Справа № 185/10204/15-а
Суддя: Боженко Л. В.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/185/19/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Боженко Л.В. за участю секретаря Полуциган О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії, суд-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області, в якому просить зарахувати йому час відбування покарання у вигляді виправних робіт за місцем роботи згідно вироку Павлоградського міського народного суду Дніпропетровської області від 25 липня 1989 року в період з 01 серпня 1989 року по 31 липня 1990 року до загального стажу роботи, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області під час призначення пенсії ОСОБА_1 зарахувати до загального стажу період відбування покарання у вигляді виправних робіт за місцем роботи шахта «Благодатна» в/о «Павлоградвугілля» з 01 серпня 1989 року по 31 липня 1990 року, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 ЗУ « Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення за призначенням пенсії. Позов мотивовано тим, що роботи згідно вироку Павлоградського міського народного суду Дніпропетровської області від 25 липня 1989 року позивач відбував покарання у вигляді виправних робіт за місцем роботи, під час роботи на підприємстві отримував заробітну плату, здійснював сплату податків та зборів до Пенсійного фонду. Відповідно до ст. 103 ВТК УРСР в редакції, що діяла на час відбування покарання, час відбування виправних робіт без позбавлення волі до загального і безперервного трудового стажу засудженого не зараховується, про що робиться запис у його трудовій книжці, проте Виправно - трудовий кодекс України втратив силу з 01.01.2004 року з набранням чинності КВК України, а згідно ч.3 ст. 42 Кримінально-виконавчого кодексу України час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити на підставі доводів, викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача Зюбан О.Б. заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в письмових запереченнях.(а.с.37-39).

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1. був засуджений вироком Павлоградського міського народного суду Дніпропетровської області від 25 липня 1989 року за ч.2 ст.140 Кримінального кодексу УРСР до одного року виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням 20% заробітку на користь держави щомісячно. (а.с.18-19). Позивач відбував покарання за місцем роботи шахта «Благодатна « в/о «Павлоградвугілля» з 01 серпня 1989 року по 31 липня 1990 року - наказ №224-к від 07.09.1990 року.(а.с.21). В трудовій книжці позивача зроблений запис про те, що час відбуття покарання з 01 серпня 1989 року по 31 липня 1990 року не зараховується до загального та трудового стажу.(а.с.15).

ОСОБА_1 звернувся до відповідача 09.09.2015 року з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. З письмового роз'яснення відповідача йому стало відомо про відмову у зарахуванні у загальний трудовий стаж часу відбування ним покарання у вигляді виправних робіт за місцем роботи в період з 01 серпня 1989 року по 31 липня 1990 року.(а.с.12-13).

Відповідно до ст. 103 Виправно - трудового кодексу України, затвердженого Законом № 3325-У11 від 23.12.1970 року, час відбування виправних робіт без позбавлення волі до загального і безперервного трудового стажу засудженого не зараховується, про що робиться запис у його трудовій книжці. При умові сумлінної роботи і зразкової поведінки в період відбування виправних робіт без позбавлення волі цей час може бути включений в загальний трудовий стаж особи, яка відбула покарання, на підставі рішення суду в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством України.

Положеннями ч.4 ст. 95 Виправно - трудового кодексу України, якими регулювався порядок і умови виконання покарання у виді виправних робіт та які були чинні у період відбування позивачем виправних робіт визначалось, що час відбування покарання у виді виправних робіт може бути включений судом до загального трудового стажу засудженого.

Відповідно до ч.3 ст.42 чинного Кримінально - виконавчого кодексу України час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи.

Відповідно до Прикінцевих положень Кримінально - виконавчого кодексу України з набранням чинності цим Кодексом втрачає чинність Виправно трудовий кодекс України, затверджений Законом № 3325-У11 від 23.12.1970 року. Закони України та інші нормативно-правові акти до приведення у відповідність із цим Кодексом застосовуються у частині, що не суперечить цьому Кодексу.

Норма ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування передбачає, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Тобто, дана стаття передбачає можливість застосування положень ч.4 ст. 95 ВТК України.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також Закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституції України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайно, є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, якій діяв у часі раніше».

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Посилання відповідача, що на час відбування покарання діяли положення Виправно - трудового кодексу України, за якими виправні роботи не зараховувались до загального трудового стажу, суд вважає безпідставними, оскільки в даних спірних правовідносинах необхідно застосовувати положення Кримінально - виконавчого кодексу України, які діють на час звернення позивача до Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області, тобто на час виникнення спірних правовідносин. Суд вважає, що відповідач при розгляді заяви позивача і прийнятті рішення з цього приводу, виходячи з наявності загального набутого позивачем страхового стажу за даними трудової книжки, повинен був керуватись ст. 42 Кримінально-виконавчого кодексу України, а не положенням Виправно-трудового кодексу України.

Вказані висновки суду узгоджуються з позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24 січня 2013 року у справі К/9991/19211/12.

Виходячи з вищевикладеного та зважаючи на принцип пріоритетності норм Закону прийнятого пізніше, суд вважає, що позивач має право на зарахування у загальний трудовий стаж час відбування ним покарання у вигляді виправних робіт за місцем роботи в період з 01 серпня 1989 року по 31 липня 1990 року.

Виходячи з вищенаведеного позов до Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.6-11,161,163,167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_1 у загальний трудовий стаж час відбування ним покарання у вигляді виправних робіт за місцем роботи в період з 01 серпня 1989 року по 31 липня 1990 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області під час призначення пенсії ОСОБА_1 зарахувати до загального стажу період відбування покарання у вигляді виправних робіт за місцем роботи шахта «Благодатна» в/о «Павлоградвугілля» з 01 серпня 1989 року по 31 липня 1990 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 ЗУ « Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення за призначенням пенсії.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя : Л.В.Боженко

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючий суддя - Боженко Л. В.,

секретар

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії .

Суддя: Л. В. Боженко