Справа № 2а-9757/12/2070
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року м. Київ К/800/8387/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника позивача Ярмолик О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (правонаступника Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби)

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2013

у справі №2а-5938/12/2070

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пилигрим»

до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2012 в позові відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2013 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2012 скасовано. Прийнято нову постанову. Позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Дзержинському районі м.Харкова Харківської області ДПС від 10.01.2012 № та №.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про відмову в позові, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено позапланову документальну невиїзну перевірку з питань перевірки відомостей взаємовідносин позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «Тех-Агроремпоставка» за період лютий - вересень 2010 року, за наслідками перевірки складено акт від 23.12.2011 № 6250/2305/30426250.

За висновками акта перевірки позивачем допущено порушення:

пп.7.4.1, пп. 7.4.4 п. 7.4, пп.7.5.1 п.7.5 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 168/97-ВР «Про податок на додану вартість», зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього на загальну суму 60166,00 грн.;

п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України 28.12.1994 № 334/97-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств», зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток всього на загальну суму сумі 75208,00 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення від 10.01.2012 № , яким визначено податкове зобов?язання з податку на прибуток в сумі 75208 грн. та штрафні санкції в сумі 18802 грн. та податкове повідомлення-рішення №, яким визначено податкове зобов?язання з податку на додану вартість в сумі 60166 грн. та штрафні санкції в сумі 15041,50 грн.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається відповідач у касаційній скарзі, та вважає, що судом повно встановлені обставини у справі, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні відносини.

Відповідно до приписів підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то, відповідно до пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 цього Закону, сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (абзац перший пп.7.4.5 п. 7.4 цієї статті).

Згідно з пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Тобто необхідною умовою для формування валових витрат та віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що між позивачем та ТОВ «Тех-Агроремпоставка» укладено договори № б/н від 01.02.2010, №б/н від 01.04.2010, №б/н від 05.05.2010, №б/н від 01.06.2010, №б/н від 01.07.2010, №б/н від 02.08.2010, №б/н від 01.09.2010 , за умовами яких (п. 1.1) виконавець зобов'язується виконати і здати замовнику зазначені в договорі роботи та послуги, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити виконані роботи (послуги) в розмірі, зазначеному в договорі.

Відповідно до розділу № 2 «Порядок виконання робіт і послуг» п. 2.1 виконавець надає замовнику послуги по збору повної інформації про тури від українських туроператорів для подальшого її розміщення на Web-сайті замовника www. piligrim.ua.

Згідно п. 2.2, передбачені договором роботи і послуги виконуються виконавцем в повній відповідності з вимогами замовника.

Відповідно до п. 2.7 питання про подальше використання виконавцем результатів робіт, виконаних по договору, вирішується по погодженню з замовником.

Згідно п. 4.1 приймання замовником виконаних робіт і послуг здійснюється у встановленому в договорі порядку. Робота передається на електронному носії в єдиному екземплярі.

Реальність здійснення господарських операцій за цими договорами підтверджено актами передачі-прийому робіт (послуг) за період лютий-вересень 2010 року № 1 від 26.02.2010 на суму 21000,00 грн. з ПДВ, № 1 від 30.03.2010 на суму 39000,00 грн. з ПДВ, № 1 від 28.04.2010 на суму 39000,00 грн. з ПДВ, № 1 від 31.05.2010 на суму 35000,00 грн. з ПДВ, № 1 від 30.06.2010 на суму 80000,00 грн. з ПДВ, № 1 від 30.07.2010 на суму 74000,00 грн. з ПДВ, № 1 від 27.08.2010 на суму 55000,00 грн. з ПДВ, № 1 від 30.09.2010 на суму 18000,00 грн. з ПДВ; податковими накладними, видними TOB «Тех-Агроремпоставка», за період лютий-вересень 2010 року: №398 від 26.02.2010 на суму 21000,00 грн. з ПДВ, № 986 від 30.03.2010 на суму 39000,00 грн. з ПДВ, № 1541 від 28.04.2010 на суму 39000,00 грн. з ПДВ, № 2178 від 31.05.2010 на суму 35000,00 грн. з ПДВ, № 2929 від 30.06.2010 на суму 80000,00 грн. з ПДВ, № 3634 від 30.07.2010 на суму 74000,00 грн. з ПДВ, № 4275 від 27.08.2010 на суму 55000,00 грн. з ПДВ, № 5206 від 30.09.2010 на суму 18000,00 грн. з ПДВ; звітами виконавця TOB «Тех-Агроремпоставка» про виконану роботу по збору інформації про тури від українських туроператорів та її розміщення на сайті замовника TOB ТФ «Пилигрим» - piligrim.ua за період лютий-вересень 2010 року у вигляді 8 прошитих книжок від 26.02.2010, від 30.03.2010, від 28.04.2010, від 31.05.2010, від 30.06.2010, від 30.07.2010, від 27.08.2010, від 30.09.2010.

Оплата послуг проведена у безготівковій формі, що підтверджено банківськими виписками.

На час укладення та виконання договорів контрагент позивача був зареєстрованим в ЄДРПОУ, тобто був юридичною особою, наділеною цивільною правоздатністю і дієздатністю, був платником податку на додану вартість.

Судом апеляційної інстанції з дотриманням вимог статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем, а також зібраних судом на виконання вимог статті 11 цього Кодексу, та зроблено обґрунтований висновок, що господарські операції позивача з TOB «Тех-Агроремпоставка» були здійснені з метою провадження господарської діяльності, мали реальний характер, а тому правові підстави для висновку про законність податкових повідомлень-рішень про збільшення позивачу грошового зобов'язання з ПДВ та податку на прибуток, з приводу правомірності яких виник спір, відсутні.

В акті перевірки суб'єктом владних повноважень не викладено жодних належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій за спірними правочинами, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про наявність взаємопов'язаності позивача та контрагента позивача, про несумісність предмету спірних правочинів з напрямом господарської діяльності позивача, про відсутність використання позивачем отриманих послуг в господарській діяльності, про відсутність змін у складі і структурі активів осіб, котрі є сторонами спірного правочину, що зумовлює необґрунтованість висновку суб'єкта владних повноважень про нікчемність правочинів або невідповідності закону вчинених за ними господарських операцій.

Відсутність постачальника за юридичною адресою, вказаною в установчих документах, свідчить лише про недотримання цим контрагентом порядку державної реєстрації або внесення змін до установчих документів, однак не доводить того, що послуги насправді не поставлялися позивачеві.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначними доказами, однак, такі докази на порушення вимог частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України податковим органом не представлено, реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит та валові витрати, не спростовано.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд апеляційної інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права та постановив обґрунтоване рішення, що повно відображає обставини, які мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для його скасування, з мотивів викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2013 - без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-2391 КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун