Справа № 2-а-661/10
Суддя: Маслюк Н. В.
Дата ухвалення: 2010-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-661/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2010 р. м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Маслюк Н.В.

при секретарі Дасюк Н.В.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Чернігівській області, інспектора ДПС Менського взводу ДПС ВДАІ ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та скасування рішення субєкта владних повноважень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звертаючись до суду з адміністративним позовом до УДАІ УМВС України в Чернігівській області, інспектора ДПС Менського взводу ДПС ВДАІ ОСОБА_3, просить поновити строк для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення від 22.10.2009 року, визнати незаконними дії старшого інспектора ДПС ВДАІ Менського взводу ДПС ОСОБА_3 щодо винесення постанови СВ № 036730 від 22.10.2009 року по справі про адміністративне правопорушення, скасувати постанову від 22.10.2009 року по справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.10.2009 року інспектором ДПС ДАІ ОСОБА_3 відносно нього було винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП. Вказану постанову вважає незаконною, оскільки винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, в оскаржуваній постанові не міститься належного опису обставин, які б доводили факт здійснення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, в постанові не зазначено, чим визначалось обмеження швидкості руху та який пункт ПДР України було порушено, а також не зазначено про прийняте по справі рішення. Вказує, що інспектор не вручив йому копію протоколу та постанови. Копію постанови отримав лише 25.02.2009 року у державного виконавця, у звязку з чим пропустив строк на її оскарження, який просить поновити.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити повністю.

Відповідач інспектор Орішко В.Г. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Після оголошеної по справи перерви, відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача УДАІ УМВС України в Чернігівській області, в судове засідання не зявився, про день та час проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с.24).

Суд, у відповідності до ч.4 ст. 128 КАС України, визнав можливим продовжити розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача та заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 22.10.2009 року інспектором Менського взводу ДПС ВДАІ ОСОБА_3 було складено протокол серії СВ № 050933 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 22.10.2009 року о 14 год. 48 хв. в с.Сахутівка Корюківського району Чернігівської області керував автомобілем НОМЕР_1 та рухався зі швидкістю 82 км/год, при максимально допустимій 60 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с.25).

На підставі вказаного протоколу, інспектором Менського взводу ДПС ВДАІ ОСОБА_3 22.10.2009 року винесена постанова серії СВ № 036730, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 грн.(а.с.4).

При вирішенні питання про дотримання ОСОБА_1 строків, передбачених ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд враховує, що як наголосив Європейський суд з прав людини у справі „Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії , сторони повинні мати можливість скористатися правом на вчинення позову з того моменту, коли вони ознайомилися із рішенням, що покладають на них обовязки або можуть порушувати їхні законні права чи інтереси. Як засіб спілкування між органами та сторонами, вручення рішення створює можливість для сторін знайомитись з рішенням та підставами для нього, таким чином надаючи їм змогу оскаржити його, якщо вони вважатимуть це за доцільне.

Беручи до уваги, що відповідачем не надано доказів про вручення копії оскаржуваної постанови позивачу, тому виходячи з положень ст. 289 КУпАП, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 55 Конституції України, суд вважає, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 222 КУпАП до компетенції працівників органів внутрішніх справ віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 122 КУпАП. При цьому, згідно ст. 255 КУпАП протоколи про адміністративне правопорушення складаються не у всіх випадках. Зокрема, при виявленні правопорушення, відповідність за яке передбачена ч.1 та ч.2 ст. 122 КУпАП службовою особою, уповноваженою на те, виноситься постанова про накладення адміністративного стягнення. Протокол за таких обставин складається лише у випадку незгоди особи, яку притягнуто до адмінвідповідальності з цією постановою ( ч.2 ст. 255 та ч.2 ст. 258 КУпАП,). Таким чином, суд вважає, що в частині вимоги позивача стосовно визнання незаконними дій інспектора Менського взводу ДПС ВДАІ ОСОБА_3 щодо винесення постанови серії СВ № 036730 про адміністративне правопорушення від 22.10.2009 року є необґрунтованими, оскільки саме інспектор ДПС відповідно до його службових обовязків уповноважений згідно до ст.222 КУпАП розглядати зазначені в ній порушення та приймати рішення щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності та накладати адміністративні стягнення у вигляді штрафу на місці вчинення правопорушення.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що диспозиція ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення перевищення водіями транспортних засобів обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, а в даному випадку порушення перевищення обмежень швидкості руху з боку ОСОБА_1 не встановлені, зважаючи на те, що тягар доказування в адміністративному судочинстві лежить на відповідачах - субєктах владних повноважень, які в свою чергу не надали суду заперечень проти позову, не навели переконливих доказів, які б спростували доводи позивача, а тому суд вважає їх за правдиві.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, а оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст.3,11,17, 69-71,94, 99, 158-163, 167, 185, 186 КАС України, ст. 283-284 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду на оскарження постанови про накладання адміністративного стягнення, як пропущений з поважної причини.

Постанову серії СВ № 036730 від 22 жовтня 2009 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором ДПС Менського взводу ДПС ВДАІ ОСОБА_3 за ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 260 грн 00 коп. скасувати.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови та шляхом подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження, через суд який виніс постанову.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Новозаводського

районного суду м. Чернігова Н.В.МАСЛЮК