Справа № 2-а-1263/10
Суддя: Ткаченко О. Д.
Дата ухвалення: 2010-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2 «а» - 1263/2010 категорія 2.9
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2010 року

Біловодський районный суд Луганської області

в складі: судді Ткаченко О.Д.

секретаря Шуліки О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом гр. ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення штрафу про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та застосування усного зауваження,-

ВСТ АНОВИВ:

18.10.2010 року до суду надійшла позовна заява, яка підтримана у повному обсязі позивачем у справі гр. ОСОБА_1 , який повністю посилався на обставини, викладені ним у письмовому адміністративному позові.

Позивач пояснив, що інспектор ДПС з обслуговування Станично- Луганського району гр. ОСОБА_2 виніс постанову щодо позивача про накладення штрафу в сумі 170 гривень за ст. 121-2 ч.І КУпАП в розмірі 170 гривень . Вважаючи , що позивач ніяких порушень правил дорожнього руху

17.10.2010 року не вчинив, бо транспортний засіб, яким він керував, має сертифікат відповідності, за яким він має право перевозити пасажирів з пасажиро -місткістю від 24 до 26 осіб з місцями для сидіння при встановлені пасаримісткістю керованого ним транспортного засобу до 41 особи , тому своєї вини в перелічених у приписі порушеннях не вбачає, але просить суд скасувати постанову інспектора та застосувати до нього усне зауваження.

Відповідачі- представник відповідача в особі УДАІ ГУ МВС України в Луганській області гр. ОСОБА_3 та інспектор ДПС з обслуговування Станично - Луганського району гр. ОСОБА_2 за цим позовом в судове засідання викликалися, про слухання справи повідомлені належним чином, але прибули в судове засідання , також не надали письмові заперечення щодо позову , представник УДАІ ГУ МВС гр. ОСОБА_3 не подала довіреності або її копії, у звязку з чим в слуханні справи була оголошена перерва.

Як вбачається з предмету позову, позивачем оскаржується постанова про притягнення до адміністративної відповідальності про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 121-2 ч.І , вину у вчиненні якого він фактично визнає частково, оскільки в позові ставить питання про скасування постанови № 214924 від

17.10.2010 року з застосуванням до нього усного зауваження .

Суд приходить до висновку, що з оригіналу протоколу про адміністративне правопорушення, який був поданий представником відповідача в особі УДАІ МВС ( за ухвалою до 26.10.2010 року без додання довіреності або її копії)в канцелярію суду 25.10.2010 року( вхідний 4662)- з заявою про розгляд справи за його відсутності(а саме протокол серії ВВІ № 071280 від 17.10.2010 року та постанова серії ВВ № 214924 ), з якого не можливо зробити однозначного висновку про те, якими доказами може бути підтверджено, що позивач перевозив 17.10.2010 року в 15-30 на 43 км автошляху Луганськ- Красна Талівка таку кількість пасажирів, яка перевищувала кількість місць для сидіння, або ж яка кількість пасажирів перевищувала кількість , яка передбачена технічною характеристикою заводу виробника транспортного засобу марки ПАЗ 32054 СПГ номерний знак ВВ 43ЮВО, тобто сама фіксація в протоколі однієї з фабул статті закону не є достатнім доказом, який міг би з більшою достовірністю підтвердити вину позивача у скоєнні ним адміністративного правопорушення, щодо якого інспектором був складений протокол, та тільки в постанові зазначено, що кількість пасажирів перевищувала на одну особу.

Виходячи з вимог ч.З ст. 11 КАС України кожна сторона , яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на власний розсуд, крім випадків, встановленим КАС України.

Суд за ч. 2 ст. 11 КАС України розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до вищевказаного Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

За ст.. 71 ч. 1 кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, а за ч. 2 ст. 71 КАС України по справах цієї категорії обовязок щодо доказування

правомірності свого рішення , дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав і свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

В даному випадку позивач просить суд скасувати постанову серії ВВ № 214924 про накладення штрафу, застосувавши до нього ст. 22 КУпАП, що не суперечить його заявленим письмовим позовним вимогам та підтриманими позовними вимогами, тобто вказує, що такі дії будуть відповідати його інтересам , за якими позивач згоден, що він скоїв деякі не суттєві порушення Правил дорожнього руху, про що свідчить його особисте пояснення в протоколі про те, що він не міг справитися з людським фактором, залишивши людей на дорозі, тому такі дії не спричинили і не могли спричинити суттєву шкоду суспільним та державним інтересам, правам та свободам громадян або іншим цінностям, охоронюваним законом, або ж він не заперечує про можливу формальну наявність порушення ним деяких норм та правил, передбачених п. 21.1 Правил дорожнього руху, які не підтверджені показанням свідків чи іншими більш достовірними доказами, але при малозначності вчиненого ним правопорушення орган(посадова особа), уповноважена вирішувати справу , може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Така позиція позивача, підтримана ним в судовому засіданні, за вищевказаного аналізу наявних у цій у справі доказів та викладених обставин справи також може бути врахованою судом в межах заявлених ним позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 17, 18 ч.І п.2,94, 99, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст.22, 121-2 ч.І, ст.251,252, 284 , 288 КУпАП , суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити . Скасувати постанову , винесену за ст. 121-2 ч.І КУпАП від 17.10.2010 року серії ВВ № 214924 про накладення штрафу на позивача гр. ОСОБА_1 в сумі 170 гривень.

За малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 121-2 ч.І КУпАП , вказаного у протоколі від серії ВВІ № 071280 від 17.10.2010 року від адміністративної відповідальності позивача гр. ОСОБА_1 звільнити, обмежившись усним зауваженням.

Копію цієї постанови вручити позивачу, надіслати відповідачам, до відома відділу ДВС Біловодського районного управління юстиції, скасувавши призупинення виконання постанови за ухвалою Біловодського районного суду як адміністративного суду від 20 жовтня 2010 року.

Оригінали протоколу та постанови відносно позивача повернути в ВДАІ з обслуговування Біловодського району.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню в апеляційному порядку

Суддя О. Д. Ткаченко