Справа № 2а-4725/10/0870(СН/808/47/15)
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2016 рокусправа № 2а-4725/10/0870(СН/808/47/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2015 року по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Унітарне підприємство Укрпромресурс» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, за участю Прокуратури Запорізької області про визнання нечинними податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Унітарне підприємство Укрпромресурс» (далі - ТОВ «УП Укрпромресурс») звернулося до суду з позовом до відповідача Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя ,правонаступником якого є Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя), в якому просить визнати нечинними податкові повідомлення - рішення №/0 від 17.11.2009 року, №/1 від 05.02.2010 року, №/2 від 20.04.2010 року та №/3 від 05.07.2010 року.

Постановлені по справі судові рішення скасовані ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.07.2015 року, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.11.2015 року позовні вимоги задоволено,визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя № /0 від 17.11.2009 року, № /1 від 05.02.2010 року, № /2 від 20.04.2010 року, №/3 від 05.07.2010 року, на користь позивача з Державного бюджету України присуджені 3,40 грн. судового збору.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 12.10.2009 року по 30.10.2009 року ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя проведено планову виїзну перевірку ТОВ «УП Укрпромресурс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2008 року по 30.06.2009 року, за результатами якої складено акт №131/23-5/31775566 від 04.11.2009 року.

Як вбачається з акту перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем вимог Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств"№ 334/94-ВР від 28.12.1994 року (далі - Закон №334/94-ВР), в результаті чого занижено податок на прибуток за перевірений період у загальній сумі 821 035 грн., а саме: пп. 4.1.6 п. 4.1 ст.4 , внаслідок чого позивачем занижено валовий доход по декларації з податку на прибуток за 3 квартал 2008 року на загальну суму 2 999 000 грн. за рахунок не включення до складу валового доходу суму безповоротної фінансової допомоги (кредиторської заборгованості за векселем, виданим ТОВ "Ерідан-Інвест");

п.1.32 ст. 1, п. 5.1 ст.5 Закону №334/94-ВР, внаслідок чого завищено валові витрати по декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2009 року на загальну суму 285 140 грн. за рахунок віднесення до складу валових витрат витрати на виготовлення продукції, яка в подальшому була реалізована покупцю за цінами нижчими ніж витрати на її виготовлення;

пп.4.1.1 п. 4.1 ст.4, пп.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону №334/94-ВР України, внаслідок чого занижено валовий доход по декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2009 року на загальну суму 26 500 грн. за рахунок не включення до складу валового доходу консалтингових послуг ТОВ "Дієг-Авіастар".

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення №/0 від 17.11.2009 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем в розмірі 821 035 грн., штрафними, (фінансовими) санкціями в розмірі 398 248 грн.

Не погодившись з податковим повідомленням - рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарг позивача податкове повідомлення - рішення №/0 від 17.11.2009 року залишено без змін, а скарги позивача без задоволення та додатково прийняті податкове повідомлення - рішення №/1 від 05.02.2010 року, податкове повідомлення - рішення №/2 від 20.04.2010 року, податкове повідомлення - рішення №/3 від 05.07.2010 року щодо виконання визначеного зобов'язання на ті ж самі суми.

Не погодившись з зазначеними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач оскаржив їх в судовому порядку.

Відповідно до п.4.1 ст.4 Закону №334/94-ВР України, валовий дохід - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами. Валовий доход, зокрема, включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді (пп. 4.1.6 п. 4.1 ст.4 Закону).

За приписами пп.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону №334/94-ВР, датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівку - дата її оприбуткування в касі платника податку, а за відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного надання результатів робіт (послуг) платником податку.

Згідно з вимогами пп. 1.22.1 п. 1.22 ст. 1 Закону № 334/94-ВР, безповоротна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податку згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами, які не передбачають відповідної компенсації чи повернення таких коштів (за винятком бюджетних дотацій і субсидій), або без укладання таких угод; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після її списання, якщо така безнадійна заборгованість була попередньо включена до складу валових витрат кредитора: сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності.

Положеннями п. 1.25 Закону №334/94-ВР передбачено, що безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає, в тому числі, одній з таких ознак: а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; в) заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Згідно зі ст. 28 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, затвердженого Женевською конвенцією 7.06.1930 року ( далі Уніфікованого закону про векселі), акцептант зобов'язується здійснити платіж за векселем при настанні строку платежу, зазначеного у векселі.

Відповідно до ст. 34, абз. 1 ст. 70, 77 Уніфікованого закону про векселі встановлено, що переказний вексель строком за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явленні. Він повинен бути пред'явлений для платежу протягом одного року від дати його складання. Трасант може скоротити цей строк або обумовити більш тривалий строк. Ці строки можуть бути скорочені індосантами;

позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються через три роки, які обчислюються від дати настання строку платежу. Такий строк застосовується як щодо позову векселедержателя, так і щодо позовних вимог, пред'явлених до акцептанта переказного векселя векселедавцем, індосантами, авалістами та іншими особами, до яких права за векселем перейшли внаслідок виконання ними вексельного зобов'язання.

до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів зокрема положення щодо строку платежу (ст. 33 - 37) та щодо позовної давності (ст. 70 і 71).

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що в разі непогашення акцептованого простого векселя у зазначений у ньому термін позовні вимоги такого векселя погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу, а відтак лише після закінчення такого строку позовної давності непогашена заборгованість за векселем трансформується у безповоротну фінансову допомогу, що опосередковується виникненням у платника - векселедавця обов'язку збільшити валовий доход на суму такої допомоги.

У той же час у разі достовірного встановлення обставини щодо припинення господарського зобов'язання згідно із ч. 3 ст. 205 ГК України, а саме у зв'язку з неможливістю виконання у разі ліквідації суб'єкта господарювання, якщо не допускається правонаступництво за цим зобов'язанням, у платника податку (боржника) виникає інший доход із суми непогашеної заборгованості, який відноситься до складу валового доходу звітного періоду, в якому такий доход виник (на дату ліквідації підприємства-кредитора).

Відтак у правовідносинах, що виникають у сфері обігу простих векселів, ліквідація векселедержателя та відсутність у нього правонаступників може за певних обставин слугувати підставою для припинення зобов'язань векселедавця відповідно до наведеної норми Кодексу.

Сторонами не заперечується, що 13.07.2007 року ТОВ «УП Укрпромресурс» передало ТОВ «Ерідан - Інвест» простий вексель, дійсний по пред'явленню, номінальною вартістю 2 999 000 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2008 року ТОВ «Ерідан - Інвест» визнано банкрутом та 31.07.2008 року проведено скасування державної реєстрації.

Суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки особливістю простого векселя є те, що боржником за таким векселем завжди виступає векселедавець, то векселедержатель у свою чергу може використовувати його як засіб платежу у розрахунках з третіми особами, здійснюючи таким чином переведення власної заборгованості на векселедавця.

Отриманий від позивача вексель мав увійти до ліквідної маси ТОВ «Ерідан - Інвест», проте відповідачем не досліджувався та не встановлювався факт залишення у ТОВ «Ерідан - Інвест» зазначеного векселя або його подальшої передачі, а отже після ліквідації ТОВ «Ерідан - Інвест» наданий позивачем вексель фактично не втрачав своєї сили боргового цінного паперу та міг і надалі використовуватися в обігу до закінчення строку платежу за ним.

В силу викладеного є вірним висновок суду першої інстанції щодо відсутності факту заниження позивачем валового доходу за 3 квартал 2008 року на загальну суму 2 999 000 грн. за рахунок не включення до складу валового доходу суму безповоротної фінансової допомоги (кредиторської заборгованості за векселем, виданим ТОВ "Ерідан-Інвест", та неправомірність нарахування відповідачем позивачу суми податкового зобов'язання за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями у розмірі 749 750 грн. суми основаного платежу та 374 875 грн. штрафних санкцій.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону № 334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону № 334/94-ВР, до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону № 334/94-ВР).

Як зазначено в акті перевірки податковим органом, відповідно до оборотно-сальдо вої відомості ТОВ «УП Укрпромресурс» по рахунку 26 за 1 квартал 2009 року вартість 734 кг. труби титанової ПТ-7М d 133x4,0-5,0 мм складає 344 230,40 грн., що реалізована позивачем відповідно до видаткової накладної від 23.01.2009 року №РН-0000001 ТОВ «Дієг-Авіастар» за ціною 82,59 грн. за кг (без ПДВ) на загальну суму 72 745,27 грн., проте відповідно до наданих первинних документів позивачем фактично понесені витрати на її створення в розмірі 345 761 грн., що є завищенням валових витрат за 1 квартал 2009 року на загальну суму 285 140 грн.

Підпунктом 1.20.1, 1.20.2 п.1.20 ст.1 Закону № 334/94-ВР передбачено, що якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін; для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах.

Також до факторів ціноутворення, крім рівня витрат, пов'язаних з виробництвом товару, належить також рівень попиту на продукцію, кон'юнктура ринку, платоспроможність покупця, обсяги виробництва та складські запаси продавця та інші умови, які об'єктивно впливають на формування ціни.

Обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом. При проведенні перевірки платника податку податковий орган має право надати запит, а платник податку зобов'язаний обґрунтувати рівень договірних цін або послатися на норми абз. 1 пп. 1.20.1 цього пункту (пп. 1.20.8 п. 1.20 ст. 1 Закону № 334/94-ВР).

Крім того, для визначення прибутковості господарської діяльності має аналізуватись не окрема операція, а господарська діяльність в сукупності. Прибутковість кожної окремої господарської операції не є безумовною умовою здійснення господарської діяльності, а отже, отримання збитків при здійсненні певної операції не може у всіх випадках свідчити про те, що товари (роботи, послуги) не використовуються у господарській діяльності платника податків, якщо здійснення збиткової господарської операції обумовлено загальноприйнятними умовами господарювання.

Оскільки податковим органом у ході проведення перевірки не надавався запит щодо визначення та обґрунтування ціни реалізації труби титанової ПТ-7М d133x4,0-5,0 мм, не досліджено та не обґрунтовано причини зниження вартості даної продукції, а тому суд першої інстанції правомірно визнав недоведеним висновок податкового органу щодо завищення позивачем валових витрат за 1 квартал 2009 року на загальну суму 285 140 грн. ,та неправомірність нарахування суми податкового зобов'язання за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями у розмірі 71 285грн. суми основаного платежу та 23 373 грн. штрафних санкцій.

Матеріали справи свідчать, що розрахунок сум основаного платежу та штрафних санкцій в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях не включає нарахування податковим органом позивачу грошового зобов'язання за зазначене відповідачем в акті перевірки порушення позивачем пп.4.1.1 п. 4.1 ст.4, пп.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону №334/94-ВР України в частині заниження валового доходу по декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2009 року на загальну суму 26 500 грн. за рахунок не включення до складу валового доходу консалтингових послуг ТОВ "Дієг-Авіастар", а тому відсутні підстави для прийняття рішення щодо цих обставин.

Доводами апеляційної скарги вказані обставини не спростовуються.

Оскільки судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова