Справа № 814/2714/15
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

814/2714/15

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

——————————————————————

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 р.

м.Одеса

Справа № 814/2714/15

Категорія: 5.2.2

Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Вербицької Н.В., Джабурія О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що Миколаївська митниця безпідставно визначила іншу митну вартість імпортованих товарів і відмовила у їх митному оформленні, оскільки товариством надано відповідачу всі документи, які підтверджують складову задекларованої ним митної вартості та не містять жодних неточностей чи розбіжностей.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з’ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, просить постанову суду скасувати і ухвалити нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно із п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання, належним чином повідомлені про розгляд справи, не прибули сторони, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.04.2015р. ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» укладений договір поставки з компанією «Akzo Nobel Industrial Chemicals bv» (Нідерланди) (надалі - продавець) на постачання каустичної соди в розмірі 3200т. /а.с.16-22/

Згідно умов договору компанія «Akzo Nobel Industrial Chemicals bv» (Нідерланди) зобов’язана поставити ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» 3200т. каустичної соди на умовах CFR ДБМП (Україна), ІНКОТЕРМС 2010 протягом травня 2015р.; вартість поставленої продукції складає 300 доларів США за 1 тонну; орієнтовна вартість продукції за договором складає 960000 доларів США /а.с.16-19/

22.05.2015р. ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» була подана до Миколаївської митниці ДФС України електрона митна декларація № 504010000/2015/001360, в якій митна вартість імпортованого товару була заявлена за основним методом – за ціною контракту /а.с.23/.

За результатами розгляду поданих підприємством документів відповідачем 29.05.2015р. прийнято рішення №504010000/2015/000004/2 про коригування митної вартості товарів, в якому митна вартість визначена за резервним методом. /а.с.27-28/

У зв’язку з потребою використання товару у виробництві, позивач подав до Миколаївської митниці нову митну декларацію №504010000/2015/001405, в якій визначив ціну товару відповідно до прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів, після чого товар було випущено у вільній обіг під гарантійні зобов’язання. /а.с.32/

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відмова Миколаївської митниці у митному оформленні товару та подальше коригування його вартості за допомогою другорядного методу носять протиправний характер, оскільки позивачем було надано всі необхідні документи для визначення ціни за основним методом.

Так, за визначенням, наведеним в п. 24 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 318 названого Кодексу, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту визначені в ст. 57 Митного кодексу України.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 9.

Стаття 53 Митного кодексу України визначає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частина друга названої вище статті містить перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Такими, зокрема, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 1 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.5 ст.58 Митного кодексу України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов’язаних із продавцем осіб для виконання зобов’язань продавця.

Суд першої інстанції, у своєму рішенні вказав на те, що приймаючи оскаржену картку відмови в прийнятті митної декларації та не застосовуючи основний метод визначення митної вартості, відповідач виходив з того, що подані ТОВ "Миколаївський глиноземний завод" документи, не містять всіх даних, щоб підтверджували числові значення складових митної вартості.

Судом апеляційної інстанції з’ясовано, що згідно з експортною декларацією компанії «Akzo Nobel Indystrial Chemicals bv» загальна вартість 9540073кг товару складає 512887(невідомі грошові одиниці), а відповідно до імпортної декларації ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» загальна вартість 9540073кг товару складає 1021741,8 доларів США.

Згідно пояснень «Akzo Nobel Indystrial Chemicals bv», у експортній декларації ціна товару визначена в євро, що за курсом на той час дорівнювало 550994,50 доларів США та декларація сформована постачальником відповідно до вимог законодавства Нідерландів, містить вартість товару на умовах FOB до кордону Європейського союзу, не включає витрати на транспортування до Миколаєва.

Вартість транспортних послуг, наданих «Akzo Nobel Indystrial Chemicals» за доставку товару з Роттердаму (Нідерланди) до Дніпро-Бузького морського порту складає 470747,30 доларів США. /а.с.112-113/

Постачання товару на умовах CFR до Дніпро-Бузького морського порту прямо передбачено п.3.1 договору поставки від 29.04.2015р.

Відповідно до п.п.5-6 ч.10 ст.58 Митного кодексу України до митної вартості включаються: витрати на транспортування товарів до порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов’язані з їх транспортуванням до порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

550994,50 доларів США (вартість товару на кордоні ЕС) + 470747,30 доларів США (вартість перевезення до порту в Україні) = 1021741,8 доларів США, що повністю відповідає задекларованої митної вартості ТОВ «Миколаївський глиноземний завод».

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визначення ціни товару. Посилання відповідача у рішенні про коригування митної вартості на невідповідність ціни товару у 300 доларів США за тону, цінам на рівні 340-375 доларів США у біржових котируваннях ICIS, то суд вважає, що митний орган був необ’єктивний та упереджений. Відповідно до наданих в судове засідання котируваннях ICIS вбачається, що станом на 10.04.2015р. у цих котируваннях міститься мінімальна ціна 280 доларів США. /а.с.53/

Тобто, надані ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» біржові котирування ICIS містили в собі діапазоні цін від 280 до 375 доларів США. Ціна визначена сторонами за договором від 29.04.2015р. цілком відповідає цьому діапазону, тому зазначені біржові котирування не носять обов’язкового характеру при визначенні ціни товару, яка визначається договором, а є лише демонстрацією того, що зазначена ціна відповідає ринковому рівню. У кожному окремому випадку, в залежності від якості товару, кількості, умов оплати, умов доставки та ін., ціна може відрізнятися від біржових котирувань. Також необхідно розуміти, що у цьому випадку ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» купував товар не на біржі ICIS, а за прямим контрактом з компанією «Akzo Nobel Indystrial Chemicals bv».

07.05.2015р. ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» уклало договір страхування з ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» на обов’язкове страхування відповідальності суб’єктів перевезення небезпечних вантажів на випадок настання негативних наслідків під час перевезення вантажів щодо страхування юридичної відповідальності перед третіми особами під час транспортування соди за договором з компанією «Akzo Nobel Indystrial Chemicals bv».

Згідно п. 26 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування», в Україні існує такий вид обов'язкового страхування, як страхування відповідальності суб'єктів перевезення небезпечних вантажів на випадок настання негативних наслідків при перевезенні небезпечних вантажів. Страхування товару та страхування відповідальності перевізника небезпечних вантажів є різними за змістом видами страхування.

За змістом п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, подаються у випадку, якщо здійснювалося страхування.

Відповідно до цього договору товар віднесений до 8 класу небезпеки, а страховий платіж складає 4865,91грн. /а.с.50/ Зазначений договір був поданий ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» одночасно з митною декларацією, а сума в 4865,91грн. включена до митної вартості.

Сума страхового платежу визначена постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку і правил проведення обов'язкового страхування відповідальності суб'єктів перевезення небезпечних вантажів на випадок настання негативних наслідків під час перевезення небезпечних вантажів» від 01.06.02 №733.

Підстав ставити під сумнів 8 клас небезпеки товару не існує. Визначення цього класу відповідно до законодавства покладено на страхувальника. Страхова компанія самостійно визначила цей вантаж як 8 класу, та обрахувала страховий платіж саме від цього коефіцієнту. Жодних обґрунтувань того, що ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» та страхова компанія визначили клас небезпеки вантажу невірно, і товар за договором відноситься до якогось іншого класу, митницею не надано. За таких обставин, сумніви у відповідності ціни страхового платежу є необґрунтовані, та не можуть бути приводом для перегляду митної вартості, визначеної декларантом.

ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» поніс страхові витрати в розмірі 4865,91грн., які він включив до митної вартості, що не заперечується відповідачем.

Виходячи з вищеназваного, позивачем надано достатню кількість документації, яка не містить розбіжностей, і дані якої піддаються обчисленню та підтверджують ціну товару, а тому висновок митного органу щодо застосування другорядного методу обчислення митної вартості не є обґрунтованим.

Враховуючи, що позивачем було надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо неправомірності відмови Миколаївської митниці у митному оформленні товару та подальшому коригуванні його вартості за допомогою другорядного методу.

Відповідно до вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального закону та вирішив справу по суті правильно, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.200 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – залишенню без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 94 КАС України та відстрочена апелянту, згідно з ст.88 КАС України, сплата судового збору до ухвалення судового рішення у справі за подачу апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись, ст.ст. 94, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п’ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія