Справа № 2а-4272/10
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року м. Київ К/800/67864/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швеця В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_4 до Державної митної служби України про визнання протиправним і скасування наказів за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2013 року Державна Казначейська служба України звернулася до суду з заявою про роз'яснення рішення суду, зокрема визначити, яка сума коштів підлягає до стягнення за виконавчим листом Одеського окружного суду від 18.03.2013 року у справі № 2а-4272/10/1570.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2013 року заяву Державної Казначейської служби України про роз'яснення рішення задоволено. Роз'яснено Державній Казначейській службі України, що відповідно до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2010 року з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 02.04.2010 року по день фактичного поновлення на посаді начальника Ізмаїльської митниці - ОСОБА_4. Також, суд роз'яснив, що з відповідача підлягає стягненню на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди сума у розмірі 20000 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року залишено без змін ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2013 року.

Не погоджуючись з судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Державна казначейська служба України звернулась з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах ст. 220 КАС України, дійшла до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про роз'яснення рішення, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність передбачених ч.1 ст.170 КАС України підстав для роз'яснення постанови Приморського районного суду м.Одеси від 10 червня 2013 року.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим дана правова норма не містить, а із її змісту вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз'яснення судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.170 КАС України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Також відповідно до п. 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року N 7 "Про судове рішення в адміністративній справі" за правилами статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, роз'яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим.

За правовою природою роз'яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз'яснення є його складовою, тому заява про роз'яснення судового рішення розглядається у тому ж провадженні, в якому було ухвалене судове рішення, про роз'яснення якого ставиться питання.

В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Тобто, суд може роз'яснити своє рішення у разі, і, якщо без такого роз'яснення її тяжко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Роз'яснюючи судове рішення, суд не вносить змін до його тексту, він може лише більш повно і ясно роз'яснити його суть, метою чого є краще розуміння рішення особами, які беруть участь у справі або державним виконавцем.

На підставі викладеного, суд касаційної інстанції погоджується з висновком, що роз'яснивши відповідну постанову Одеського апеляційного адміністративного суду, суд першої дотримався приписів ст.170 КАС України.

При цьому питання, пов'язанні з встановленням конкретної суми, яка підлягає стягненню на користь позивача вирішуються у порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України, в межах касаційної скарги, погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій та вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, тому вимоги касаційної скарги не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.170, 230, 231 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець