Справа № 826/1562/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 березня 2016 року № 826/1562/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича за участю третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі - відповідач) та/або уповноважена особа) за участю третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, оформлене наказом від 16.09.2015 №813 в частині нікчемності договору банківського вкладу (депозит Delta Premier (без поповнення) №008-28808-270215 від 27.02.2015, укладеного між ОСОБА_1 і публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та застосування наслідків його недійсності;

2. Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за договором банківського вкладу (депозит Delta Premier (без поповнення) №008-28808-270215 від 27.02.2015 у сумі 200 000, 00 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

3. Відшкодувати судові витрати позивачу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, оформлене наказом від 16.09.2015 №813 в частині нікчемності договору банківського вкладу (депозит Delta Premier (без поповнення) №008-28808-270215 від 27.02.2015, укладеного між ОСОБА_1 і публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та застосування наслідків його недійсності (далі - оскаржуване рішення) є протиправним, оскільки жодних доказів на підтвердження факту надання додаткових пільг чи переваг позивачу банком відсутні.

Більш того, позивач стверджує, що чинне законодавство України не забороняє зарахування коштів на вкладний рахунок від іншої особи ніж вкладник. При цьому, відповідачу не надано право самостійно, без рішення суду, всупереч статті 1071 Цивільного кодексу України списувати кошти з рахунку клієнта без його розпорядження та/або без відповідного рішення суду.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

Третя особа у письмових поясненнях від 01.03.2016 просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні, призначеному на 01.03.2016 в порядку ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України судом ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

27.02.2015 між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (банк) та ОСОБА_1 (вкладник) укладено договір банківського вкладу (депозит Delta Premier (без поповнення) №008-28808-270215 (далі - договір банківського вкладу).

Відповідно до п. 1.2. вказаного договору банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_3 та приймає від вкладника внесені ним в порядку, передбаченому цим договором, грошові кошти в сумі 10 000, 00 доларів США.

Поряд з цим, 27.02.2015 між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (банк) та ОСОБА_1 (вкладник) укладено додаткову угоду №1 до договору банківського вкладу (депозит Delta Premier (без поповнення) №008-28808-270215 від 27.02.2015, яким сторони домовилися доповнити п. 1.2. договору підпунктом 1.2.1 в наступній редакції:

« 1.2.1. Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента. Виключно для цілей цього договору сторони домовилися, що умови п. 5.11. Правил до відносин, що виникають на підставі до цього договору, не застосовуються».

Згідно платіжного доручення від 27.02.2015 ОСОБА_3 здійснено перерахування грошових коштів в сумі 10 000, 00 доларів США на рахунок позивача - НОМЕР_3.

В подальшому, листом №8821/901 від 23.09.2015, за підписом представника АТ «Дельта Банк» повідомлено ОСОБА_1 про нікчемність договору банківського вкладу (депозит Delta Premier (без поповнення) №008-28808-270215 від 27.02.2015 відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Разом з цим, судом встановлено, що грошові кошти в сумі 10 000, 00 доларів США були подаровані ОСОБА_1 (обдарована) ОСОБА_3 (дарувальник) згідно змісту договору дарування грошових коштів від 22.01.2016 (далі - договір дарування).

Відповідно до п. 1 вказаного договору сторони в силу ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, укладенням цього договору домовилися врегулювати відносини, які виникли між ними до його укладання, а саме: 27.02.2015.

Дарувальник передав подарунок обдарованій шляхом перерахування грошових коштів в сумі 10 000, 00 доларів США 27.02.2015 з власного банківського рахунку НОМЕР_2 в ПАТ «Дельта Банк», на банківський рахунок обдарованої НОМЕР_3 (п. 3 договору дарування).

Між тим, постановою правління Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 прийнято рішення про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності. Зокрема, Банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладом фізичних осіб, крім договорів, укладених до набрання чинності цією Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

03.11.2014 головою Ради директорів ПАТ «Дельта Банк» прийнятий наказ за № 2650 «Щодо стабілізації діяльності Банку», згідно якого з 04.11.2014 з метою стабілізації діяльності Банку запроваджено виконання певних обмежень, зокрема: щодо недопуску проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до 04.11.2014, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Надалі, на підставі постанови правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 прийнято рішення за № 51 про запровадження з 03.03.2015 по 02.06.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №71 від 08.04.2015 внесено зміни до рішення від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» шляхом викладення пункту 2 цього рішення у наступній редакції:

«Тимчасову адміністрацію запровадити строком на шість місяців з 03.03.2015 по 02.09.2015 включно».

В подальшому, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03.08.2015 строк здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» продовжено до 02.10.2015 включно.

Постановою правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк».

На виконання даної постанови Національного банку України від 02.10.2015 № 664 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 02.10.2015 № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Даним рішенням розпочато процедуру ліквідації цього Банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування з делегуванням їй всіх повноважень ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначених ст.ст. 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , Кадирову В.В. на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Як стверджує позивач, за наслідком отримання повідомлення про нікчемність правочину та здійснення відповідачем транзакції з повернення сум вкладу на рахунок платника банку «Дельта Банк» ОСОБА_3, ОСОБА_1 змушена звернутися до суду за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Позивач акцентувала увагу суду, що чинним законодавством не заборонено перерахування коштів особі іншою особою. При цьому, відсутні, в даному випадку, будь - які переваги надані банку кредитору, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а порушенні права останньої поновленню шляхом подання відповідачем до Фонду гарантування вкладів додаткової інформації про вкладника - ОСОБА_1.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

Суд при вирішенні спору керується приписами Закону № 4452-VI у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 вказаного закону вкладник це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката, а вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти (п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI).

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

При цьому, виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 36 Закону №4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

В той же час, Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку (ч. 1 ст. 38 Закону № 4452-VI).

Згідно ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 ст. 38 Закону № 4452-VI встановлено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Аналіз вказаного в сукупності дає суду підстави стверджувати про наявність обов'язку у Фонду щодо здійснення перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. При цьому, підстави нікчемності правочинів є вичерпними, а порядок їх встановлення визначені нормативно-правовими актами Фонду.

Так, на виконання ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями, на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав встановлених законом.

За результатами перевірки виявлено ознаки нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та фізичними особами - клієнтами банку після 16.01.2015.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» №813 від 16.09.2015 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у тому числі щодо договору банківського вкладу (депозит Delta Premier (без поповнення) №008-28808-270215 від 27.02.2015 укладеного між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1.

Пунктом 1.1. вказаного наказу визначено про обов'язок:

- забезпечення автоматизації процесу формування бухгалтерських проводок по поверненню коштів з депозитних рахунків, відкритих відповідно до договорів, або з поточних рахунків, на які відповідно до умов договорів були перераховані кошти після закінчення строку дії договорів або дострокового їх розірвання, на рахунки фізичних осіб, які здійснили перерахування коштів на вкладні рахунки, відкриті відповідно до умов договорів, перелік яких наведено в додатку №1 наказу, згідно з реєстру операцій , наведеного в додатку №2 до цього наказу;

- забезпечення автоматизації процесу сторнування процентів, нарахованих відповідно до умов Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно витягу з реєстру операцій (додаток №2 до наказу №813 від 16.09.2015) грошові кошти в сумі 10 000, 00 доларів США були повернуті з рахунку позивача на рахунок ОСОБА_3.

Суд оцінюючи доводи позивача щодо порушення відповідачем ст. 1071 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Зазначеною правовою нормою регламентовано, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

В той же час, грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом (ч. 2 ст. 1071 ЦК України).

Аналіз зазначеного свідчить про те, що грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження як на підставі рішення суду, так і в інших випадках, встановлених законом чи договором між банком та клієнтом.

Тобто, законодавець визначив можливість списання грошових коштів з рахунків клієнтів, зокрема, у випадках встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону № 4452-VI Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Усі або частина повноважень Фонду, визначених цією статтею, можуть бути делеговані Фондом уповноваженій особі Фонду (ч. 10 ст. 38 Закону № 4452-VI).

За підсумком наведеного, суд зазначає, що відповідачу надано право застосовувати наслідки нікчемності договорів, зокрема, шляхом списання грошових коштів.

Суд наголошує, що Закон №4452-VI є спеціальним законом, який підлягає застосуванню до спірних відносин, які є предметом дослідження в даному спорі.

За таких обставин, доводи позивача щодо порушення ст. 1071 ЦК України є безпідставними.

Разом з цим, не заслуговують на увагу доводи позивача про відсутність підстав у відповідача для застосування п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI з огляду на наступне.

Так, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав укладання банком правочину (у тому числі договору), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відповідно розділу 10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492 (що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за № 1172/8493) визначено порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам і використання коштів за цими рахунками.

Положеннями п. 1 постанови правління Національного Банку України від 16.09.2013 № 365 «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України» встановлено, що надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або шляхом унесення готівки власником рахунку.

В той же час, як встановлено судом та підтверджено матеріалами адміністративної справи грошові кошти у сумі 10 000, 00 доларів США були перераховані позивачу на його рахунок третьою особою - ОСОБА_3, тобто з порушенням п. 1 вказаної вище постанови.

При цьому, перерахування коштів здійснювалося під час дії постанови Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних».

Відповідно до змісту вказаної постанови в АТ «Дельта Банк» було запроваджено обмеження в діяльності останнього, зокрема, банку було заборонено проведення будь - яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Разом з цим, як зазначено в рішенні виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (протокол №174/15 від 27.07.2015), керівників структурних підрозділів банку було повідомлено про обмеження на здійснення певних операцій 15.01.2015, а договір банківського вкладу та відповідно й перерахування грошових коштів було здійснено 27.02.2015, тобто всупереч встановлених заборон.

За таких обставин, на думку суду, укладання між Банком та позивачем після 16.01.2015 договору банківського вкладу, за яким здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами Банку, та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з огляду на перевищення залишків на рахунках розміру граничної суми відшкодування, мало наслідком надання Банком кредиторам-фізичним особам переваги над іншими кредиторами. При цьому така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через третіх осіб.

В той же час, зазначені дії суперечать постанові Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних», яка є обов'язковою до виконання.

Додатково слід звернути увагу на позицію Вищого адміністративного суду України викладену в ухвалі від 28.01.2016 №К/800/40534/15, якою зокрема, зазначено «з урахуванням того, що спірний правочин укладений під час дії заборони укладати депозитні договори з фізичними особами з підстав віднесення банку до проблемних постановою НБУ, яка була обов'язкова до виконання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про нікчемність даного правочину…».

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене в сукупності суд погоджується з доводами уповноваженої особи про те, що операції виконувались за ініціативою вкладника-кредитора Банку, який подрібнював свій вклад, та перерахував зі свого рахунку залишок суми коштів, що перевищував граничний розмір відшкодування грошових коштів Фондом, на вкладний (депозитний) рахунок позивача. Вказані дії відбувались з метою отримання коштів не від Банку і не за рахунок Банку, який в той момент вже не міг виконувати свої зобов'язання перед вкладниками щодо повернення належних їм коштів, а отримання коштів від Фонду, тобто за рахунок державних коштів. За таких обставин витрати Фонду значно збільшуються без будь-яких законних на те підстав.

За підсумком наведеного, суд дійшов до висновку, що рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, оформлене наказом від 16.09.2015 №813 в частині нікчемності договору банківського вкладу (депозит Delta Premier (без поповнення) №008-28808-270215 від 27.02.2015, укладеного між ОСОБА_1 і публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та застосування наслідків його недійсності є правомірним, а тому скасуванню не підлягає.

З огляду на вказане, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині, що в свою чергу обумовлює відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача вчинити дії, оскільки останні мають похідних характер.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі в силу положень статті 71 КАС України спростував покликання позивача.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте всупереч вказаній нормі не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги.

Інші доводи та твердження позивача не спростовують вище встановленого.

Оскільки, адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов