Справа № 826/2553/16
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

01 березня 2016 року м. Київ № 826/2553/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шулежко В.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Красноштан І.Л. про визнання протиправною бездіяльності, стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Красноштан І.Л. (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 2469 доларів США 84 центи.

Крім того, в подальшому позивачем подано заяву з уточненим адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправну бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Красноштан І.Л. щодо невиконання виконавчого листа №740/3502/14, виданого 06.10.2014 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2469 доларів США 84 центи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною другою статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з частиною першою статті 181 КАС України, яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, бездіяльності державної виконавчої служби, передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушені їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Частиною четвертою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У розумінні статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. При цьому, до сторін, які можуть оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, належать також їх представники за законом чи договором.

Критеріями визначення юрисдикції суду щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Як вбачається з позовної заяви, позивач оскаржує бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Красноштан І.Л. щодо невиконання виконавчого листа №740/3502/14, виданого 06.10.2014 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення з публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 2469 доларів США 84 центів, зобов'язавши повернути їх через касу відділення №55 ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» м. Києва.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Отже, у випадку оскарження сторонами виконавчого провадження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішення суду, ухваленого за правилами ЦПК України, розгляд таких скарг здійснюється за правилами цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 13 січня 2016 року № 6-2850цс15.

Враховуючи викладене, оскільки позивач є стягувачем у виконавчому провадженні та спірні правовідносини виникли у межах виконання виконавчого листа, виданого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, в межах якого, на думку позивача, допущено відповідачем бездіяльність щодо невиконання виконавчого документу, суд дійшов висновку, що розгляд позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача неможливий за правилами адміністративного судочинства, а повинен здійснюватись за правилами цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ.

Окрім того, суд зазначає, що частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною другою статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Таким чином, публічно-правовим спором в адміністративному судочинстві є не будь-який спір, у якому однією із сторін є орган публічної адміністрації, а лише той, що випливає із здійснення таким суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій щодо скаржника.

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач стверджує, що неправомірною бездіяльністю відповідача щодо невиконання виконавчого листа №740/3502/14, виданого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області йому заподіяні матеріальні збитки в сумі 2469 доларів США 84 центи, а тому просить стягнути з відповідача вказану суму.

Фактично, проаналізувавши зміст позовної заяви, суд зазначає, що позивач заявляє вимогу про відшкодування коштів, однак за відсутності вимоги вирішити публічно-правовий спір.

Водночас, частина друга статті 21 КАС України передбачає, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо:

1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин;

3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Як вбачається із вказаної статті, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Отже, спори про відшкодування моральної (немайнової) та майнової шкоди підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, якщо хоча б однією зі сторін у них є громадянин (фізична особа).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, проаналізувавши норми законодавства та матеріали позовної заяви з урахуванням її уточнення, беручи до уваги те, що вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиконання виконавчого листа, виданого міськрайонним судом не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а вимога щодо відшкодування коштів заявлена самостійно, без вимоги вирішити публічно-правовий спір, суд приходить до висновку, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, у зв'язку із чим вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження та роз'яснити, що заявлені позовні вимоги належить розглядати районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом, за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 109, 160, 165 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Красноштан І.Л. про визнання протиправною бездіяльності, стягнення грошових коштів.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання ухвали.

Суддя В.П. Шулежко