Справа № 2-а-12850/11
Суддя: Шевченко І. І.
Дата ухвалення: 2011-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2011 року Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді - Шевченко І.І.

при секретарі Губенко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Інспектора ДПС взводу ОСП № 2 РДПС ДАІ в Чернігівській області молодшого державна міліції ОСОБА_2, третя особа: Взвод ОСП № 2 РДПС ДАІ в Чернігівській області про визнання незаконною постанови в справі про адміністративне правопорушення та її скасування, -

в с т а н о в и в:

позивач просить суд визнати незаконною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 054557 від 05.11.2011 року, закрити провадження в даній адміністративній справі, посилаючись на те, що 05.11.2011 року, на 50 км автодороги Кіпті-Глухів-Бачівськ, він керував автомобілем марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_1, легковий седан, 2010 року випуску, синього кольору, що належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Так, відповідачем, відносно нього, було складено протокол серії СВІ № 158193 у справі про адміністративне правопорушення, а також, постанова серії СВІ № 054557 в справі про адміністративне правопорушення від 05.11.2011 року, згідно якої, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В оскаржуваній постанові, відповідачем було зазначено те, що він, як учасник дорожнього руху порушив вимогу дорожнього знаку 4.1. (Рух прямо) та пункт 8.1. Правил дорожнього руху, в зв'язку з чим, його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді застосування щодо нього грошового стягнення у розмірі 255 грн. штрафу.

З такою мірою адміністративної відповідальності він не погоджуюсь з наступних підстав.

По - перше, відповідач в ході розгляду даної адміністративної справи з невідомих йому причин не вручив копію протоколу у справі про адміністративне правопорушення, чим порушив вимоги статті 254 КУпАП (згідно ч. 2 ст. 254 КУпАП «Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності»). Проте, жодних розписок, які стосуються отримання ним адміністративного протоколу, він не складав.

По - друге, відповідачем не було роз'яснено йому, як учаснику дорожнього руху, його законних прав та обов'язків, так як це передбачено статтею 268 КУпАП, оскільки, відповідачем не було проставлено жодних відміток в протоколі про роз'яснення йому змісту статті 2 68 КУпАП, яка регламентує наявність його прав, обов'язків та інтересів в ході розгляду адміністративної справи. Разом з цим, у відповідача був обов'язок під час розгляду даної адміністративної справи, роз'яснити йому його права, так як цього вимагає частина 4 статті 256 КУпАП. (ч. 4 КУпАП «При складенні протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі».

По - третє, відповідачем не було перевірено його особисті анкетні дані, як учасника дорожнього руху, зокрема до постанови за несено не правильні відомості його ім'я, як фізичної особи.

Доводить до відому суду, про те, що його прізвище - ОСОБА_3, ім'я - ОСОБА_1, по батькові - Олексійович (Згідно паспортних даних серії СК № 799566, що виданий Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області від 11.11.1998 року).

Однак, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, відповідачем було невірно притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_4.

По - четверте, дорожня ділянка, якою він рухався 05.11.2011 року, не містить заборонних дорожніх знаків та заборонних дорожніх розміток. Ним не було порушено дорожній знак, який забороняє рух його транспортного засобу, або забороняє в'їзд його транспортного засобу в заборонену місцевість та інші дорожні умови. В даній дорожній місцевості є альтернатива руху транспортних засобів, тому йому, як учаснику дорожнього руху, відповідач не мав права вказувати на напрямок руху за відсутності знаків, які забороняють рух та в'їзд.

Дійсно наказовий знак «рух прямо» є обов'язковим для учасників дорожнього руху, проте для виконання ним вимог дорожнього знаку «рух» прямо», йому в першу чергу, потрібно було заправити автомобіль пальним. В даній місцевості автодороги відсутні знаки сервісу, які повинні інформувати учасників дорожнього руху про розташування об'єктів обслуговування та вказівники про зручність доступу до них, в даному випадку, до послуг авто заправної станції у вигляді інформаційного знаку про в'їзд до «АЗС».

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає, що відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин, а тому вважає розглянути справу на підставі наявних у матеріалах справи документах.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає, що відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин, а тому вважає розглянути справу на підставі наявних у матеріалах справи документах

Вислухавши позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів

Згідно п.1 ч. 1 ст. 17 КАСУ юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 18 КАСУ місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно абз. 2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 року до правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийнятті суб'єктами владних повноважень, крім суду.

Повноваження ДАІ про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом та стосується інтересів конкретної особи (порушника), тобто є актом індивідуальної дії, а відповідно до ч. 2 ст. 19 КАСУ, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднання),вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи - позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених Кодексом.

Таким чином, позивач правомірно, із дотриманням вимог територіальної підсудності, звернувся з адміністративним позовом про скасування наведеної постанови.

Так, судом встановлено, що згідно оскаржуваної в даній справі постанови позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 8.1 Правил дорожнього руху, скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КпАП України, завдання провадження в справах про адміністративне правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 70 КАСУ, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись ніякими іншими засобами.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основні яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпеченням безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Незважаючи на те, що згідно з ст.251 КУпАП, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у постанові прийнятій інспектором ДПС ОСОБА_2 не наведено будь-якої оцінки вказаного доказу.

Таким чином, з огляду на викладене вище, суд вважає, що при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення від 05 листопада 2011 року відносно ОСОБА_4 суб'єктом владних повноважень інспектором ДПС ОСОБА_2 вчинено низку порушень, а саме: в порушення вимог ст. 280 КУпАП, не з'ясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме постанова в справі про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам, передбаченим у ст. 283 КУпАП, у зв'язку з чим, суд визнає постанову такою, що підлягає скасуванню, а провадження по адміністративній справі закриттю.

Доходячи висновку про незаконність постанови про адміністративне правопорушення, суд керувався іншими міркуваннями, зокрема невірним застосуванням відповідачем як суб'єктом владних повноважень вимог чинного законодавства України, що призвело до порушення прав позивача та його незаконного притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, копія протоколу про адміністративне правопорушення не вручались позивачу у встановленому законом порядку, який був позбавлений права дати пояснення та скористатись правом на отримання правової допомоги, що є порушенням конституційних прав громадянина та порушенням процесуальних вимог діючого законодавства.

Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів правопорушення з боку позивача, який, у свою чергу, будь-які порушення зі свого боку заперечує, а можливість зібрання таких доказів втрачена.

Відповідно до ст. 71 ч. 2 КАС України, обовязком доказування правомірності своїх дій в даному випадку покладено на відповідача.

Таким чином, суд підсумовуючи вищевикладене, приходить до висновку, що відповідачем при винесенні рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не були дотримані положення КУпАП, процесуальні вимоги при розгляді справи, в зв'язку з чим наявні підстави вважати дане рішення протиправним та скасувати його, оскільки відсутні докази наявності складу правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП в діях позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, «Інструкції з організації провадження та діловодства у правах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх справ України, Правила дорожнього руху України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора ДПС взводу ОСП № 2 РДПС ДАІ в Чернігівській області молодшого державна міліції ОСОБА_2, третя особа: Взвод ОСП № 2 РДПС ДАІ в Чернігівській області про визнання незаконною постанови в справі про адміністративне правопорушення та її скасування - задовольнити.

Постанову від 05.11.2011 року серії СВ1 № 054557 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. скасувати та провадження по справі закрити та провадження по справі закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя: І.І.Шевченко