Справа № 800/56/16
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року м. Київ справа № 800/56/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді Мороз Л.Л. - (суддя-доповідач)

суддів Голяшкіна О.В.,

Мороза В.Ф.,

Донця О.Є.,

Логвиненка А.О.,

за участю секретаря судового засідання Загородньої М.О.,

за участю: представників позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_7 до Вищої ради юстиції про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 звернувся до Вищого адміністративного суду України, як суду першої інстанції, з позовом до Вищої ради юстиції України про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання опублікувати на офіційному веб-сайті рішення про внесення подання до Верховної ради України про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Вищого господарського суду України у зв'язку з порушенням присяги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, не зважаючи на настання встановленого законом строку, Вища рада юстиції станом на день подання позову не опублікувала на офіційному веб-сайті рішення про внесення подання до Верховної ради України про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Вищого господарського суду України у зв'язку з порушенням присяги.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в їх задоволенні.

В письмових запереченнях на позовну заяву відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що права позивача у спірних правовідносинах не порушено. Крім того, рішення Вищої ради юстиції від 24.12.2015 року № 1202/0/15-15 оприлюднено на офіційному веб-сайті 28.01.2016 року.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, колегія суддів встановила наступне.

24 грудня 2015 року Вища рада юстиції прийняла рішення № 1202/0/15-15 внести подання до Верховної Ради України про звільнення судді Вищого господарського суду України Мирошниченка С.В. з посади судді за порушення присяги.

Згідно з довідкою секретаріату Вищої ради юстиції від 04.02.2016 року № 1342/0/9-15 рішення Вищої ради юстиції від 24.12.2015 року № 1202/0/15-15 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Вищого господарського суду України за порушення присяги» оприлюднено на офіційному веб-сайті Верховної Ради України 28.01.2016 року.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про Вищу раду юстиції» (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) рішення Вищої ради юстиції оголошується публічно, безпосередньо після його винесення та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Вищої ради юстиції не пізніше ніж на наступний день із дня його прийняття.

Отже, рішення Вищої ради юстиції від 24.12.2015 року № 1202/0/15-15 оприлюднено з порушенням встановленого строку.

Разом з тим, на думку колегії суддів підстави для задоволення позову у цій справі відсутні з огляду на таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної ;влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 КАС встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 (справа щодо оскарження бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо заяв про злочини) зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС.

Аналіз вищезгаданих норм права дає підстави вважати, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси позивача.

При розгляді справи Вищим адміністративним судом України як судом першої інстанції таких порушень не встановлено. Позивач не обґрунтував порушення його прав відповідачем у спірних правовідносинах.

Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 01.12.2015 року у справі № 800/134/15.

Також, колегія суддів враховує той факт, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.12.2015 року було відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_7 до Вищої ради юстиції про визнання незаконним та скасування рішення від 24.12.2015 року № 1202/0/15-15. Отже, несвоєчасне оприлюднення рішення Вищої ради юстиції від 24.12.2015 року № 1202/0/15-15 не позбавило позивача права на оскарження цього рішення.

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що рішення Вищої ради юстиції від 24.12.2015 року № 1202/0/15-15 оприлюднено на офіційному веб-сайті 28.01.2016 року.

Колегія суддів дійшла висновку, що наведені обставини свідчать про те, що права позивача не порушено, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись статтями 18, 159 - 163, 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_7 до Вищої ради юстиції про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Судді: