Справа № 2а/2570/2163/2011
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а/2570/2163/2011 Головуючий у 1-й інстанції: Житняк Л.О. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

16 березня 2016 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Бистрик Г.М., Межевича М.В.

за участю секретаря Генчмазлумо І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Приватного підприємства "Плюс-Мінус" на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби в Чернігівській області до Приватного підприємства "Плюс-Мінус" про стягнення фінансових санкцій у вигляді штрафу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Регіональне управління департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України у Чернігівській області (в подальшому, 22.12.2015 року в судовому засіданні проведено заміну неналежного позивача - Регіональне управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України у Чернігівській області на Головне управління ДФС в Чернігівській області згідно наказу ДПС України від 24.04.2013 року №36 на виконання постанов Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 228 та №229 та постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року №311 звернулось з позовом до Приватного підприємства "Плюс-Мінус" (далі - відповідач або ПП "Плюс-Мінус") про стягнення з ПП "Плюс-Мінус" суми фінансової санкції у вигляді штрафу в розмірі - 10 200,00 грн. в доход Державного бюджету.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2012 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2014 року постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2012 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити. Стягнуто з Приватного підприємства "Плюс-Мінус" суми фінансової санкції у вигляді штрафу в розмірі 10 200,00 грн. в доход Державного бюджету.

Вказана постанова не була оскаржена в касаційному порядку та є чинною на даний час.

На виконання вказаної постанови суду апеляційної інстанції, 16.06.2014 року Чернігівським окружним адміністративним судом було виписано виконавчий лист та направлено на адресу Головного управління Міндоходів у Чернігівській області (супровідний лист а.с.190).

16.12.2015 року представник ПП "Плюс-Мінус" звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі № 2а/2570/2163/2011 за адміністративним позовом Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України у Чернігівській області до ПП "Плюс-Мінус" про стягнення фінансових санкцій у вигляді штрафу.

В своїй заяві, представник Позивача посилається на ту обставину, що на момент подачі позовної заяви про стягнення штрафу, грошове зобов'язання було неузгодженим, оскільки рішення про визначення грошового зобов'язання у вигляді штрафу було вчасно (18.04.2011 року) оскаржене в порядку адміністративного оскарження платником податків. Контролюючим органом вищого рівня (Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПА України), на думку заявника, було вчинено неправомірну бездіяльність, яка полягає в нерозпочатку вчинення заходів, які передбачені під час проведення процедури адміністративного оскарження, тому в порядку адміністративного оскарження ним не було вчасно прийнято вмотивоване рішення за скаргою платника податків. Вмотивоване рішення за наслідками розгляду скарги підприємства від 18.04.2011 року, на адресу підприємства було направлено лише 05.12.2011 року. Посилаючись на п.56.4, п.56.8, п56.9 ст.56 Податкового кодексу України заявник вважає, що скарга підприємства від 18.04.2011 року на рішення Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв тютюнових виробів ДПА в Чернігівській області від 24.02.2011 року №25070026/32.028 є повністю задоволеною на користь платника податків з 09.05.2011 року. А оскільки на даний час у підприємства відсутній обов'язок зі сплати грошового зобов'язання у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн., заявник просить суд визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року в задоволенні заяви Приватного підприємства "Плюс-Мінус" про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник Приватного підприємства "Плюс-Мінус" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, оскільки зазначені в ухвалі висновки не відповідають нормам процесуального права, та винести нову ухвалу, якою задовольнити вимоги заяви в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви відповідача, суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність поданої відповідачем заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини другої статті 259 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, або визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Частиною четвертою статті 259 КАС України встановлено, що суд у разі якщо виконавчий лист було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Тобто, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що виконавчий лист може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню виключно за наявності певних обставни, зокрема:

- якщо його було видано помилково. Помилка може стосуватися особи, якій видано виконавчий лист, і яка не має права на його одержання (були відсутні повноваження, не було заяви стягувача), боржника, законної сили судового рішення тощо;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою. В цьому випадку суду слід надати докази добровільного виконання;

- припинення зобов'язань боржника з іншої підстави, що передбачена чинним законодавством.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції заявник посилався саме на таку обставину визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як припинення зобов'язань боржника з іншої підстави, що передбачена чинним законодавством.

Однак, колегія суддів не приймає до уваги посилання заявника на вказані обставини з наступних підстав.

Так, як вбачається з матеріалів справи та зазначено вище, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2014 року постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2012 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити. Стягнуто з Приватного підприємства "Плюс-Мінус" суми фінансової санкції у вигляді штрафу в розмірі 10 200,00 грн. в доход Державного бюджету.

Вказана постанова не була оскаржена в касаційному порядку та є чинною на даний час.

17.04.2014 року за вх.№7440/14 Головне управління Міндоходів у Чернігівській області, яке виступало правонаступником РУД CAT, звернулось до суду із заявою про видачу виконавчого листа.

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Так, 16.06.2014 року Чернігівським окружним адміністративним судом було виписано виконавчий лист та направлено на адресу Головного управління Міндоходів у Чернігівській області (супровідний лист а.с.190).

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виконавчий лист було видано в силу преюдиціальності постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2014 за заявою сторони на користь якої було ухвалено відповідне рішення. Зазначена постанова набрала законної сили.

Крім того, в даній постанові, судом апеляційної інстанції було оцінено обставини, на які посилається заявник в даній заяві та зазначив, що право суб'єкта господарювання на оскарження рішення не звільняє його від обов'язку його виконання.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що підстави вважати, що виконавчий лист було видано помилково через припинення зобов'язань боржника з іншої підстави, що передбачена чинним законодавством відсутні.

У зв'язку з прийняттям Київським апеляційним адміністративним судом судового рішення та видачею виконавчого листа від 16.06.2014 року у боржника наявний обов'язок щодо виконання грошового зобов'язання і станом на день розгляду заяви не погашений. Доказів його виконання відповідачем не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції.

Крім того, доказів про наявність обставин, які вказують про припинення зобов'язань боржника, представником заявника ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з обставин викладених заявником в заяві. Будь-яких доказів на підтвердження існування обставин, передбачених частинами другою та четвертою ст. 259 КАС України заявником не наданео ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції.

Посилання представника заявника на ту обставину, що на момент подачі позовної заяви про стягнення штрафу, грошове зобов'язання було неузгодженим, оскільки рішення про визначення грошового зобов'язання у вигляді штрафу було оскаржене в порядку адміністративного оскарження платником податків, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги, так як дана обставина є окремим предметом судового розгляду та не можє бути досліджена в межах розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а тому, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 8-11, 196, 199, 204, 205, 206, 211 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Плюс-Мінус"- залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Г.М. Бистрик

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 17 березня 2016 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Бистрик Г.М.