Справа № 804/2462/14
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року м. Київ К/800/65545/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненко А.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Міндоходів і зборів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЙГЕР - ГК" до Головного управління Міндоходів і зборів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и л а:

ТОВ "Тайгер-ГК" звернулося з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати винесені 31 січня 2014 року податкове повідомлення - рішення форми "Р" №, яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість у загальному розмірі 456 817,06 грн., з яких 365 453,65 грн. основного платежу, 91363,41 грн. штрафних санкцій, та податкове повідомлення - рішення форми "Р" №, яким позивачу нараховані грошові зобов'язання за ввізним митом у загальному розмірі 53 153,45 грн., з яких 42 522,76 грн. основного платежу, 10 630,69 грн. штрафних санкцій.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року, позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 31 січня 2014 № , .

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу, у якій просить їх скасувати, а у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем в період з 27.11.2013 року по 11.12.2013 року проведено перевірку дотримання ТОВ "ТАЙГЕР-ГК" вимог законодавства України з питань державної митної справи, про що 14.01.2014 року складено акт №Н02/14/33382960.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків, позивач у жовтні 2012 року за митною декларацією №110120000/2012/416453 від 26.10.2012 року здійснив митне оформлення товару: фотокамер цифрових побутових "Nikon" та цифрових телетюнерів (ресиверів) "VIASAT", отриманих за договором поставки з компанією "ITT PRODUCTION LLP" Великобританія, відправником товару згідно товаропровідних документів виступає компанія "LIRA Import Export service GmbH" Німеччина, отримувачем - ТОВ "ТАЙГЕР-ГК".

Митний орган дійшов висновку, що при митному оформленні товару позивач порушив ч.2 ст.52 МК України, в результаті чого занижено суму митної вартості товарів, як бази оподаткування ввізним митом та податком на додану вартість за ВМД№110120000/2012/416453 від 26.10.2012 року; порушив ч.1 ст.279, ч.1 ст.295 МК України, в результаті чого занижено суму належних до сплати митних платежів, а саме: ввізного мита за ВМД №/2012/416453 від 26.10.2012 року; а також порушив ч.1 ст.190 ПК України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість при ввезенні товару за тією ж митною декларацією.

Відповідачем в акті перевірки зазначено, що спірна партія товару - цифрових фотоапаратів - "Nikon" поставлена компанією "Nik NL" (Нідерланди) на адресу іншого контрагента ТОВ "Телефончик" (м. Кременчук) за митною декларацією № 12NL1ADE5020D993C5 від 22.10.2012 року, а товар - цифрові телетюнери "VIASAT" - поставлений через компанію "Phimex Warehousing B.V. " компанією "VIASAT" на адресу ТОВ "Віжн ТБ", при цьому вартість товару згідно інвойсів від 22.10.2012 року за №, № склала суму 182 391,91 Євро; зазначені документи щодо поставки товару під час руху товару територією Німеччини замінені на складі фірми "LIRA Import Export service GmbH" документами на поставку товару компанією "ITT PRODUCTION LLP" на адресу ТОВ "Тайгер-ГК", які містили дані щодо меншої вартості відвантаженого товару.

При цьому позиція митного органу ґрунтується на отриманих від митних органів іноземних держав (митного інформаційного центру Нідерландів, Великобританії, митної кримінальної поліції Німеччини) документах.

На підставі акту перевірки відповідачем 31.01.2014 року прийняті податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість у загальному розмірі 456 817,06 грн., з яких за основним платежем в сумі 365 453,65 грн., за штрафними санкціями в сумі 91363,41 грн., та податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу нараховані грошові зобов'язання за ввізним митом у загальному розмірі 53 153,45 грн., з яких за основним платежем в сумі 42 522,76 грн., за штрафними санкціями в сумі 10 630,69 грн.

Згідно з ч.2 ст.52 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій ст.. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем на територію України на підставі зовнішньоекономічного договору поставки №20090601 від 01.06.2009 року з компанією "ITT PRODUCTION LLP" (Великобританія, 48 Queen Anne Street, London W1G9JJ, UK) , а також згідно інвойсів № від 09.10.2012 року та № від 18.10.2012 року придбано та імпортовано товар фотоапарати "Nikon" та телетюнери "VIASAT" за ВМД №/ 2012/416453 від 26.10.2012 року, що підтверджено первинними документами - зовнішньоекономічним договором, інвойсами, та вантажно-митною декларацією.

Згідно транспортної накладної CMR V2221012 від 22.10.2012 року для позивача товар відвантажувався компанією ITT PRODUCTION LLP зі складу фірми "LIRA Import Export service GmbH"у Німеччині (м. Дуйсбург) автомобілем з номерним знаком АС6004АО.

Відповідно вказаних вище інвойсів дата відправки товару зазначена 22.10.2012 року , вартість поставленого товару склала за товар - фотоапарати "Nikon" - суму 51 497 доларів США, за телетюнери "Віасат" - суму 11 400 доларів США , на загальну суму 62 897 доларів США , інвойси оплачені позивачем по факту відвантаження товару платіжним дорученням № 191 від 23.10.2012 року.

Вважаючи неправомірними дії позивача при розмитненні товару, відповідач не перевіряв дані щодо поставки товару позивачу контрагентом "ITT PRODUCTION LLP" Великобританія, а скористався інформацією митних органів Великобританії на запит Державної митної служби України від 21.11.2011 року щодо британських компаній, які зареєстровані у Домі Компаній Великобританії, що мають представництва за кордоном, та які за місцем реєстрації не зберігають первинні документи.

Відповідно до відповіді контрагента позивача компанії ITT PRODUCTION LLP, в якому постачальник підтверджує заявлену позивачем при розмитненні вартість спірної партії товару, та обґрунтовує формування ціни поставленого товару згідно інвойсів.

В акті перевірки відповідач посилається як на доказ заниження ТОВ "Тайгер-ГК" митної вартості товару на отримані від митного інформаційного центру Нідерландів інформацію, експортну декларацію № 12NL1ADE5020D993C5 від 22.10.2012 року , та інвойси від 22.10.2012 року №, № щодо поставки товару цифрових фотоапаратів "Nikon" на адресу контрагента ТОВ "Телефончик" компанією Nikon Europe D.V. з місцем відвантаження товару Нідерланди.

В той же час відомості про загальну вагу, вартість товару, та дати відправки товару в експортній декларації № 12NL1ADE5020D993C5 від 22.10.2012 року щодо відвантаження компанією Nikon Europe D.V. товару на адресу ТОВ "Телефончик" різняться з тими ж відомостями ВМД №/ 2012/416453 від 26.10.2012 року щодо поставки товару на адресу позивача компанією ITT PRODUCTION LLP.

При цьому відповідачем не враховано, що згідно інформації митного інформаційного центру Нідерландів товар від зазначеної компанії Nikon Europe D.V. транспортовано автомобілем з іншим номерним знаком DU LS 567, що суперечить фактичним обставинам поставки спірної партії товару на адресу позивача ТОВ "Тайгер-ГК" компанією ITT Production LLP, яка здійснена по часу раніше, ніж поставка товару на адресу контрагента ТОВ "Телефончик" та яка доставлялася іншим автомобілем.

Згідно тієї ж відповіді митного інформаційного центру Нідерландів відсутня інформація щодо поставки товару цифрових телетюнерів (ресиверів) "VIASAT" на адресу контрагента ТОВ"Віжн ТБ", компанією "Phimex Warehousing B.V.".

Із інформації, отриманої від органів кримінальної митної поліції Німеччини вбачається, що кримінальна митна поліція Німеччини не погоджується з припущенням митного органу України щодо заміни комерційних та інших документів і видачі документів з неправдивими даними щодо відправника, одержувача та продавця товарів на складі фірми "LIRA Import Export service GmbH".

Матеріалами справи підтверджено, що при пропуску автомобіля з товаром позивача митним органом здійснено перевірку опису, маркування, ваги брутто та нетто, що підтверджено актом про проведення огляду (переогляду) товарів, та свідчить про те, що відповідачем визнано, що товар відповідає заявленим позивачем характеристикам.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2013 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.10.2013року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 483 ч. 1 МК України директора ТОВ "Тайгер-ГК" закрите з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення - подання митному органу як підстави для переміщення товарів через митний кордон України документів, що містять неправдиві дані щодо партії товару за ВМД №/ 2012/416453 від 26.10.2012 року, при цьому судом встановлено, що на адресу ТОВ "Тайгер ГК" та ТОВ "Телефончик" згідно пакувальних листів та інвойсів контрагентами поставлені різні моделі фотокамер, які не співпадають між собою.

Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що поставка компанією ITT PRODUCTION LLP на адресу ТОВ "Тайгер-ГК" товару, який поставлений компанією NIK NL з місцем відвантаження товару Нідерланди на адресу контрагента ТОВ "Телефончик" за заниженою ціною є припущенням митного органу, не доведеним належними доказами.

За приписами ч.1 ст.279, ч.1 ст.295 МК України базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є:1) для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів;2) для товарів, на які законом встановлено специфічні ставки мита, - кількість таких товарів у встановлених законом одиницях виміру; митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами , на яких покладено обов'язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов'язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

Згідно ч.1 ст.190 ПК України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Відповідно до ст.51, ст.53 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом, що подає митному органу документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Стаття 57 МК Українипередбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом послідовного застосування таких методів: основним методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються ; другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів ; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів ; в) на основі віднімання вартості ; г) на основі додавання вартості ; г) резервного ; при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до п.3 ст.57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Судами встановлено, що позивачем митному органу надані передбачені ч. 2 ст. 53 МК України документи, які підтверджують вартість імпортованого товару за основним методом, в тому числі висновок № ГО-7272 від 26.10.2012 року експерта ТПП України щодо обґрунтованості застосування позивачем основного методу визначення митної вартості товару, але при розмитненні застосований резервний метод на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях, що свідчить про проведення позивачем у відповідності до ч. 5 ст. 55 МК України консультації з відповідачем з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Викладене свідчить, що митна вартість партії товару і, відповідно, сума грошових зобов'язань позивача визначена за даними, наданими митним органом, а тому позивач в силу положень п. 54.4. ст.54 МК України не може нести відповідальність за суму грошового зобов'язання, визначеного з використанням даних митного органу.

За таких обставин колегія суддів вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій, що позивач виконав передбачені чинним митним законодавством умови визначення митної вартості товару, сплатив суму належних до сплати митних платежів, в тому числі суму податку на додану вартість при ввезенні товару, а тому висновки митного органу щодо збільшення сум грошових зобов'язань з податку на додану вартість та нарахування штрафних санкцій на загальну суму 456 817,06 грн. згідно податкового повідомлення - рішень форми "Р" № від 31.01.2014 року, нарахування грошових зобов'язань за ввізним митом у загальному розмірі 53 153,45 грн. за податковим повідомленням-рішенням № від 31.01.2014 року є неправомірними.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є обґрунтованим та вірним.

Доводи касаційної скарги його не спростовують та не свідчать про допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до закону можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. 220, 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління Міндоходів і зборів у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець