Справа № 821/149/16
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/149/16
10 год. 45 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю:

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Пастушенка Б.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, за участю третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог - Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (Уповноважена особа Фонду, відповідач), за участю третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог - Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (АТ "Дельта Банк", третя особа- 1) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Фонд, третя особа-2), у якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб АТ "Дельта Банк", провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків, Кадирова Владислава Володимировича поновити строк приймання кредиторської вимоги ОСОБА_1 до реєстру акцептованих кредиторів та включити ОСОБА_1 до такого реєстру за вимогою вкладників фізичних осіб, які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, у розмірі 8666, 53 дол. США, що складає еквівалент за курсом НБУ на момент початку ліквідації Банку - 183 297, 10 грн..

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач зазначив, що 01.09.2014 року між ним та АТ "Дельта Банк" був укладений договір банківського вкладу (депозиту) у доларах США на суму 10 000 дол. США з процентною ставкою 8,5 відсотків річних строком до 28.02.2015 року, з умовами виплати вкладу по закінченню строку розміщення вкладу, шляхом перерахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки НОМЕР_2. 15.01.2015 року додатково був укладений договір банківського вкладу (депозиту) у доларах США через електрону систему Банку - myDELTA на суму 5 000 дол. США з процентною ставкою 8,5 відсотків річних строком до 15.04.2015 року.

02.03.2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України №150 "Про віднесення Публічного Акціонерного Товариства „Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №51 про запровадження з 03.03.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію. 16.06.2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснив ОСОБА_1 гарантовану виплату у розмірі 200 000 грн. Дані виплати компенсували лише частину депозитних коштів. На рахунках в банку залишок суми, яка підлягає компенсації за вимогами вкладників склала 8 666, 53 дол. США (еквівалент на момент початку ліквідації Банку 183 297, 10 грн.). На підставі постанови Правління Національного банку України № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію AT "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 року прийнято рішення № 181 "Про початок здійснення процедури ліквідації AT "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації AT "Дельта Банк" та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича.

У період з 28.07.2015 року по 22.11.2015 року, ОСОБА_1 перебував у мореплаванні на судні за контрактом, та не міг бути ознайомлений з рішенням Фонду про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію AT „Дельта Банк", оскільки не мав ні мобільного зв'язку, ні зв'язку мережі Інтернет та знаходився на територій інших держав у відкритому морі. 25.11.2015 року ОСОБА_1 стало відомо про початок процедури ліквідації AT "Дельта Банк", тому він відразу ж звернувся з кредиторською вимогою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT "Дельта Банк". 01.02.2016 року ОСОБА_1 отримав відповідь, що відповідно до ст.ст. 45, 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей про початок процедури ліквідації банку. Будь - які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Враховуючи об'єктивні причини неможливості подання кредиторської вимоги у строк, передбачений законом, з таким рішенням ОСОБА_1 не погодився та звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Позивач та його представник в судове засідання 14.03.2016 року прибули, просили позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача прибув в судове засідання, не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та безпідставними з огляду на таке:

02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" постановою НБУ №664 від 02.10.2015, вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ "Дельта Банк". Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №181 від 02.10.2015 розпочата процедура ліквідації АТ "Дельта Банк" з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно. Рішення про відкликання банківської ліцензії та початок ліквідації АТ "Дельта Банк" було опубліковані 08.10.2015.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду право своєї вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої суми відшкодування за вкладами не заявляються. Таким чином позивач мав звернутися зі своїми вимогами до Банку в період з 08.10.2015 по 09.11.2015. Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування. Вимоги не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. Представник відповідача зазначає, що в такому випадку необхідно відмовити позивачу у задоволені його позовних вимог

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, заперечення на позов та заяв про відкладення розгляду справи суду не надали.

Від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшла письмова інформація про те, що у Фонду відсутні будь-які первинні документи по вкладникам, копії договорів може надати виключно ПАТ "Дельта Банк".

Розглянувши подані документи і матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

Між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договори банківського вкладу (депозиту) "Найкращий on-line" у доларах США, на суму вкладу в розмірі 10 000 доларів США, строком дії до 28.02.2015р. за № 1287 та на суму 5 000 доларів США, строком дії до 15.04.2015р. за № 3930.

02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №147 від 03.08,2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" продовжено по 02 жовтня 2015 року включно.

Постановою НБУ №664 від 02.10.2015 року, вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ "Дельта Банк". Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ "Дельта Банк" з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно. Рішення про відкликання банківської ліцензії та початок ліквідації АТ "Дельта Банк" було опубліковані 08.10.201 5р.

25.11.2015 року позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" із кредиторською вимогою та 01.02.2016 року отримав лист-відповідь від 01.12.2015р. №05-3191856. Цим листом АТ "Дельта Банк" повідомило позивача, що згідно ч. 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду. Таким чином, кредитори Банку мали можливість заявити свої вимоги до Банку з 08.10.2015 року по 09.11.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 49 зазначеного закону, Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

16.06.2016 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснив гарантовану виплату ОСОБА_1 у розмірі 200 000 грн. Залишок суми депозитних коштів за договором від 15.01.15 склав 5090 , 92 дол. США та 3575,61 дол. США на рахунку в банку на ощадній картці.

При вирішенні цього спору суд враховує наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 №4452-VI (далі - Закон №4452-VI).

В ч. 1 ст. 3 даного Закону встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідально до ч. 1 ст. 11 Закону №4452-VI управління поточною діяльністю Фонду здійснює виконавча дирекція Фонду.

Повноваження виконавчої дирекції Фонду визначені в ст. 12 Закону №4452-VI. Зокрема, відповідно до п. 2, п. 4 ч.3 цієї статті виконавча дирекція Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №4452-VI фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону №4452-VI вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону №4452-VI відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону. Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами в день внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи (ч. 6 ст. 26 Закону №4452-VI). Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами регулюється ст. 27 Закону №4452-VI. Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню. При цьому, у відповідності до ч. 6 ст. 27 Закону №4452-VI, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню фондом відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону №4452-VI. Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону №4452-VI протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр", "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Згідно ч 3 ст. 28 Закону №4452-VI фонд не пізніше ніж за 30 днів до закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку публікує оголошення в газетах "Урядовий кур'єр", "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування. Статтею 45 Закону №4452-VI визначено, що фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" та "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 48 даного Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду з дня свого призначення складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Згідно ч. 1 ст. 49 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 49 Закону №4452-VI протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону уповноважена особа Фонду складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку (ч. 3, ч. 4 ст. 49 Закону №4452-VI).

Таким чином, законодавством у галузі гарантування вкладів фізичних осіб регламентовано порядок звернення кредиторів із вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема, щодо включення їх до реєстру кредиторів на повернення банківських вкладів і відсотків, та правові підстави задоволення Фондом таких вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 28.07.2015р. по 22.11.2015 року перебував за межами України та працював на судні за контрактом, відповідно до зазначеної інформації у посвідченні моряка, ця обставина підтверджена документально. Отже, в період коли кредитори мали звертатися зі своїми кредиторськими вимогами до банку, позивач не був обізнаний з рішенням Фонду про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку та не мав змоги подати відповідну заяву у визначений строк з поважних причин.

Судом встановлено, що спору відносно розміру залишку коштів на рахунках позивача в АТ «Дельта Банк» між сторонами немає.

Суд вважає, що відмова ОСОБА_1 у включенні його до реєстру кредиторів прийнята уповноваженою особою Фонду гарантування вкладі фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» без врахування об'єктивних обставин, з яких був пропущений строк, а тому є протиправною.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що Закон № 4452-У1 не передбачає поновлення строку приймання вимог кредиторів та можливості внесення додаткової інформації до реєстру акцептованих кредиторських вимог. Разом з тим, відсутність таких положень в Законі № 4452-У1 не значить, що строк встановлений ч. 1 ст. 49 Закону є преклюзивним, тобто строком, з яким пов'язане існування, виникнення або припинення самого права. Аналіз змісту ст. 49 Закону дає підстави для висновку, що даний строк встановлений для захисту порушеного права, а не є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку банку, після закінчення якого вони припиняються. Оскільки подання такої заяви ніяким чином не гарантує вкладнику повернення його вкладу. В даному випадку відмова у прийнятті заяви позивача означає втрату права власності і розглядається як санкція за несвоєчасне здійснення ним права подати заяву до уповноваженої особи Фонду в належному порядку. Правило про пропуск строку звернення не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, застосування правила пропуску строку звернення залежить від обставин справи.

Метою Закону № 4452-VI є, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, забезпечення гарантій вкладникам, забезпечення державою правового рівня захисту прав споживачів - вкладників банків відповідно до Європейських вимог, але практичне застосування приписів закону до неплатоспроможних банків може поставити вкладників банку у нерівні умови при відшкодуванні депозитних коштів і призвести до протиправного позбавлення права власності, що суперечить статті 41 Конституції України. Подання позивачем заяви на 14 днів пізніше обумовленого строку не може бути беззаперечною підставою для позбавлення його законних прав на розгляд своєї заяви та включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів як вкладника банку.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд дотримується правової позиції, вказаної в ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набув чинності для України 11.09.1997 року), відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності та не було свавільним. У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Серков проти України» Європейський суд зазначив, що національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватного захисту від свавільного втручання у майнові права заявника.

Дії відповідача порушують «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «"Україна-Тюмень" проти України» від 22 листопада 2007 року, встановив, що позбавлення власності без сплати суми її вартості становитиме непропорційне втручання та що відсутність будь-якого відшкодування може бути виправданою відповідно до пункту 1 статті 1 Першого протоколу лише за виключних обставин.

Наслідком рішення відповідача про відмову у прийнятті заяви було позбавлення заявника його капіталу (грошових коштів). При цьому не було жодних підстав вважати, що заявник міг вимагати якесь відшкодування понесених збитків.

Суд не вбачає виняткових обставин, здатних виправдати відсутність відшкодування у даній справі, та вирішує, що таким чином на заявника було покладено індивідуальний та надмірний тягар, який порушив справедливий баланс, що мав бути дотриманий між вимогами суспільного інтересу з одного боку, та захистом права на мирне володіння майном - з іншого. Отже, має місце порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відмова ОСОБА_1 у включенні його до реєстру кредиторів прийнята без врахування об'єктивних обставин справи, а тому є протиправною.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали, а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Оскільки дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо відмови у включенні ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Дельта банк" за вкладами згідно договорів, укладених ОСОБА_1 та АТ "Дельта Банк" від 01.09.14 та 15.01.15 суд вважає неправомірними, то єдиним засобом відновлення порушеного права є зобов'язання відповідача до вчинення дій, а саме зобов'язання відповідача включити ОСОБА_1 до такого реєстру за вимогою вкладників фізичних осіб, які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, у розмірі 8666, 53 дол. США.

В задоволенні вимоги зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича поновити строк приймання кредиторської вимоги ОСОБА_1 до реєстру акцептованих кредиторів, то дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки зі змісту положень Закону № 452-У1 таких конкретних повноважень відповідач не має.

Повноваження суду при вирішенні адміністративної справи визначені статтею 162 КАС України, відповідно до пункту 2 частини 1 якої у разі задоволення адміністративного позову суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. Однак суд вважає, що він може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити такі дії лише у випадку коли закон встановлює повноваження в імперативній формі, тобто коли його діяльність чітко визначена законом.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови суду.

Керуючись статтями 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо відмови у включенні ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Дельта Банк" за вкладами згідно договорів, укладених ОСОБА_1 та АТ "Дельта Банк" від 01.09.14 та 15.01.15.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича включити ОСОБА_1 до реєстру акцептованих кредиторів за вимогою вкладників фізичних осіб, які не є пов'язаними особами банку, з кредиторською вимогою у розмірі 8 666, 53 дол. США за договорами банківського вкладу від 01.09.14 та 15.01.15, що складає еквівалент за курсом НБУ на момент початку ліквідації банку - 183 297, 10 грн.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на користь ОСОБА_1 (код - НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в сумі 551 грн. 21 коп. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять одна копійка).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 21 березня 2016 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 9.4