Справа № 209/5236/15-а (2-а/209/106/15)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 березня 2016 рокусправа № 209/5236/15-а (2-а/209/106/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Лукманової О.М. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 11 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни, -

в с т а н о в и В :

07 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська з адміністративним позовом до Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та просить: дії відповідача щодо нарахування та виплаті щорічної разової грошової допомоги як інваліду 3-ої групи, в період з 2008-2015 роки, відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" - визнати протиправними; зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу недоплачену щорічну разову грошову допомогу як інваліду війни 3-ої групи ч.5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2008-2015 роки у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеною ч.1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне стархування" на момент проведених виплат, з урахуванням проведених виплат, тобто: за 2008 рік - у розмірі семи величин прожиткового мінімуму на перше півріччя 2008 року, встановленого Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-Х1У; за 2009 рік - у розмірі семи величин прожиткового мінімуму на перше півріччя 2009 року, встановленого Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-Х1У;за 2010 рік - у розмірі семи величин прожиткового мінімуму на перше півріччя 2010 року, встановленого Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-Х1У; за 2011 рік - у розмірі семи величин прожиткового мінімуму на перше півріччя 2011 року, встановленого Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-Х1У; за 2012 рік - у розмірі семи величин прожиткового мінімуму на перше півріччя 2012 року, встановленого Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-Х1У; за 2013 рік - у розмірі семи величин прожиткового мінімуму на перше півріччя 2013 року, встановленого Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-Х1У;за 2014 рік - у розмірі семи величин прожиткового мінімуму на перше півріччя 2014 року, встановленого Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-Х1У;за 2015 рік - у розмірі семи величин прожиткового мінімуму на перше півріччя 2015 року, встановленого Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-Х1У .

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 11 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги за період з 01.01.2008 року по 07.06.2015 року залишено без розгляду, на підставі ст.ст. 99,100 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 11 грудня 2015 року та постановити нову ухвалу з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи по суті.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В своїй апеляційній скарзі позивач вказує на ч.1 ст.99 КАС України, якою передбачено строк звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами, посилаючись на ч.3 ст. 268 ЦК, якою установлено, що позовна давність не поширюється на вимогу про ушкодження здоров'ю або смертю.

Як встановлено з матеріалів справи предметом розгляду справи є спір про нарахування суб'єктом владних повноважень та проведення встановлених ч.5 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" виплат є публічно-правовим, а не цивільно-правовою вимогою, заявленою в адміністративній справі. У зв'язку з цим до таких вимог правила позовної давності, встановлені главою 19 ЦК України, тобто статтею 268 ЦК України на яку посилається позивач, не застосовуються.

Згідно абз.1 ч.2 ст.5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною 2 ст. 99 КАС України встановлено для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч.3 ст. 99 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом першої інстанції встановлено, що йдеться про місячні виплати за період з 2008 року та за 2015 рік, з 2008 року позивач неодноразово отримував виплати, тобто позивач повинен був дізнатися про порушення свого права значно раніше.

Адміністративний позов поданий до суду 07.12.2015 року, що підтверджується відміткою на позовній заяві.

Таким чином, позовна заява подана до суду з пропуском шестимісячного строку встановленого для звернення до суду, при цьому позивачем не наведені підстави поважності пропуску строку на звернення до суду для його поновлення не є поважними.

Оскільки позовна заява подана із пропуском строку звернення до адміністративного суду, а заявником не наведено поважних причин пропуску такого строку, відповідно підстави для поновлення строку відсутні.

Положеннями ст.100 КАС України встановлено що, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог за період з 01.01.2008 року по 07.06.2015 року.

З огляду на викладене, з урахуванням часу звернення позивача з позовом до суду колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 199, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 11 грудня 2015 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 11 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Т.С. Прокопчук