Справа № 815/6789/15
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6789/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

за участю секретаря Гацанюк К.В.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю);

від відповідача: Копанський С.А. (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Роздільнянської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31.08.2015 року №, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3) до Роздільнянської об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області (далі - Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області), в якому позивач просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.08.2015 року № , прийняте Роздільнянською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість всього на суму 35221,50 грн., у т.ч. за основним платежем на 23481 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 11740,50 грн.

У своєму позові позивач зазначив та представник позивача в судовому засіданні пояснив, що не згоден з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням оскільки вважає безпідставним висновок відповідача про необхідність ФОП ОСОБА_3 зареєструватися як платник податку на додану вартість у 2015 році.

Так, позивач вказує, що станом на 01.01.2015 р. загальна сума від здійснення ним господарських операцій становить 406861 грн. У той час як відповідно до положень податкового законодавства України обов'язковій реєстрації платниками ПДВ підлягають особи, у яких загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів (послуг), що підлягають оподаткуванню, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців сукупно перевищує 1000000 грн. без урахування ПДВ.

На підставі вищенаведеного, на думку позивача, ФОП ОСОБА_3 не зобов'язана реєструватися як платник ПДВ та подавати податкові декларації з податку на додану вартість у 2015 році.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та обґрунтування адміністративного позову у повному обсязі і просив задовольнити адміністративний позов повністю.

Відповідач надав до суду заперечення (а.с.43-45), в яких зазначив, що попередньою перевіркою ФОП ОСОБА_3 (акт від 26.08.2015 р. № 137-11/15-24-17-01/НОМЕР_2 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р.») встановлено, що у періоді з 01.07.2013 р. по 30.06.2014 р. згідно книги обліку доходів і витрат, книги обліку розрахункових операцій, звітів про використання РРО, фіскальних звітних чеків, контрольних стрічок, виписок банку - загальний обсяг валових доходів позивача склав 304469,03 грн. Попередньою перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_3 зобов'язана була подати до Роздільнянської ОДПІ в Одеській області заяву про реєстрацію платника ПДВ не пізніше 10.07.2014 р.

Крім того, як встановлено перевіркою позивачем у період з 01.01.2015 р. по 31.07.2015 р. не задекларовано податкових зобов'язань з ПДВ у сумі 23481 грн.

На підставі вищенаведеного, відповідач вказує, що ФОП ОСОБА_3 порушено вимоги п. 183.1, п. 183.2 ст. 183 Податкового кодексу України та не подано заяву про реєстрацію платника ПДВ у періоді, що перевірявся, а тому позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, посилаючись при цьому на доводи, викладені у наданих до суду запереченнях та поясненнях.

Суд, заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши доводи адміністративного позову, наявні матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив наступні факти та обставини.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_3 ФОП ОСОБА_3 зареєстрована в Роздільнянській районній державній адміністрації Одеської області 12.07.1995 р. за № 0001381 (а.с. 6).

Згідно з п. 1.3.1 акту перевірки ФОП ОСОБА_3 взято на податковий облік в ДПІ у Роздільнянському районі 12.09.1995 р. за № 10НТ, станом на момент проведення перевірки позивач перебувала на обліку в ДПІ у Роздільнянському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області.

На підставі ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 та ст. 79 Податкового кодексу України у зв'язку з виявленими за результатами аналізу отриманої податкової інформації фактів, що свідчать про порушення платником податків податкового законодавства в частині повноти та своєчасності сплати до бюджету ПДВ, та ненаданням самостійно зайнятою особою ОСОБА_3 на письмовий запит Роздільнянською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 16.07.2015 р. № 7526/10/15-24-17-01/08 у повному обсязі пояснень та їх документальних підтверджень, наказу Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 26.08.2015 р. № 252, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області Мартинюк-Климчук Н.А. та головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області Толстовою К.С. проведена документальна позапланова невиїзна перевірка само зайнятої особи ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_2) проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині правильності нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість за період з 01.01.2015 р. по 31.07.2015 р. відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку 1 до акту. За результатами зазначеної перевірки складено акт від 31.08.2015 р. № 140-12/15-24-17-01/НОМЕР_2.

Вищевказаним актом встановлено порушення ФОП ОСОБА_3 п. 181.1, п. 181.3, п. 183.2 ст. 183, пп. «а» та пп. «б» п. 185.1 ст. 185, пп. «б» п. 187.1 ст. 187, п. 202.1 ст. 202 Податкового кодексу України у зв'язку чим позивачу донараховано податок на додану вартість у сумі 23481 грн., в т.ч. за січень 2015 р. - 2869 грн., за лютий 2015 р. - 2491 грн.,за березень 2015 р. - 3097 грн., за квітень 2015 р. - 3208 грн., за травень 2015 р. - 3948 грн.,за червень 2015 р. - 3401 грн., за липень 2015 р. - 4467 грн.

На підставі вищезазначеного висновку акту перевірки Роздільнянською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.08.2015 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість всього на суму 35221,50 грн., у т.ч. за основним платежем на 23481 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 11740,50 грн.

Позивач стверджує, що у періоді, що перевірявся, вона не повинна була реєструватися платником податку на додану вартість, оскільки у своїй діяльності не перевищила законодавчо встановлену суму 1000000 грн. при здійсненні господарських операцій.

Так, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши пояснення сторін суд зазначає наступне.

Порядок реєстрації особи як платника ПДВ регулюється статтями 180-183 Податкового кодексу України, Положенням про реєстрацію платників ПДВ, затвердженим наказом ДПА України від 22.12.2010 р. № 978 (діяв до 25.02.2014 р.), Положенням про реєстрацію платників ПДВ, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.01.2014 р. № 26 (діяв з 25.02.2014 р. по 18.11.2014 р.), Положенням про реєстрацію платників ПДВ, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 р. № 1130 (діє з 19.11.2014 р.).

Так, згідно з п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Відповідно до п. 183.1 ст. 183 Податкового кодексу України будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

У разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Заява про реєстрацію особи як платника податку подається особисто такою фізичною особою або безпосередньо керівником або представником юридичної особи - платника (в обох випадках з документальним підтвердженням особи та повноважень) до контролюючого органу за місцезнаходженням (місцем проживання) особи.

Як вбачається з матеріалів справи, першим податковим періодом, за який ФОП ОСОБА_3 зобов'язана була подати першу декларацію з ПДВ за серпень 2014 р. є період з 11.07.2014 р. по 31.08.2014 р. (згідно висновків акту перевірки від 26.08.2015 р. № 137-11/15-24-17-01/НОМЕР_2 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р.»). У зазначеному періоді з 01.07.2013 р. по 30.06.2014 р. згідно книги обліку доходів і витрат, книги обліку розрахункових операцій, звітів про використання РРО, фіскальних звітних чеків, контрольних стрічок, виписок банку - загальний обсяг валових доходів позивача склав 304469,03 грн., тобто перевищив законодавчо встановлену суму 300000 грн.

Але в порушення вимог пунктів 183.1, 183.2 ст. 183 Податкового кодексу України само зайнятою особою ОСОБА_3 не було подано заяву про реєстрацію платника ПДВ, податок на додану вартість у періоді з 11.07.2014 р. по 31.12.2014 р. нею не нараховувався та не сплачувався.

Також за даними перевірки за період з 01.01.2015 р. по 31.07.2015 р. ФОП ОСОБА_3 не задекларовано податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму 23481 грн., в т.ч. за січень 2015 р. - 2869 грн., за лютий 2015 р. - 2491 грн.,за березень 2015 р. - 3097 грн., за квітень 2015 р. - 3208 грн., за травень 2015 р. - 3948 грн.,за червень 2015 р. - 3401 грн., за липень 2015 р. - 4467 грн.

Таким чином, позивач повинна була зареєструватися платником ПДВ ще у 2014 році та надавати до податкового органу декларації з податку на додану вартість, з чого вбачається, що порушення ФОП ОСОБА_3 податкового законодавства щодо реєстрації платником ПДВ носило триваючий характер. У зв'язку з цим, суд критично відноситься до твердження позивача щодо відсутності обов'язку реєструватися платником податку на додану вартість, оскільки вона у своїй діяльності не перевищила законодавчо встановлену суму 1000000 грн. при здійсненні господарських операцій.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з положеннями ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.

Так, в ході перевірки відповідачем було встановлено, що ФОП ОСОБА_3 у періоді з 01.01.2015 р. по 31.07.2015 р. здійснювала діяльність з роздрібної торгівлі переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. База оподаткування позивача за січень 2015 р. склала 14343,8 грн., з них ПДВ - 2868,76 грн.; за лютий 2015 р. - 12456,76 грн., з них ПДВ - 2491,35 грн.; за березень 2015 р. - 15482,81 грн., з них ПДВ - 3096,56 грн.; за квітень 2015 р. - 16039,98 грн., з них ПДВ - 3208 грн.; за травень 2015 р. - 19742,42 грн., з них ПДВ - 3948,48 грн.; за червень 2015 р. - 17004,52 грн., з них ПДВ - 3400,90 грн.; за липень 2015 р. - 22335,73 грн., з них ПДВ - 4467,15 грн.

У зв'язку з цим, Роздільнянською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області встановлено заниження суб'єктом господарювання показників у рядках 1 - 8.2 (кол. Б) Декларацій «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім імпорту товарів» за січень 2015 р. - 2869 грн., за лютий 2015 р. - 2491 грн.,за березень 2015 р. - 3097 грн., за квітень 2015 р. - 3208 грн., за травень 2015 р. - 3948 грн.,за червень 2015 р. - 3401 грн., за липень 2015 р. - 4467 грн. (з заокругленням до грн.) та відповідно занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість за перевіряємий період на загальну суму 23481 грн.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, отже Роздільнянська ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області правомірно зазначила у висновках акту перевірки від 31.08.2015 р. № 140-12/15-24-17-01/НОМЕР_2 порушення ФОП ОСОБА_3 п. 181.1, п. 181.3, п. 183.2 ст. 183, пп. «а» та пп. «б» п. 185.1 ст. 185, пп. «б» п. 187.1 ст. 187, п. 202.1 ст. 202 Податкового кодексу України та прийняла за результатами перевірки податкове повідомлення-рішення від 31.08.2015 року № .

Судові витрати розподілити відповідно до ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Роздільнянської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31.08.2015 року № - відмовити повністю.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 21.03.2016 року.

Суддя П.П. Марин

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Роздільнянської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31.08.2015 року № - відмовити повністю.

21 березня 2016 року.