Справа № 805/638/16-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 р. Справа № 805/638/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Бабаш Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, за участю третьої особи - ОСОБА_1 про звільнення з-під арешту, накладеного 02.03.2015 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №46563836, предмет іпотеки за іпотечним договором №215/12-07-0684 від 10.08.2007 року - нежиле приміщення НОМЕР_1 загальною площею 133,3 кв.м., що знаходиться за адресою:87500, Донецька обл., м. Маріуполь, проспект Леніна, б. 62, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, за участю третьої особи - ОСОБА_1 про звільнення з-під арешту, накладеного 02.03.2015 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №46563836, предмет іпотеки за іпотечним договором №215/12-07-0684 від 10.08.2007 року - нежиле приміщення НОМЕР_1 загальною площею 133,3 кв.м., що знаходиться за адресою:87500, АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.08.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 був укладений договір кредит №215/12-07-0683 за умовами якого позивач зобов'язався надати на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 60000 євро, з кінцевим терміном повернення до 09.08.2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,3% річних. В забезпечення виконання зобов'язань між позивачем та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір №215/12-07-0684, предметом іпотеки за яким є нежиле приміщення НОМЕР_1 загальною площею 133,3 кв.м., що знаходиться за адресою:87500, АДРЕСА_1 Обтяження предмета іпотеки зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 10.08.2007 року номер витягу 13886992. Внаслідок невиконання позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором ПАТ «Укрсоцбанк» 20.03.2014 року на підставі виконавчого листа №765/26841/14-ц від 29.10.2014 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, звернувся до відповідача з метою виконання рішення суду. 19.02.2015 року відповідачем на підставі виконавчого листа №765/26841/14-ц від 29.10.2014 року відкрито виконавче провадження ВП №46563836. 02.03.2015 року в рамках даного виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме на все рухоме та нерухоме майно. Проте, у зв'язку з наявністю на даний час заборони на відчуження зазначеного нерухомого майна, накладеного постановою від 02.03.2015 року позивач позбавлений права задовольнити вимоги іпотекодержателя із вартості предмету іпотеки шляхом позасудового врегулювання у відповідності до вимог Закону України «Про іпотеку». Таким чином, просив звільнити з-під арешту, накладеного 02.03.2015 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №46563836, предмет іпотеки за іпотечним договором №215/12-07-0684 від 10.08.2007 року - нежиле приміщення НОМЕР_1 загальною площею 133,3 кв.м., що знаходиться за адресою:87500, АДРЕСА_1

Представник позивача не заперечував проти здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження, про що надав відповідну заяву.

Представником відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до пояснення, в яких просив винести рішення на розсуд суду.

Таким чином, керуючись ч.6 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 10.08.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 був укладений договір кредит №215/12-07-0683 за умовами якого позивач зобов'язався надати на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 60000 євро, з кінцевим терміном повернення до 09.08.2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,3% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань між позивачем та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір №215/12-07-0684, предметом іпотеки за яким є нежиле приміщення НОМЕР_1 загальною площею 133,3 кв.м., що знаходиться за адресою: 87500, АДРЕСА_1

Внаслідок невиконання позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі рішення Третейського суду при Асоціації українських банків отримано виконавчий лист №765/26841/14-ц від 29.10.2014 року, виданий Дніпровським районним судом м. Києва.

За заявою стягувача - ПАТ «Укрсоцбанк» від 17.02.2015 року постановою державного виконавця від 19.02.2015 року №8/524 на підставі вказаного виконавчого листа №765/26841/14-ц від 29.10.2014 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 836001,57 грн. та витрат на оплату третейського збору у розмірі 8760,02 грн. та 243,60 грн. судового збору відкрито виконавче провадження ВП№46563836.

02.03.2015 року в рамках виконавчого провадження ВП №46563836 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме: накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику - ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 929505,71 грн.

07.12.2015 року виконавчий документ - виконавчий лист №765/26841/14-ц від 29.10.2014 року, повернуто стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо строку звернення до суду з даним позовом суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. При цьому у відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративний позов, відповідно до ст. 99 КАС України, може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 1 ст. 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішеннями, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Позивач в своїх позовних вимогах просить суд звільнити з-під арешту, накладеного 02.03.2015 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №46563836, нерухоме майно - предмет іпотеки за іпотечним договором №215/12-07-0684 від 10.08.2007 року - нежиле приміщення НОМЕР_1 загальною площею 133,3 кв.м., що знаходиться за адресою:87500, АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Враховуючи те, що позивач є стягувачем у виконавчому провадженні ВП№46563836, беручи до уваги той факт, що 07.12.2015 року виконавчий документ - виконавчий лист №765/26841/14-ц від 29.10.2014 року, повернуто стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а ПАТ «Укрсоцбанк» є іпотекодержателем зазначеного нерухомого майна та має право задовольнити вимоги із вартості предмету іпотеки шляхом позасудового врегулювання у відповідності до вимог Закону України «Про іпотеку», суд вважає, що строк звернення до суду із зазначеним адміністративним позовом позивачем не пропущено, оскільки реальне порушення законних прав позивача внаслідок неможливості реалізувати свої права, передбачені Законом України «Про іпотеку», настало лише на даний час.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року № 606-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ст. 11 цього Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (ч. 4 ст. 57 Закону).

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця від 02.03.2015 ВП №46563836 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику - ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 929505,71 грн.

Частиною 1 ст. 575 Цивільного кодексу України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

У відповідності до приписів ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:

виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ст. 36 даного Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно приписів ст. 37 Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Суд приймає до уваги ту обставину, що накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику - ОСОБА_1, здійснено відповідачем в рамках виконавчого провадження ВП №46563836, відкритого на підставі виконавчого листа №765/26841/14-ц від 29.10.2014 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 836001,57 грн. та витрат на оплату третейського збору у розмірі 8760,02 грн. та 243,60 грн. судового збору.

Проте, у зв'язку з наявністю на даний час заборони на відчуження зазначеного нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця від 02.03.2015 року, позивач позбавлений права задовольнити свої вимоги як іпотекодержателя із вартості предмету іпотеки шляхом позасудового врегулювання у відповідності до вищезазначених приписів Закону України «Про іпотеку».

Крім того, суд враховую ту обставину, що 07.12.2015 року виконавчий документ - виконавчий лист №765/26841/14-ц від 29.10.2014 року, повернуто стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

На час розгляду даної справи даний виконавчий документ повторно до органів державної виконавчої служби для примусового виконання не пред'являвся, що підтверджено поясненнями відповідача.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що наявність заборони на відчуження всього рухомого та нерухомого майна, що належить боржнику - ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 929505,71 грн., перешкоджає реалізації прав позивача як іпотекодержателя, передбачених Законом України «Про іпотеку».

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАСУ якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 122, 128, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 164, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, за участю третьої особи - ОСОБА_1 про звільнення з-під арешту, накладеного 02.03.2015 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №46563836, предмет іпотеки за іпотечним договором №215/12-07-0684 від 10.08.2007 року - нежиле приміщення НОМЕР_1 загальною площею 133,3 кв.м., що знаходиться за адресою:87500, Донецька обл., м. Маріуполь, проспект Леніна, б. 62 - задовольнити повністю.

Звільнити з-під арешту, накладеного 02.03.2015 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №46563836 Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, предмет іпотеки за іпотечним договором №215/12-07-0684 від 10.08.2007 року - нежиле приміщення НОМЕР_1 (літери У/П), кімнати №1-12, 14, VІІ, ІХ загальною площею 133,3 кв.м., що знаходиться за адресою: 87500, АДРЕСА_1

Стягнути з Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бабаш Г.П.