Справа № 162/572/15-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2016 р. м. Київ К/800/33614/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

встановив:

ОСОБА_4 звернулась з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що при перерахунку їй пенсії, збільшуючи її на 1% в залежності від тривалості трудового стажу, відповідач керувався тільки Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV), у зв'язку з чим позивач вважає, що такими діями порушено її право на пільговий характер розрахункової величини, визначений частиною 2 статті 56 Закону України Закону № 796-ХІІ. При цьому позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) та статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ).

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 31 березня 2015 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії позивачу з її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років відповідно до положень частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області, починаючи з 10 жовтня 2014 року, провести перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75 % заробітку; в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким в позов задоволено частково: зобов'язано відповідача розглянути заяву позивача від 03 березня 2015 року щодо визначення її пенсії згідно статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернулась з касаційною скаргою, в якій просила його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В запереченнях відповідач просив залишити скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що позивач є потерпілою від наслідків Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджено відповідним посвідченням.

Пенсія по віку позивачу призначена з 20 вересня 1996 року.

До 01 січня 2004 року позивач отримувала пенсію по віку з врахуванням положень частини 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не більше 75 % заробітку.

Згідно із розпорядженнями Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі, починаючи з 01 січня 2004 року, формула розрахунку пенсії позивачу змінилася: введено поняття понаднормативного стажу, який розраховувався відповідно до положень статті 28 Закону № 1058-IV.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернулася з цим позовом.

Суд першої інстанції при задоволені позову виходив з того, що потерпіла від наслідків Чорнобильської катастрофи отримує пенсію на умовах, визначених Законом № 796-ХІІ, а відтак дії відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті пенсії позивачу відповідно до частини 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ є протиправними.

Відмовляючи в позові, апеляційний суд виходив з того, що, оскільки позивач отримує пенсію за віком з 20 вересня 1996 року відповідно до Закону України № 1058-IV, то і збільшення повинно проводитись відповідно до цього ж Закону.

Колегія суддів касаційної інстанції не погоджується з висновком апеляційного суду.

Статтею 15 Закону № 1788-XII визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом № 796-ХІІ, або їм надається право на одержання пенсії на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

З пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1058-IV слідує, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії, зокрема, і відповідно до Закону № 796-ХІІ, їй призначається одна пенсія за її вибором.

Відповідно до статті 71 Закону № 796-ХІІ дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Згідно із статтею 56 Закону № 796-ХІІ право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи, не меншого, ніж 20 років для чоловіків, 15 років для жінок, зі збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж, але не вище за 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, - чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше, - не вище за 85 % заробітку.

Суд зауважує, що відповідно до процитованих вище статті 15 Закону № 1788-XII, пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1058-IV особа, яка постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи, обираючи відмінні, ніж передбачені Законом № 796-ХІІ, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, повинна про це повідомити Пенсійний фонд.

Таким чином колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що потерпіла від наслідків Чорнобильської катастрофи особа має право на одержання пенсії на умовах, визначених Законом № 796-ХІІ.

Суд апеляційної інстанції також дійшов таких висновків, вказав, що норма ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ розповсюджується на призначені пенсії на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та не може бути застосована для перерахунку пенсії для осіб, які одержують пенсію відповідно до Закону України №1058-IV.

Між тим суд апеляційної інстанції помилково вказав, що пенсія позивачу призначена відповідно до Закону № 1058-IV, що спростовується матеріалами справи та самим відповідачем відповідно до його заперечень, а саме: позивач отримує пенсію відповідно до Закону № 1788-XII із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону № 796-ХІІ, утім обраховується відповідно до Закону № 1058-IV.

Окрім того, як встановлено судам, у пенсійній справі позивача заява про перехід чи обрахування пенсії за іншим, ніж за Законом № 796-ХІІ, відсутня.

Здійснивши аналіз положень частини 2 статті 56, статті 57 Закону № 796-ХІІ та частини 1 статті 28 Закону № 1058-IV, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, підвищення до пенсії за понад встановлений мінімальний стаж роботи має пільговий характер власне щодо тривалості трудового стажу та величини, з якої проводиться розрахунок.

Оскільки під час вирішення спору суд апеляційної інстанції не правильно застосував норми матеріального права до даних правовідносин, неправомірно скасував законне рішення суду першої інстанції, то скаргу позивача слід задовольнити.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 КАС України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2015 року скасувати та залишити в силі постанову Любешівського районного суду Волинської області від 31 березня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів з моменту направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: