханням донарахувати до призначеній йому пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».(а.с.10-11).

Відповідно до відповіді від 22.02.2016 року № 1543/03/40 УПФ України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з посиланням на ст..33 Закону України «Про державну службу» було відмовило в перерахунку пенсії, мотивуючи це тим ,що , заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок, і відповідно, виплати, зазначені в наданих мною документах не включаються до заробітку, що враховується при призначенні пенсій державним службовцям. (а.с.9).

Згідно діючого законодавства на час призначення пенсії позивачу, нарахування та виплата пенсій державного службовця в розмірі 80% від заробітної плати проводилась у відповідності зі ст.ст.37, 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону України від 16.01.2003р. № 432-1 У, що діяв на час призначення пенсії, згідно якої «За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі збільшується на 1 відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсій», від загального стажу позивача, який становить - 43 роки 4 місяці 14 днів, стаж державної служби складає - 23 роки 10 місяців 17 днів.

Статтею 1 Закону України № 3723-XII визначено, що Державна служба в Україні - це як професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Згідно зі статтею 2 вказаного Закону посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Відповідно до змісту частин другої та п'ятої статті 37 Закону України № 3723-ХІІ «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90% заробітної плати.

Саме в такому розмірі (80%) загального відсотку розрахунку пенсії від заробітку, позивачу ОСОБА_1, була розрахована призначена первинна пенсія державного службовця з 22.08.2007 року.

Враховуючи те, що відповідачем не було прийнято до уваги, та обставина, що у зв'язку з прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-УІ від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 01.10.2011 року, були внесені зміни до Закону України «Про державну службу», зокрема до статті 37, якою встановлено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 травня 2014 року відповідно Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення «передумов для економічного зростання в Україні» у редакції №1166-VII (1166-18), який набрав чинності з 01.04.2014 року, внесені зміни до ст.37 в частині першій Закону України «Про державну службу» якою було замінено розмір цифри «80» на «70», які стосуються порядку саме призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення після 01.10.2011 року та, 01.04.2014 року, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

В той же час положення ст.37-1 Закону України «Про державну службу» відносно порядку і умов перерахунку призначених пенсій державним службовцям залишилось незмінним і визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідачем також не були виконані вимоги частини 2 ст.37 та ст.37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, якими передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, та за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі, пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Зменшивши розмір відсотку розрахунку пенсії від заробітної плати з 80% до 70% Відповідачем були обмежені права позивачки на отримання належного їй пенсійного забезпечення.

Здійснивши розрахунок пенсії з 01.05.2014 року в розмірах нижчих, ніж встановлено законодавством, відповідачем були порушені статті 22 та 58 Конституції України, якими захищені права і свободи людини і громадянина, Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі ст.58 Конституції України «Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи».

Офіційне тлумачення ст.58 Конституції України дане у Рішенні Конституційного Суду України від 13.05.1997 року № 1-зп/97 в пункті 5 якого йдеться про таке: «Стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно - правового акта».

Аналогічне тлумачення дії ст.58 Конституції України і в п.2 Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99, в якому йдеться про таке: «За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій ст. 8 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали, або мали місце».

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З постанови Верховного Суду України від 10.12.2013 року у справі № 21-348а13 вбачається, що при перерахунку пенсії державному службовцю має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діє на момент призначення пенсії, а не на момент перерахунку вже призначеної пенсії, тому зменшення в ході перерахунку пенсії позивачці загального відсотку розрахунку основного розміру пенсії підлягає відновленню, розпорядження №158515 від 20.10.2015 року підлягає скасуванню, а пов'язане з цим нарахування недоплаченої пенсії з 01.05.2014 року по теперішній час підлягають поверненню.

Згідно статті 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Суд, згідно ст.86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, про невідповідність дій відповідача нормам діючого законодавства, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Питання, які суд вирішує при прийнятті постанови та повноваження при вирішенні справи визначені, відповідно ст.ст.161, 162, 183-2 КАС України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг підсудна місцевому загальному суду як адміністративному суду.

Відповідно до ст..94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України ( або відповідного місцевого бюджету), якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа, тому щодо вимог позивач про стягнення з відповідача судового збору у розмірі 551, 20 грн., то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, але ці витрати підлягають стягненню з Державного бюджету України ( або відповідного місцевого бюджету) на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 33, 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону України від 16.01.2003 року № 432-ІУ; ст.ст. 19, 22, 58, 64 Конституції України; Рішеннями Конституційного Суду України від 13.05.1997 року № 1-зп/97, від 09.02.1999 року № 1-рп/99; статтями: 2, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 17, 18, 19, 86, 94, 128, 158-163, 183, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області «про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії», - задовольнити.

Визнати неправомірними та протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області щодо не нарахування при розрахунку розміру пенсії, починаючи з 22.08.2007 року, щодо неврахування при розрахунку пенсії у складі заробітної плати: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, компетенції за невикористану відпустку та суми індексації заробітної плати, з яких було сплачено судовий збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Скасувати розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м, Дніпродзержинська, Дніпропетровської області № 164881 від 28.09.2007 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Дніпродзержинська, Дніпропетровської області врахувати ОСОБА_1, починаючи з 22.08.2007 року, у складі заробітної плати матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, сума індексації заробітної плати та компенсація за невикористану відпустку відповідно до довідок від 16.02.2016 року №11-31 та №11-32, нарахувавши пенсію у розмірі 90% від суми заробітної плати, на які нараховуються збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження, виконуються негайно.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя Івченко Т. П.