Справа № 819/3312/15
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року Справа № 876/12071/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ ,,Дельта Банк" ОСОБА_4, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

26 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві ,,Дельта Банк" ОСОБА_4 включити її (ОСОБА_2.) до переліку вкладників ПАТ ,,Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Також позивач просила зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити її до загального реєстру вкладників ПАТ ,,Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснити їй виплату належних коштів в межах гарантованої суми вкладу.

Постановою від 24 листопада 2015 року Тернопільський окружний адміністративний суд в задоволенні позовних вимог відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, оскільки вважає постанову необґрунтованою та незаконною у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що укладений між нею та банком Договір банківського вкладу (депозиту) нікчемний, а кошти, які знаходилися на її депозитному рахунку, надійшли внаслідок ,,розбивки" великого вкладу іншого клієнта з метою створення в майбутньому штучного зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на відшкодування грошових коштів за рахунок держави, оскільки відповідач не надав жодних доказів того, що умови зазначеного договору передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам, зокрема їй, переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

З огляду на викладене позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, що відповідно до приписів ч.4 ст. 196 КАС України не є перешкодою для розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що 02 березня 2015 року ОСОБА_2 уклала з ПАТ ,,Дельта Банк" уклала Договір банківського вкладу за № НОМЕР_1 ,,Зростаючий" терміном до 16 березня 2015 року, на суму коштів в розмірі 4000 євро.

Пунктом 1.10. вищевказаного договору визначено, що у разі закінчення строку залучення вкладу, вклад виплачується шляхом зарахування коштів на поточний рахунок за № НОМЕР_1, який був відкритий в ПАТ ,,Дельта Банк" на ім'я позивача.

З повідомлення, розміщеного на Інтернет сторінці Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач дізналась, що вкладникам АТ ,,Дельта Банк" за депозитними договорами, строк дії яких закінчився до 30 квітня 2015 року включно, через банки партнери, а саме через АТ ,,Укрексімбанк" проводяться виплати в межах розміру гарантованої фондом суми до відшкодування.

Звернувшись до банку партнера - АТ ,,Укрексімбанк", позивач дізналась про те, що її немає в загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

У зв'язку із цим, 11.06.2015 року позивач через Тернопільське відділення № 1 АТ ,,Дельта Банк" подала на ім'я уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ ,,Дельта Банк" ОСОБА_4 відповідну заяву з проханням надати інформацію про причини невиплати їй грошових коштів як відшкодування за її договором банківського вкладу.

08.07.2015 року Тернопільське відділення № 1 АТ ,,Дельта Банк" надало позивачу на її звернення довідку про те, що на її ім'я дійсно відкрито в ПАТ ,,Дельта Банк" договір банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_1 ,,Зростаючий", який був укладений 02.03.2015 року на суму у розмірі 4000 євро.

23.09.2015 року листом за вих. № 8821/442 представник АТ ,,Дельта Банк" повідомив позивача, що договір банківського вкладу (депозиту) за № НОМЕР_1 є нікчемним відповідно до вимог п.7 ч.3 ст.38 Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Вважаючи, що даним рішенням про визнання в односторонньому порядку договору банківського вкладу за № НОМЕР_1 нікчемним, її фактично позбавлено права на отримання коштів від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач ОСОБА_2 звернулась з даним позовом у суд.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_2 особисто грошових коштів на депозитний рахунок не вносила, а кошти у сумі 4000 євро надійшли на її рахунок від третьої особи, а тому у відповідачів були відсутні правові підстави для включення позивача до повного переліку вкладників та до загального реєстру вкладників ПАТ ,,Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснення виплати належних їй коштів в межах гарантованої суми його вкладу.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права і є вірними.

Так, відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 26 Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Статтею 27 Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах ,,Урядовий кур'єр" або ,,Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 38 Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України ,,Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Таким чином, на законодавчому рівні визначене право відповідача на визнання правочинів неплатоспроможного банку такими, що порушують публічний порядок, у випадках, передбачених статтею 38 Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 від 02 березня 2015 року,,Про віднесення публічного акціонерного товариства ,,Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО )прийнято рішення від 02 березня 2015 року за № 51 ,,Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві ,,Дельта Банк", згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ ,,Дельта Банк" ОСОБА_4.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО за №71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в АТ ,,Дельта Банк" запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО за № 147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ ,,Дельта Банк" продовжено до 02 жовтня 2015 року включно.

Постановою НБУ за № 664 від 02.10.2015 року відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ ,,Дельта Банк".

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО за № 181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ ,,Дельта Банк" з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

02 березня 2015 року на підставі договору банківського вкладу за № НОМЕР_1 ПАТ ,,Дельта Банк" відкрито вкладнику ОСОБА_2 вкладний (депозитний) рахунок № 8618 (п.1.6. договору).

Відповідно до п. 1.8. укладеного договору № НОМЕР_1 банківського вкладу (депозиту) ,,Зростаючий" у євро зарахування Вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу Банку в день укладання сторонами цього Договору.

Відповідно до пункту 5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві ,,Дельта Банк", затверджених протокольним рішенням ради директорів АТ ,,Дельта Банк" (протокол № 14 від 20 березня 2013 року) зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається.

Згідно з абзацом восьмим п. 10.1. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління НБУ від 12.11.2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління НБУ від 01.06.2011 року № 174 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.06.2011 року за № 790/19528, визначено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що правовою підставою для включення особи до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є наявність у неї права на відповідний вклад, що має підтверджуватись банківським документом, зокрема квитанцією про внесення коштів на її рахунок.

На підставі наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ ,,Дельта Банк" за № 408 від 29.05.2015 року та на виконання рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 174/15 від 27.07.2015 року комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ ,,Дельта Банк" проведена перевірка договорів (правочинів) за вкладними операціями, на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону.

За наслідками перевірки встановлено, що кошти у сумі 4000 євро на рахунок, відкритий на ім'я позивача ОСОБА_2, надійшли внаслідок ,,розбивки" великого вкладу іншого клієнта - ОСОБА_5 з метою створення в майбутньому штучного зобов'язання ФГВФО на відшкодування грошових коштів за рахунок держави, що підтверджується випискою по угоді № 010-19551-020315 від 02.03.2015 року та Реєстром операцій, які могли б спричинити збільшення гарантованої суми відшкодування коштів Фондом.

Суд першої інстанції також встановив, що позивач не надала підтвердження про внесення нею особисто вкладу на вкладний (депозитний) рахунок, а третя особа - ОСОБА_6, який здійснював переказ коштів на рахунок позивача, 08 жовтня 2015 року заявив до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ ,,Дельта Банк" кредиторську вимогу, а тому дійшов вірного висновку про те, що кошти фактично належать і належали не позивачу, а третій особі, яка здійснювала переказ у іноземній валюті.

Згідно постанови правління НБУ від 16.09.2013 року № 365 ,,Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України" заборонений переказ коштів в іноземній валюті в межах України з рахунку в іноземній валюті однієї фізичної особи на рахунок в іноземній валюті іншої фізичної особи.

На підставі викладеного апеляційний суд визнає вірними та обгрунтованими висновки суду першої інстанції щодо правомірності визначення відповідачем нікчемним договору банківського вкладу від 02 березня 2015 року за № НОМЕР_1 ,,Зростаючий" на суму коштів в розмірі 4000 євро, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ ,,Дельта Банк", у відповідності до приписів п.7 ч.3 ст.38 Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки такий договір суперечить пункту 1.8 цього ж договору, постанові правління НБУ від 16.09.2013 року № 365, Правилам банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві ,,Дельта Банк".

В силу ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Таким чином, договір банківського вкладу від 02 березня 2015 року за № НОМЕР_1 є нікчемним, а тому відповідачі не мають обов'язку на вчинення дій, про які просить позивач у позові.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року у справі № 819/3312/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді О.М. Довгополов

Н.В. Ільчишин

Ухвала в повному обсязі складена 18 березня 2015 року.