Справа № 754/9150/15-а
Суддя: Петріщева І. В.
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/325/15
Справа №754/9150/15-а
ПОСТАНОВА
Іменем України
13 липня 2015 року м. Київ
Суддя Деснянського районного суду міста Києва Петріщева І.В., розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва щодо призначення пенсії та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеною заявою, в якій просить: визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва у зв`язку з відмовою в проведені перерахунку її пенсії; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва провести перерахунок та виплату пенсії призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу" в розмірі 60% від сум заробітної плати державних службовців згідно довідок від 14.04.2014 року №281/57д, від 09.04.2015 №116/41 від 20.04.2015 №305/177 з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки та індексації, починаючи з 22.04.2015 року з урахуванням проведених виплат, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона отримує пенсію за віком в Управлінні та звернулась з приводу проведення перерахунку її пенсії з урахуванням інших виплат, а саме з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки та індексації, які зазначені в відповідних довідках, але отримала відповідь Управління, що підстав для перерахунку пенсії немає, що порушує її конституційні права.
Відповідач проти позовних вимог заперечує у повному обсязі, надавши письмові заперечення, в яких зазначив, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу у розмірі заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи, яка була призначена і розрахована відповідно вимог чинного законодавства, вважаючи, що інші виплати не є складовою заробітної плати державного службовця, тому не враховуються при перерахунку пенсій.
Перевіривши матеріали справи, вивчивши пояснення сторін, повно і всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, підтверджені доказами, які були досліджені судом, відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, отримувала пенсію по інвалідності, 2 грп. загальне захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення, виданого 09.09.2014 року.
21.04.2015 року була звільнена з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки, з 22.04.2015 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу", у розмірі 60 відсотків від заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи у розмірі 2391,40 грн., при цьому при розрахунку пенсії державного службовця не була врахована матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань, допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки та індексація, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно Довідок про складові заробітної плати (надбавки та премії за останніх 24 календарних місяців роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням на пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" Розрахунково-касового відділу Міністерства оборони України від 14.04.2014 року № 281/157д, Військової частини А-0105 Міністерства оборони України від 09.04.2015 року № 116/41, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 20.04.2015 року № 305/177, на всі виплати, що включені в дані Довідки, у тому числі на матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань та на допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, були нараховані страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с. 16, 17, 18).
12.06.2015 року ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва з заявою про включення "Інших виплат" у розрахунок пенсії державного службовця, отримавши відповідь №3929/09/О-365, що підстав для перерахунку її пенсії розрахованої відповідно до Закону України Про державну службу з урахуванням зазначених довідок графи "Інші виплати" немає (а.с. 19, 20).
Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку, чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках зазначених цим Законом.
За змістом статті 37 Закону № 3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.
У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР Про оплату праці (далі - Закон № 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.
Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.
Крім того, статтею 66 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.
Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Стаття 41 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.
Такі висновки викладені і в постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року №21-430а11, яка у відповідності до положень ст. 244-2 КАС України є обов`язковою для застосування.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що за наслідком застосування норм права, перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, - стаття 41 Закону № 1058-IV та стаття 66 Закону № 1788-ХІІ.
Такі висновки викладені і в постанові Верховного Суду України від 04 березня 2014 року №21-3а14, яка у відповідності до положень ст. 244-2 КАС України є обов`язковою для застосування.
Умови та порядок пенсійного забезпечення державних службовців визначено статтею 37 Закону України «Про державну службу».
Також, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до статті 37 Закону України «Про державну службу» (набрали чинності з 01 травня 2014 року) та змінено розмір відсотку суми заробітної плати при призначенні пенсії на 70 відсотків від суми заробітної плати державного службовця.
Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій державним службовцям регулює стаття 37-1 Закону України «Про державну службу», положення якої не змінювалися.
Суд звертає увагу на те, що при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому, внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни до статті 37 Закону України «Про державну службу» щодо розміру пенсії у відсотках, стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.
Згідно статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені Конституцією, не є вичерпними. Конституцій права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 21-445а13 від 17.12.2013р., яка у відповідності до положень ст. 244-2 КАС України є обов`язковою для застосування.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 17 Кодексу компетенція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а саме на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Системний аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що фізична чи юридична особа може оскаржити до адміністративного суду будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, шляхом подання адміністративного позову з вимогами, перелік яких міститься у частині четвертій статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскільки такий перелік не є вичерпним, особа може обрати й інші вимоги на захист своїх прав, свобод чи інтересів у сфері публічно - правових відносин, але, виходячи із закону, яким визначається порядок реалізації прав та свобод у сфері публічно-правових відносин, враховуючи компетенцію адміністративних судів (ст. 17 Кодексу), а також повноваження суду при вирішенні справи (ст. 162 Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до чинного закону, а саме чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду та вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин у справі та вимог чинного законодавства України, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, та правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для відмови у задоволенні позовних вимог немає, а доводи, наведені відповідачем, спростовуються вищенаведеним.

Керуючись статтями 94, 98, 158 - 163, 167, 183-2, 185, 254 - 258 Кодексу адміністративного судочинства України,
П О С Т А Н О В И В:
Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку її пенсії.
Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу", у розмірі 60 відсотків від сум заробітної плати державних службовців згідно Довідок про складові заробітної плати від 14.04.2014 року № 281/157д, від 09.04.2015 року № 116/41, від 20.04.2015 року № 305/177 з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки та індексації, починаючи з 22.04.2015р. з урахуванням проведених виплат.
Стягнути на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України судові витрати у розмірі 73,08 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення постанови або з дня отримання копії постанови з одночасним направленням копії апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Петріщева І.В.