Справа № 2а/2570/2399/2012
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року Чернігів Справа № 2а/2570/2399/2012

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Поліщук Л.О.,

за участі секретаря Клименок А.С.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

за участі представника відповідача Шелеста С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі - ДПІ у м. Чернігові) та просить визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.01.2012 року № , яким позивачу визначено податкове зобов'язання по податку з власників транспортних засобів в розмірі 23379,50 грн.

Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що у власності ОСОБА_3 знаходиться транспортний засіб VOLKSWAGEN Т4, державний номерний знак НОМЕР_2, рік випуску 1999, номер шасі НОМЕР_5. Податковим органом проведено перевірку ОСОБА_3, за результатами якої складено акт перевірки від 14.12.2011 року № 26/17-318. Представник позивача зазначає, що висновки камеральної перевірки про те, що позивач повинен сплачувати податок з власників транспортних засобів за ставкою 1000,00 грн. за 100 куб. см. є протиправними. Розмитнення та реєстрація в Україні ввезеного позивачем транспортного засобу була здійснена в Чернігівському МРЕВ на початку грудня 2009 року, а тому термін експлуатації вказаного транспортного засобу на момент реєстрації в Чернігівському МРЕВ не перевищував 5-ти років. За таких обставин ставка податку повинна бути 50,00 грн. за 100 куб. см., оскільки строк експлуатації автомобіля позивача на момент реєстрації не перевищував 5-ти років. Таким чином, донарахування позивачу податкового зобов'язання по податку з власників транспортних засобів в сумі 23379,50 грн. є протиправним, а тому податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернігові підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, та пояснив, що при першій реєстрації наземних транспортних засобів в Україні ставки податку залежать від часу, протягом якого використовувався транспортний засіб. Обрахування транспортного податку здійснюється власником автомобіля самостійно за ставками, встановленими статтею 3 Закону України «Про податок з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» і їх розмір залежить від: кодів УКТ ЗЕД, до яких відноситься автомобіль; строку використання автомобіля; об'єму циліндрів двигуна або потужності двигуна автомобіля. Отже, при проведенні реєстрації даного автомобіля розмір транспортного податку повинен був становити з врахуванням ставок податку, встановлених ст. 3 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», 24610,00 грн. Позивачем при реєстрації автомобіля сплачено транспортний податок в розмірі 1230,50 грн., а тому сума недоплати становить 23379,50 грн.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на 01.12.2009 позивачем був ввезений на територію України транспортний засіб VOLKSWAGEN Т4, рік випуску 1999, об'єм двигуна 2461 куб. см., номер шасі НОМЕР_5.

На підставі таких документів, як «разрешение на управление транспортом (права)», рахунку на автомобіль Б/В від 02.11.2009 року, сертифіката відповідності № 210830 серії ВВ, посвідчення про реєстрацію НОМЕР_6, митної декларації, висновку спеціаліста з комплексного дослідження транспортних засобів від 01.12.2009 № 25/02/51233, 04.12.2009 позивач здійснив реєстрацію ввезеного із-за кордону транспортного засобу VOLKSWAGEN Т4, рік випуску 1999, об'єм двигуна 2461 куб. см., номер шасі НОМЕР_5.

Транспортному засобу присвоєно державний номерний знак НОМЕР_3 та позивачем сплачено податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 1230,50 грн., що підтверджується квитанцією про сплату.

14.12.2011 ДПІ у м. Чернігові проведено камеральну перевірку правильності обчислення та своєчасності сплати податку з власників транспортних засобів позивачем, за результатами якої складено акт від 14.12.2011 № 26/17-318.

За висновками акта перевірки позивачем допущено порушення ст. 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 № 1963-ХП, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при першій реєстрації автомобіля VOLKSWAGEN Т4, державний номерний знак НОМЕР_3, рік випуску 1999, об'єм двигуна 2461 куб. см. сплачено не в повному обсязі, а саме: за ставкою 1000 грн. за 100 куб. см. за першу реєстрацію вказаного автомобіля податок становить 24610,00 грн., самостійно сплачено платником податку суму 1230,50 грн., а, тому сума недоплати становить 23379,50 грн.

На підставі акта перевірки ДПІ у м. Чернігові прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.01.2012 №, яким позивачу визначено податкове зобов'язання по податку з власників транспортних засобів в розмірі 23379,50 грн.

За результатами адміністративного узгодження, скарга платника залишена без задоволення, податкове повідомлення-рішення від 27.01.2012 № без змін.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів до 01.01.2011 року справлявся на підставі Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 № 1963-ХП (далі - Закон № 1963-ХП).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1963-ХП платниками податку є, зокрема, громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно із ст. 3 Закону № 1963-ХП ставки податку за транспортні засоби зазначалися окремо для наземних транспортних засобів, які вперше реєструються в Україні (нові транспортні засоби та транспортні засоби, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України), та окремо для транспортних засобів, раніше зареєстрованих в Україні (при проведенні реєстрації, перереєстрації та черговому технічному огляді транспортних засобів). При першій реєстрації наземних транспортних засобів в Україні ставки податку залежать від часу, протягом якого використовувався транспортний засіб.

Обрахування транспортного податку здійснюється власником автомобіля самостійно за ставками, встановленими статтею 3 вищезазначеного Закону і їх розмір залежить від: кодів УКТЗЕД, до яких відноситься автомобіль; строку використання автомобіля; об'єму циліндрів двигуна або потужності двигуна автомобіля.

Розмір ставок податку для вантажних автомобілів з об'ємом циліндрів двигуна до 8200 куб. см. становить для нових - 15 грн. з 100 куб. см; для тих, що використовувалися до 5 років - 50 грн. з 100 куб. см; для тих, що використовувалися від 5 до 8 років - 700 грн. з 100 куб. см; для тих що використовувалися понад 8 років 1000 грн. з 100 куб. см.

Перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Згідно зі ст. 5 Закону № 1963-ХП власники зобов'язані сплачувати транспортний податок виключно у таких випадках: перед першою реєстрацією в Україні; перед реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів; перед технічним оглядом щороку або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому проводиться технічний огляд.

Ставки податку з власників автомобілів диференціюються залежно від об'єму циліндрів двигуна та строку використання автомобіля. Це стосується автомобілів, які вперше реєструються в Україні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 зазначеного Закону податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому проводиться технічний огляд.

З аналізу наведених вище правових норм можна дійти висновку, що державна реєстрація транспортного засобу без попередньої сплати за нього податку з власників транспортних засобів не може бути здійснена, оскільки безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку.

В постанові КМУ від 07.09.1998 № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» зазначено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати транспортні засоби протягом 10 діб після придбання або митного оформлення чи тимчасового ввезення на територію України.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Відповідно до п. 29 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388, у разі коли транспортні засоби перебували в експлуатації за межами України і були зареєстровані у відповідних органах іншої держави, обов'язковим є подання до підрозділів Державтоінспекції реєстраційних або прирівняних до них документів такої держави.

Відповідно до п. 1 розділу 1 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року №1118 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 листопада 2005 р. за N 1428/11708) дія цих Правил поширюється на транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України громадянами, які не є суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, для вільного обігу (у тому числі з метою розкомплектування на запасні частини) на митну територію України (за її межі) або з метою транзиту, а також тимчасово вивозяться за межі митної території України.

Відповідно до п. 8 зазначених Правил датою першої реєстрації ТЗ, який перебував у користуванні, є дата, зазначена в спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорта німецького зразка, або дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію). Датою початку користування ТЗ, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, уважається дата першої реєстрації ТЗ, визначена в реєстраційних документах, які видані вповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці ТЗ на постійній основі. У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації ТЗ датою початку користування вважати перший день першого місяця року, зазначеного в ідентифікаційному номері ТЗ, а за відсутності в ідентифікаційному номері року виготовлення - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Судом встановлено, що згідно дозволу на керування транспортним засобом Швейцарської конфедерації, датою першої реєстрації автомобіля VOLKSWAGEN Т4, державний номерний знак НОМЕР_3, рік випуску 1999, об'єм двигуна 2461 куб. см., зазначено 21.12.2004.

Так, в графі 36 дозволу на керування транспортним засобом Швейцарської конфедерації, автомобіль VOLKSWAGEN Т4, рік випуску 1999, об'єм двигуна 2461 куб. см., номер шасі НОМЕР_5 вказана дата першої реєстрації - 21.12.2004.

Згідно інформації, наданої офіційним дилером Фольксваген в Києві та Київській області ТОВ «Автосоюз» від 14.08.2012 № 569, відповідно до заводської бази даних, первинний продаж вищевказаного транспортного засобу був здійснений 12.08.1999 на території Швейцарії. Перший технічний огляд транспортного засобу на офіційних станціях технічного обслуговування відбувся 07.04.2005, останній - 19.03.2009.

З огляду на те, що чинним законодавством передбачено, що датою початку користування транспортними засобами, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, уважається дата первинної реєстрації транспортного засобу, суд дійшов висновку, що дата початку користування транспортного засобу є 21.12.2004, тобто дата первинної реєстрації, що зазначена в графі 36 дозволу на керування транспортним засобом Швейцарської конфедерації, автомобіль VOLKSWAGEN Т4, рік випуску 1999, об'єм двигуна 2461 куб. см., номер шасі НОМЕР_5.

Таким чином, позивачем при здійсненні державної реєстрації транспортного засобу було сплачено податок з власників транспортних засобів з дати початку користування транспортним засобом з 21.12.2004.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 27.01.2012 №.

Встановивши, на підставі досліджених доказів та їх правової оцінки, суд вважає, що позивачем не було порушено вимог Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин механізмів» в частині визначення грошового зобов'язання з з власників транспортних засобів з фізичних осіб, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові від 27.01.2012 №, з підстав наведених позивачем у позовній заяві, належать задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові від 27.01.2012 №.

Присудити на користь ОСОБА_3 (код НОМЕР_4) витрати зі сплати судового збору у розмірі 233,81 грн., що сплачений відповідно до квитанції №ПН4482 від 23.07.2012 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області ().

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Поліщук