Справа № 159/742/16-а
Суддя: Восковська О. А.
Дата ухвалення: 2016-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/742/16-а
Провадження № 2-а/159/21/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 18 березня 2016 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головування

судді Восковської О.А,

за участю секретаря Горішній Н.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у місті Луцьку Волинської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м.Луцьку Волинської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що з 29.05.2015 року він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської області як отримувач пенсії за вислугу років згідно ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» 1991 року в розмірі 60% від розміру місячної заробітної плати. Позивач вказує, що наказом Генерального прокурора України №1243к від 16.12.2015 року його було звільнено з посади прокурора м.Луцька Волинської області та з органів прокуратури у зв'язку із реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури. 17.12.2015 року він звернувся до Управлінні Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської області із письмовою заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до закону, який діяв на час призначення пенсії, але із урахуванням розміру заробітної плати вказаної у довідках №18/293 та №18/294, виданих 17.12.2015 року прокуратурою Волинської області. Листом №34/02-2018 від 05.01.2016 року управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської області повідомило його, що пенсія йому буде виплачуватись у розмірі встановленому при призначенні пенсії 29.05.2015 року, а в перерахунку по звільненню відповідно до довідок прокуратури Волинської області відмовлено рішенням управління №42 від 25.12.2015 року. Позивач вважає, що відповідачем незаконно було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, що грубо порушує його права і законні інтереси. За вказаних обставин, просить суд визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м.Луцьку Волинської області щодо відмови в перерахунку призначеної йому пенсії та зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м.Луцьку Волинської області здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок призначеної йому пенсії, виходячи з 60 % від суми місячного заробітку, зазначеного в довідках прокуратури Волинської області від 17.12.2015 року № 18/293 та № 18/294 та виплатити недоплачену частину пенсії.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві та просить їх задовольнити.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України у м.Луцьку Волинської області в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та письмове заперечення в якому вказує, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає повністю та просить відмовити в задоволенні позову з мотивів викладених у поданому запереченні. Як убачається із змісту письмового заперечення, відповідач зазначив, що позивач перебуває на обліку в УПФ в м.Луцьку Волинської області з 29.05.2015 року як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції на момент призначення),і пенсія йому обчислена із середньомісячної заробітної плати - 10956,76 гривень в розмірі 60% та становить 6574,06 гривень. Згідно поданої заяви від 17.12.2015 року ОСОБА_1 був проведений перерахунок по звільненню з 17.12.2015 року (наказ Генеральної прокуратури №1243к від 16.12.2015 року). Також ОСОБА_1 було подано довідки прокуратури Волинської області від 17.12.2015 року № 18/293 та № 18/294 для проведення перерахунку пенсії по звільненню відповідно до ЗУ «Про прокуратуру», однак, рішенням від 25.12.2015 року №42 у проведенні перерахунку ОСОБА_1 згідно поданих довідок було відмовлено. Підставою для відмови у перерахунку пенсії стало те, що з 01.06.2015 року згідно п.5 Прикінцевих Положень «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02.03.2015 року - у зв'язку з неприйняттям закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії /щомісячне довічне грошове утримання/ призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, втратили чинність. У зв'язку із чим, з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються, пенсії призначені до 01.06.2015 року, продовжують виплачувати у раніше встановленому розмірі. Вважають свої дії правомірними, а тому в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 просять відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задовлення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У розумінні ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов'язки громадянина.

Згідно принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (стаття 1, ч. 2 ст. 3, ч.2 ст. 6, ч.1 ст. 8 Конституції України).

Судом встановлено, що позивач з 29.05.2015 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Луцьку Волинської області як одержувач пенсії за вислугу років згідно ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» 1991 року в розмірі 60% від розміру місячної заробітної плати.

Наказом Генерального прокурора України №1243к від 16.12.2015 року його було звільнено з посади прокурора м.Луцька Волинської області та з органів прокуратури у зв'язку із реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури.

17.12.2015 року позивач звернувся до Управлінні Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської області із письмовою заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до закону, який діяв на час призначення пенсії, але із врахуванням розміру заробітної плати визначеної у довідках №18/293 та №18/294 виданих 17.12.2015 року прокуратурою Волинської області.

Згідно довідок №18/293 та №18/294 виданих 17.12.2015 року прокуратурою Волинської області, розмір заробітної плати позивача складав 14622,46 гривень.

Як убачається з листа Управління №34/02-2018 від 05.01.2015 року, позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії із врахуванням розміру заробітної плати визначеної у довідках №18/293 та №18/294 виданих 17.12.2015 року прокуратурою Волинської області. Відмова обгрунтована тим, що відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» умови та порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На даний час Кабінетом Міністрів України проведення перерахунків не передбачено. Крім цього, відповідно до розділу 3 п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» у разі неприйняття до 01.06.2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Однак, такі доводи відповідача не відповідають вимогам закону.

Пенсійне забезпечення прокурорів та слідчих прокуратури, до яких законодавцем віднесено позивача, встановлено приписами ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. ч. 1,2,3 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (який був чинний на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією, незалежно від наявності перерв протягом всього періоду на даній роботі.

У відповідності до ч.13 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсії провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

В подальшому до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» вносились певні зміни. Так, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VІ від 08.07.2011 року до вказаної статті внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії.

Разом із тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулює ч.13 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», положення якої щодо перерахунку пенсій у зв'язку із прийняттям Закону №3668-VІ та інших законів змін не зазнала.

Таким чином, внесені зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», у тому числі і щодо розміру пенсій у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормою, яка визначає механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є ч.13 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення пенсії.

Останнє підвищення заробітної плати працівників прокуратури відбулося згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року «Про впорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури», а, відтак з прийняттям вказаної постанови КМУ у позивача виникло право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

При цьому, суд вважає твердження відповідача, про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії, з посиланням на п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року №213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», необгрунтованими тому, що він застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності. Але таке застосування норм права суперечить вимогам ч.1 ст.58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав на необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення №5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач повинен був перерахувати позивачу пенсію, згідно довідок прокуратури Волинської області № 18/293 та № 18/294, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції яка діяла на час призначення пенсії, з розрахунку 60% середнього заробітку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, - однак такий обов'язок відповідачем в даній справі не виконано.

З урахуванням наведеного , суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачу є протиправними, а позовні вимоги обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 71, 86, 94, 159, 160, 161, 162, 163, 186, 254 Кодексу Адміністративного судочинства України, на підставі ст.ст.1,3,6,8,92 Конституції України, ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру", суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м.Луцьку Волинської області щодо відмови в перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії згідно з його заявою від 17.12.2015 року та довідками прокуратури Волинської області від 17.12.2015 року № 18/293 та № 18/294.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м.Луцьку Волинської області здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії, виходячи з 60 відсотків від суми місячного заробітку, зазначеного в довідках прокуратури Волинської області від 17.12.2015 року № 18/293 та № 18/294 та виплатити недоплачену частину пенсії, починаючи з 01.01.2016 року.

Стягнути з Пенсійного фонду України у м.Луцьку Волинської області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 551(п»ятсот п»ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

ГоловуючаО. А. Восковська