Справа № 826/43/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/43/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 березня 2016 року № 826/43/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Брок"

до

Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:

Публічне акціонерне товариство «Пересувна механізована колона №20»

про

визнання протиправною та скасування Постанови № 525-ЦА-УП-Т від 02.12.15

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Брок» (далі – позивач) звернулось до суду з позовом до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі – відповідач) та просить суд визнати недійсною постанову Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №525-ЦА-УП-Т від 02.02.2015 (далі – оскаржуване рішення).

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що відповідачем протиправно прийнято оскаржуване рішення, оскільки не встановлено всіх фактичних обставин справи. При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Брок» акцентувало увагу суду на тому, що в їх діях відсутні ознаки маніпулювання цінами на фондовому ринку. Більше того, дії останніх визнаються такими, що не є маніпулюванням на ринку цінних паперів у відповідності до ч. 2 ст. 10 1 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні».

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

Разом з цим, в судовому засіданні 23.02.2016 протокольною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору публічне акціонерне товариство «Пересувна механізована колона №20» (далі – третя особа).

Представник третьої особи позовні вимоги підтримав та просив адміністративний позов задовольнити.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України судом ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах докази, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позов, оцінивши докази які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.12.2015 Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку прийнято постанову №525-ЦА-УП-Т про накладення санкцій за правопорушення на ринку цінних паперів.

Зазначеною постановою постановлено, застосувати у відношення Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Брок» санкцію у вигляді штрафу у розмірі 350 000, 00 грн. за умисні дії, що мають ознаки маніпулювання на фондовому ринку.

Відповідно до змісту оскаржуваного рішення відповідачем за результатом аналізу операцій з цінними паперами емітента в другій половині 2014 року на ПАТ «КМФБ» встановлено, що угоди між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвест Брок» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК-Зберігач» укладалися не з метою реальної передачі активів, а виключно з метою встановлення відповідного біржового курсу на акції публічного акціонерного товариства «Пересувна механізована колона №20».

При цьому, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку зазначила, ціна одного цінного паперу емітента встановлена на рівні 5 грн., що свідчить не про підтримання ціни, а про її встановлення.

Позивач вважає прийняте рішення протиправним, оскільки не вбачає в своїх діях ознак маніпулювання цінами на фондовому ринку, з огляду на що просить суд адміністративний позов задовольнити.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Правові засади здійснення державного регулювання ринку цінних паперів та державного контролю за випуском і обігом цінних паперів та їх похідних в Україні визначено Законом України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» 30.10.1996 № 448/96-ВР (далі – Закон № 448/96-ВР).

Так, згідно ч. 1 ст. 5 вказаного закону ( у редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку. Інші державні органи здійснюють контроль за діяльністю учасників ринку цінних паперів у межах своїх повноважень, визначених чинним законодавством.

Основними завданнями Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, серед іншого, є захист прав інвесторів шляхом застосування заходів щодо запобігання і припинення порушень законодавства на ринку цінних паперів, застосування санкцій за порушення законодавства у межах своїх повноважень (п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону № 448/96-ВР).

Відповідно до п. 37 1 ч. 2 ст. 7 Закону № 448/96-ВР Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку встановлює наявність ознак маніпулювання на фондовому ринку.

Частиною 1 ст. 10 1 Закону № 448/96-ВР визначено чіткий перелік дій, які в силу закону містять ознаки маніпулювання.

Зокрема, маніпулюванням цінами на фондовому ринку є: здійснення або намагання здійснити операції чи надання заявки на купівлю або продаж фінансових інструментів, які надають або можуть надавати уявлення щодо поставки, придбання або ціни фінансового інструменту, що не відповідають дійсності, та вчиняються одноосібно або за попередньою змовою групою осіб і призводять до встановлення інших цін, ніж ті, що існували б за відсутності таких операцій або заявок; неодноразове протягом торговельного дня здійснення або намагання здійснити операції чи надання заявки на купівлю або продаж фінансових інструментів, що не мають очевидного економічного сенсу або очевидної законної мети, якщо за результатами таких торгів власник таких фінансових інструментів не змінюється.

Вказані приписи кореспондуються з п. 4 Порядку №716.

Між тим, не є маніпулюванням цінами на фондовому ринку дії, що мають на меті підтримання цін на емісійні цінні папери у зв'язку з їх публічним розміщенням або обігом, за умови, що такі дії вчиняються учасником біржових торгів на підставі відповідного договору з емітентом таких цінних паперів (п. 1 ч. 2 ст. 10 1 Закону № 448/96-ВР, п. 5 Порядку №716).

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 11 Закону № 448/96-ВР Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку застосовує до юридичних осіб фінансові санкції за умисні дії, що мають ознаки маніпулювання на фондовому ринку, визначені цим Законом у розмірі від десяти до п'ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або в розмірі до ста п'ятдесяти відсотків прибутку (надходжень), одержаних в результаті цих дій.

Аналіз викладеного свідчить, що перелік дій, які мають ознаки маніпулювання чітко регламентовані, а відповідальність за їх вчинення встановлена законом. При цьому, як і Законом № 448/96-ВР так і Порядком №716 визначено перелік дій, які по своїй суті не містять ознак маніпулювання цінами.

Оцінюючи в сукупності наявні в матеріалах справи документи суд звертає увагу на наступне.

Так, Публічним акціонерним товариством «Пересувана механізована колона №20» з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвест Брок» з другої сторони укладено 25.07.2014 договір між емітентом та маркет-мейкером, метою та предметом якого є регулювання взаємовідносин, що виникають між емітентом та маркет-мейкером при його участі у біржових торгах для підтримання на ринку ціни та рівень лістингу цінних паперів, що допущені до біржових торгів.

Відповідно до додатку №1 до договору між емітентом та маркет-мейкером 25.07.2014, мінімальна та максимальна ціна одного цінного паперу становить 5, 00 грн.

Судом встановлено, що 30.07.2014, 29.08.2014, 03.09.2014, 31.10.2014, 28.11.2014 та 30.12.2014 за участю позивача було укладено на Київській міжнародній фондовій біржі угоди щодо купівлі-продажу цінних паперів.

Відповідач, як в оскаржуваному рішенні так і в письмових запереченнях на позовну заяву вказує, що зміст додатку №1 від 25.07.2014 до договору між емітентом та маркет-мейкером від 25.07.2014 свідчить не про підтримання ціни, а навпаки її встановлення, а тому вказані дії є маніпулюванням цінами на фондовому ринку.

Суд не погоджується з вказаними твердженнями мотивуючи це наступне.

Як було зазначено вище, не є маніпулюванням цінами на фондовому ринку дії, що мають на меті підтримання цін на емісійні цінні папери у зв'язку з їх публічним розміщенням або обігом, за умови, що такі дії вчиняються учасником біржових торгів на підставі відповідного договору з емітентом таких цінних паперів.

При цьому, необхідною ознакою маніпулювання на ринку цінних паперів є вчинення дій, які призводять до встановлення інших цін, ніж ті, що існували б за відсутності таких операцій або заявок

Зміст оскаржуваної постанови свідчить, що цінні папери третьої особи станом на 31.07.2014 перебували в активах 29 ІСІ з визначеною ціною за один цінний папір в діапазоні від 3, 75 грн. до 6 грн.

Тобто, на думку суду, зазначення в додатку до договору № 1 від 25.07.2014 мінімальної та максимальної ціни одного цінного паперу на рівні 5 грн. не свідчить про її встановлення, оскільки ціни, які склалися за результатами торгів іншими особами на інших фондових біржах, відповідають рівню цін в операціях за участю позивача, а в окремих випадках є більшими. Таким чином, в даному випадку відсутній факт встановлення ціни, у той час коли, наявне її підтримання, що в свою чергу не є маніпулюванням на ринку цінних паперів у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 10 1 Закону № 448/96-ВР.

Разом з цим, суд відхиляє доводи Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку на здійснення позивачем торгівлі акціями емітента, який має незадовільний стан, оскільки відомості щодо збитковості емітента (третьої особи) на момент укладання угоди не були та не могли бути відомі позивачу з огляду на формування та публікування фінансового звіту емітента за 2014 рік у 2015 році.

Окрім того, не можуть бути взяті до уваги доводи відповідача про наявність рішення №823 від 12.06.2015 «Про встановлення ознак фіктивності ПАТ «Пересувна механізована колона №20», що в свою чергу свідчить про відсутність реального попиту та пропозиції на акції третьої особи, оскільки зазначене рішення прийнято 12.06.2015, у той час коли, відповідний договір укладено 25.07.2014, тобто майже за рік до прийняття відповідачем рішення про встановлення ознак фіктивності ПАТ «Пересувна механізована колона №20».

В контексті вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що при прийняті оскаржуваного рішення відповідач діяв не обґрунтовано без врахування всіх фактичних обставин справи, зокрема, п. 1 ч. 2 ст. 10 1 Закону № 448/96-ВР.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Крім того, в ч. 2 ст. 71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем в силу положень ч. 2 ст. 71 КАС України не доведено правомірності прийнято рішення, а відтак адміністративний позов підлягає задоволенню.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем не коректно сформовано позовні вимоги. В даному випадку, слід визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №525-ЦА-УП-Т від 02.02.2015.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №525-ЦА-УП-Т від 02.02.2015.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя В. І. Келеберда