Справа № 487/9193/15-а
Суддя: Агєєва Л. І.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/9193/15-а
Провадження № 2-а/487/16/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.03.2016 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Агєєвої Л.І.

при секретарі Ткаченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, щодо призначення, нарахування та перерахунок пенсії.

В С Т А Н О В И В:
В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, щодо призначення, нарахування та перерахунок пенсії, мотивуючи тим, що з березня 1985 року йому призначена пенсія за вислугу років, як кадровому військовослужбовцю, який звільнений у запас. У листопаді 1994 року він виїхав на постійне місце проживання до держави Ізраїль, тому йому було припинено виплату пенсії. Оскільки позивач є громадянином України, то, відповідно до Конституції України, рішень Конституційного Суду України, інших правових актів та судової практики, він має право на отримання пенсії і її перерахунок на підставах визначених законодавством. 07.11.2015 року позивач звернувся до ГУПФ в Миколаївській області з заявою про перерахунок пенсії, згідно довідки від 17.10.2012 року, наданою Миколаївським обласним військовим комісаріатом, виплати підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і компенсації у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії за період з 07.10.2009 р. по 16.05.2011 р., однак отримав відмову, що змусило звернутися до суду з даним позовом.

Позивач та його представник до суду не з,явилися, просили розглянути справу за їх відсутності.

Представник ГУПФ в Миколаївській області позовні вимоги не визнав та просив залишити їх без розгляду, посилаючись на те, що заявлені позивачем та його представником вимоги вже були предметом судового розгляду.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 письмово просив розглянути справу за його відсутності.

Заслухав представника відповідача ГУ ПФУ в Миколаївській області та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Позивачу ОСОБА_1 з березня 1985 року була призначена пенсія за вислугу років, як кадровому військовослужбовцю, який звільнений у запас військовим комісаріатом. В листопаді 1994 року ОСОБА_1 виїхав на постійне місце проживання у державу Ізраїль.

З 01.06.1995 року виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено на підставі ч. 1 ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців і осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» від 09 квітня 1992 року.

21 листопада 2011 року Позивач звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом про визнання рішення ГУПФ щодо відмови в поновленні виплати йому пенсії за вислугу років протиправним та зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Миколаївській області провести з 07.10.2009 року нарахування та виплату пенсії за вислугу років, призначену до виїзду на постійне місце проживання за кордон.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.02.2012 року по справі №2-а/1412/427/12 рішення щодо відмови в поновленні пенсії визнано незаконним та зобов`язано ГУ ПФУ прийняти рішення щодо поновлення виплати пенсії, а також здійснити нарахування та виплату пенсії за вислугу років з 16.05.2011 року.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2012 року по справі № 2-а/1412/427/12 апеляційну скаргу ГУПФ залишено без задоволення, а постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.02.2012 року без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.04.2013 року по справі № К/9991/59831/12 касаційну скаргу ГУПФ залишено без задоволення, постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.02.2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2012 року - без змін.

Судом також встановлено, що на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.10.2012 року ВП № 34872332 та № 34872227 позивачу з 16.05.2011 року було поновлено виплату пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Виплату пенсії в сумі 1899,05 грн. з доплатою за період з 16.05.2011 року по 31.10.2012 року в сумі 28093,73 грн. в листопаді 2012 року було забезпечено основною відомістю.

Крім того, розмір пенсії позивачу було обчислено згідно довідок від 17.10.2012 року № ЮН 27792/903 та ЮН 27792/904, наданих ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також до основного розміру пенсії встановлено підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №355 від 23.04.2012 року.

Таким чином, вимоги позивача про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, щодо нарахування та виплати пенсії за період з 07.10.2009 р. по 16.05.2011 р. на даний час не підлягають задоволенню, оскільки вже були предметом судового розгляду з постановленням відповідних рішень, які набрали законної сили, а тому можуть бути переглянуті судом за вказаних позивачем обставин, відповідно до положень глави 4 КАС України, тобто позивачем, на думку суду, обраний не належний спосіб захисту свого порушеного права.

Щодо вимоги про нарахування та виплату підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 05.09.2014 року.

Як вказано вище, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію за віком, має правовий статус «Дитини війни», що надає йому право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлені Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

07.11.2013 року позивач звернувся з позовом до Заводського районного суду м. Миколаєва про визнання дій протиправними та зобов`язання провести нарахування та виплату підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 16.05.2011 року.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.02.2014 року по справі №2-а/487/39/14 позов ОСОБА_1 задоволено, визнано дії ГУ ПФУ по не нарахуванню та невиплаті підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 16.05.2011 року неправомірними та зобов`язано проводити ОСОБА_1 нарахування та виплату підвищення до пенсії як дитині війни.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2014 року по справі №2-а/487/39/14 скасовано постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.02.2014 року в частині зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату позивачу підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком за період з 16.05.2011 року по 17.04.2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 в зазначеній частині залишено без розгляду, в іншій частині у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУПФ - відмовлено повністю.

На даний час позивач просить зобов`язати ГУПФ нарахувати та виплатити йому підвищення до пенсії у розмірі надбавки, яка встановлена для дітей війни, починаючи з 05.09.2014 року.

Згідно до Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік», «Про Державний бюджет на 2015 рік» Кабінету Міністрів України надано право визначати розмір виплат, передбачених Законом України від 18.11.2004 № 2195-1У «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Із позову вбачається, що позивач з вказаними вимогами звернувся до суду 16.12.2015 року, заяву про поновлення строку звернення до суду не надав, а за такого, суд вважає, що заявлені вимоги в частині зобов`язання відповідача проводити нарахування та виплату щомісячної надбавки до пенсії як дитині війни з 05.09.2014 року належить залишити без розгляду.

Частиною 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Таким чином, вимога позивача щодо подання звіту у 14 денний термін є безпідставною, оскільки визначення терміну подання звіту про виконання судового рішення належить виключно до компетенції суду.

Керуючись ст.ст. 2, 160 162, 165 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, щодо призначення, нарахування та перерахунок пенсії залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Л.І. Агєєва