Справа № 344/2261/15-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" березня 2016 р. м. Київ К/800/30291/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Швеця В.В., Штульман І.В.,

здійснивши в порядку письмового провадження касаційний розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (далі - УПФ) про перерахунок пенсії за касаційною скаргою представника відповідача на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

визнати неправомірними дії УПФ щодо відмови в перерахунку йому пенсії;

зобов'язати здійснити обчислення стажу роботи з 3 березня 1983 року по 1 грудня 1994 року, виробленого в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців та повернути недоотримані пенсійні виплати з лютого 2006 року.

Посилався на протиправність відмови в пільговому обчисленні роботи в районах Крайньої Півночі виходячи з одного року роботи до одного року і шести місяців.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Львівський апеляційний адміністративний суд рішенням від 11 червня 2015 року постанову суду першої інстанції скасував та ухвалив нову про часткове задоволення позову. Визнано протиправними дії УПФ щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_4 з урахуванням пільгового обчислення стажу. Зобов'язано відповідача зарахувати в пільговому обчисленні кожен рік роботи за один рік і шість місяців, як трудовий стаж, вироблений в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 03.03.1983 року по 01.12.1994 року та перерахувати і виплатити пенсію за період з 16 серпня 2014 року. Позовні вимоги до 15 серпня 2014 року залишено без розгляду за пропуском строків звернення до суду.

У касаційній скарзі представник відповідача, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судом апеляційної інстанції, просить постанову цього суду скасувати і залишити без змін рішення суду першої інстанції. Вказує на те, що нормативними актами, які регулюють спірні правовідносини, не передбачено зарахування стажу в районах Крайньої Півночі 1 рік за 1,5 роки.

Враховуючи відсутність клопотань усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи аз їх участю, справу розглянуто в порядку письмового провадження.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги з наступних підстав.

За правилами абзаців першого та другого пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до указів Президії Верховний Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 10 лютого 1960 року), від 26 вересня 1967 року № 1908- VІІ «Про розширення пільг на осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і місцевостях, що прирівнюються до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 26 вересня 1967 року), постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховний Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - постанова № 148).

Указом від 10 лютого 1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, визначених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року №530/П-28.

Абзацом першим пункту 5.9 Положення про вахтовий метод встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, з врахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

Верховний Суд України при тлумаченні вище згаданих норм у постанові від 27 жовтня 2015 року (справа № 21-3324а15) вказав, що пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом. На працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, а додаткові пільги, передбачені статтею 5, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком, не поширюються.

Згідно фактичних обставин справи, встановлених судами, ОСОБА_4 з 03.03.1987 року по 01.12.1994 року працював у Івано-Франківському управлінні бурових робіт, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрнафта», вахтово-експедиційним методом в Західному Сибіру на посаді слюсара ремонтника прокатно-ремонтного цеху пароводопостачання з них:

з 03.03.1983 року по 01.02.1987 року - робота вахтово-експедиційним методом в місцевостях прирівняних до районів Крайньої півночі Ханти-Мансійського автономному окрузі Тюменської області;

з 02.02.1987 року по 01.12.1994 р. - робота вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області).

Як зазначено у довідці ПАТ «Укрнафта» від 13.11.2014 року № 10-1909, режим роботи 15 робочих днів в МПКП та РКП в місяць по 12 годин за добу + К1, К2 (дні перельоту літаком на роботу і назад на відпочинок) і з таким же періодом відпочинку по місцю постійного проживання (прописки).

З урахуванням зазначених обставин та норм права, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню та залишенню в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2015 року скасувати та залишити в силі постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: