Справа № 332/447/16-а
Суддя: Андрюшина Л. А.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя
Провадження №2-а/332/43/16
Справа № 332/447/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016 Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Андрюшиної Л.А.

за участю секретаря Ковтуна В.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, в обґрунтування якого зазначила, що вона працює на посаді медичної сестри анестезиста відділення анестезіології та інтенсивної терапії КУ «Запорізький протитуберкульозний клінічний диспансер» Запорізької обласної ради та перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії. З 20.12.2006 року їй була призначена пенсія відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та при первинному призначені пенсії УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя був застосований середньомісячний показник заробітної плати за 2005 рік. Але, відповідно до наданої нею заяви 21.12.2006 року виплата пенсії припинилася, на підставі її працевлаштування з 02.01.2007 року. В подальшому, скориставшись правом наданим їй п. «б» ст. 13 Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», після досягнення віку 50 років 6 місяців, вона подала 21.12.2015 року до УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя заяву про здійснення переходу на інший вид пенсії пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2. Відповідачем була їй призначена пенсія за віком з 21.12.2015 року, але при цьому врахований заробіток за періоди страхового стажу, зазначеного в ч.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії. 05 січня 2016 року вона звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за останні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком. Листом від 13 січня 2016 року за № 2/В-8 відповідач відмовив їй в проведенні такого перерахунку зазначивши, що відсутні підстави для застосування показника середньої заробітної плати за 2014 рік, оскільки відповідно до норм ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведені з одного виду пенсії на інший, враховується заробітна плата за періоди страхового стажу зазначеного в ч.1 ст. 40 вказаного Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії. В поданій 21.12.2006 року заяві про призначення пенсії, вона не просила відповідача застосувати показник середньої заробітної плати за 2007 рік, а тому вважає такі дії УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя протиправними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 01.01.2016р. або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000р. становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата(дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000р. незалежно від перерв у роботі. Переведення з одного виду пенсії на інший виконується в порядку, передбаченому ч.3 ст. 45 вищевказаного Закону. Як зазначено в цій статті, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату(дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата(дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати(доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Аналіз наведених норм свідчить, що тільки за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватися норми ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині застосування показника середньої заробітної плати(доходу), який враховувався під час призначення(попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Пенсія за вислугу років - це спеціальна пенсія для конкретно визначеного кола осіб, а загально визначена пенсія для усіх категорій осіб - пенсія за віком. Враховуючи той факт, що вона жодним із видів загально передбаченої пенсії не користувалася раніше, то право на пенсію за віком виникло у неї вперше з 21.12.2015 року, а не відбувся перехід на інший вид пенсії, як вважає відповідач. Крім того, вона не надавала згоду на врахування заробітної плати із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії,а навпаки наполягала на застосуванні показника, що передує року звернення в 2015 році. Разом з тим ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії, які передбачені ст. 9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»(за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника), в той час як у даному випадку має місце перехід на вид пенсії з вислузі років, яка не передбачена законом. Отже, норми ч.3 ст. 45 вищевказаного Закону при переході з пенсії по вислузі років на пенсію за віком взагалі не підлягає застосуванню та при призначенні пенсії за віком повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Просить суд визнати протиправними дії УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя щодо відмови при призначені їй пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 застосувати показник середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату їй пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком з 21.12.2015 року та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Пояснення суду в обґрунтування позову надала аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. В подальшому позивач в судове засідання не зявилася. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином в установленому законом порядку. Суду подала заяву з проханням розглянути справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення.. Пояснення суду в обґрунтування надала аналогічні тим, що викладені в письмових запереченнях, відповідно до яких відповідач не визнає позовні вимоги з наступних підстав. Позивачу ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років з 20.12.2006 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику охорони здоровя. Основною умовою призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є призначення лише при залишені роботи, що дає право на цей вид пенсії. Отже, відповідно до трудової книжки, позивач була звільнена з займаної посади 19.12.2006р., але у звязку з поновленням працевлаштування на посаді, яка дає право на пенсію по вислузі років та наданої позивачем заяви від 21.12.2006р. виплата пенсії їй була припинена. На підставі заяви позивача від 21.12.2015 року було здійснено перехід на інший вид пенсії, а саме, пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2. При первинному призначені пенсії за віком позивачу був застосований показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2005 рік. Але, для забезпечення виконання вимог Постанови КМУ від 23.04.2012 року за № 327 УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя з 01.05.2012 року проводилися перерахунки пенсії в два етапи з визначеним розміром пенсії станом на 30.04.2012р. для осіб, які не здійснювали перерахунки пенсії та мали показник нижче 2007 року. Застосування показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за календарний рік, що передує року звернення при перерахунку пенсії неможливо, оскільки ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено порядок визначення заробітної плати(доходу) для обчислення пенсії. Перерахунок пенсії у звязку зі збільшенням, зокрема, страхового стажу, встановлено ч.4 ст. 42 зазначеного Закону. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 вищевказаного Закону. Тобто, правила ч.1 ст. 40 цього Закону при перерахунку пенсії, застосовуються включно з метою визначення періоду страхового стажу, за який може бути обчислена заробітна плата(дохід). Аналіз ч.4 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» свідчить, що при перерахунку пенсії застосовується заробітна плата (дохід) пенсіонера, яку він отримував до призначення пенсії, або яку він отримував за період роботи, який є періодом страхового стажу. Тобто, працюючий пенсіонер має право на перерахунок пенсії в будь-який час після її призначення, однак не раніше як через два роки після здійснення попереднього. При цьому під час перерахунку пенсії величина середньої заробітної плати (доходу) враховується та, яка використовувалася під час призначення пенсії, тобто це середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії. Оскільки середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України за календарний пік, що передує року звернення за призначенням пенсії, використовується як складова для призначення пенсії відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і є величиною постійною незміною при перерахунку пенсії, на відміну від інших показників, які використовуються при визначені заробітної плати (доходу) застрахованої особи для обчислення пенсії, правові підстави для перерахунку пенсію позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки відсутні. Останній із наведених показників застосовується виключно для призначення пенсії, застосування його для перерахунку є безпідставним. Позивач ОСОБА_1 вже скористалась своїм правом на призначення первинної пенсії в 2006 році, де був застосований показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за попередній рік, а тому просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення позивача і представника відповідача та дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Згідно ст. 52, п. «е» ст. 55 вищевказаного Закону, в редакції чинній на час призначення позивачу ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у 2006 році, право на пенсію за вислугу років мали працівники охорони здоров»я при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1. була призначена пенсія за вислугу років з 20.12.2006 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику охорони здоровя.. При первинному призначенні, пенсія обчислювалася при страховому стажу роботи 36 років 06 місяців 02 дні, з них робота як працівника охорони здоровя 27 років 06 місяців 28 днів. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії 905,35грн.(середня заробітна плата за 2005 рік 735,57грн. х 1,23081 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати) за періоди роботи з 01.01.1994р. по 31.12.1998р.(на підставі довідки про заробітну плату від 19.12.2006р. за № 1119, яка видана КУ «Запорізькій обласний протитуберкульозний клінічний диспансер») та з 01.07.2000р. по 30.11.2006р. за даними персоніфікованого обліку. Розмір пенсії з 20.12.2006 року складав 418,87грн.(а.с.10).

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основною умовою призначення пенсії за вислугу років, є призначення її лише при залишенні роботи, що дає право на цей вид пенсії. Згідно п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення(перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, у разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи. 21.12.2006 року позивачем ОСОБА_1. була подана заява до УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя з проханням не виплачувати їй пенсію за вислугу років, так як вона буде працювати за спеціальністю(а.с.7). На підставі поданої позивачем заяви, виплата їй пенсії за вислугу років була припинена.

21 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 у звязку із досягненням віку встановленого п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» звернулася до відповідача з заявою про переведення її з одного виду пенсії за вислугу років, на інший вид пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2. Зі змісту цієї заяви не вбачається, що позивач ОСОБА_1. просила призначити їй пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати(доходу), який враховувався під час призначення(попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії(а.с.8). На підставі цієї заяви відповідачем був здійснений перехід на інший вид пенсії, а саме пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 з 21.12.2015 року. На теперішній час позивачка є пенсіонером за віком на пільгових умовах по Списку № 2 та перебуває на обліку у відповідача. Судом встановлено, що позивачу при переведенні з одного виду пенсії на інший, був врахований заробіток за періоди страхового стажу зазначеного в ч.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії..

05.01.2016 року позивач ОСОБА_1 з метою отримання перерахунку пенсії звернулась до УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя з заявою щодо проведення їй перерахунку та виплати пенсії за віком із розрахунку заробітної плати з урахуванням показника року, що передує року звернення за призначенням пенсії за віком(а.с.9). На цю заяву позивач ОСОБА_1 отримала відповідь від 13.01.2016р. № 2/В-8, відповідно до якої їй було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії(а.с.10).

Положеннями ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату(дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати(доходу), який враховувався під час призначення(попереднього перерахунку)попереднього виду пенсії. Аналіз наведених норм свідчить, що лише за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення(попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а також цією нормою регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом на інший. Але, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не надавала згоду на врахування зарплати із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, а тому у відповідача не було підстав застосовувати такий показник середньої заробітної плати.

Крім того, в ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мова йде про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії, які передбачені ст. 9 цього Закону (за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника), в той час як у спірних правовідносинах має місце перехід на інший вид пенсії за іншим Законом, оскільки позивачу у 2006 році було призначено пенсію за вислугу років згідно з пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, тому положення ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині переведення з одного виду пенсії на інший до спірних правовідносин взагалі не підлягають застосуванню. В даному випадку пенсія повинна призначатися із застосуванням показника середньої заробітної плати(доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням нового виду пенсії. Аналогічні правові позиції висловлені Вищим адміністративним судом України у постановах від 01.12.2013р. у справі № К/800/38624/13, від 02.04.2014р. у справі № К/800/45035/13, від 16.01.2014р. у справі К/800/1384/13 та Верховним Судом України у постанові від 31.03.2015 року у справі № 21-612а/14. Таким чином, відповідач зобовязаний провести нарахування позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, оскільки пенсія за віком у 2015 році була призначена вперше та цей вид пенсії передбачений іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що в процесі судового розгляду відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність своїх дій.

Таким чином з урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі позов ОСОБА_1, а саме слід визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя щодо відмови при призначені їй пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 застосувати показник середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком та зобовязати Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком з 21.12.2015 року.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 551,20грн.. Відповідач просив звільнити його від сплати судового збору, але суд вважає це клопотання таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 129 Конституції України закріплено одну із засад судочинства, а саме - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У звязку із цим обставини, повязані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати. Отже, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Управління слід стягнути на користь позивача сплачений пр. зверненні до суду судовий збір у розмірі 551,20грн.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя щодо відмови при призначені пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 ОСОБА_1 застосувати показник середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком з 21.12.2015 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,20грн.(пятсот пятдесят одну) грн. 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Андрюшина Л.А.