Справа № 810/393/15
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/393/15 Головуючий у 1-й інстанції: Виноградова О.І. Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

17 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі Козуб А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 15 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 15 січня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державна податкова інспекція у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Податковим органом проведено позапланову документальну виїзну перевірку позивача з правильності ведення, обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року.

За наслідками перевірки податковим органом складено акт № 115/17-01/НОМЕР_1 від 20 квітня 2015 року, в якому встановлено порушення позивачем п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2012-2013 роки на суму 73314,11 грн.; ч.1, ч.2 п.1 ст.7,п.1, п.2, п.5 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI, в результаті чого позивачем занижено єдиний внесок за 2012-2013 роки на суму 121517,52 грн.

На підставі висновків акта перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 06 січня 2015 року № 002096701, яким позивачу нараховане грошове зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб" у розмірі 91642,64 грн. (за основним платежем 73314,11 грн. та за штрафними санкціями 18328,53 грн.) та від 06 січня 2015 року №002097701, за яким позивачеві нараховане грошове зобов'язання за платежем "єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у розмірі 152638,97 грн. (за основним платежем 121517,52 грн. та за штрафними санкціями 31121,45 грн.).

За наслідками адміністративного оскарження вищезазначені податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарга позивача - без задоволення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та ТОВ «ДіТрейд», ТОВ «Експансія», ТОВ «Дистрибюторська Компанія «Славутич»», ТОВ «Комюкрейнторг», ТОВ «ЄВРО АКВА», ТОВ «Сандора», ТОВ «ЛАРЕВ», ТОВ «ОЛГА-Логістік», ТОВ «Укрпродукт», ТОВ «Торговий дім «Еталон»», ТОВ «ЛиСа», ТОВ «Асканія Дістрібюшн», ТОВ «Укрпродпереробка», ТОВ «ОРБІКА», ТОВ «Вічунай-Україна», ТОВ «Партнер Дистрибюшн», ТОВ «Дистрибюторська компанія «Дельта-Київ», ТОВ «СКС», ТОВ «Профмастер», ТОВ «Медком МП Україна», ТОВ «Бізнес Груп 2», ТОВ «Савсервіс-Мова», ТОВ «Браво Сервіс», ТОВ «ЛАСКА КИЇВ », ПП «Купава», ПП «Лагуна Торговий дом БМК», ПП «МАРІАМ-С», ПП «Санта Бремор», ПП «ТВІН», дочірнім підприємством «СПРИНТЕР К», дочірнім підприємством «Конріл», спільним підприємством «Вітмарк-Україна», філією «Л.К.О. № 1» ТОВ «Л.К.О.», іноземним підприємством «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед», спільним українсько-польським підприємством «Контекс», фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 були укладені договори поставки, згідно з якими продавець взяв на себе зобов'язання передати у власність покупцю продукцію (товар), а покупець прийняти та оплатити його в порядку та на умовах передбачених цими договорами.

На підтвердження виконання умов договорів, позивачем до матеріалів справи додано копії податкових накладних із зазначенням обсягу, ціни постачання одиниці, загальної суми з ПДВ, підписаних між ФОП ОСОБА_3 та контрагентами. Податкові накладні відповідають вимогам, встановленим законодавством до первинних документів.

Крім того, на виконання умов договору сторонами підписані видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, які містяться в матеріалах справи та дослідженні судом першої інстанції.

Всі первинні документи були оформлені за типовими формами, які затверджені наказом Міністерства статистики України «Про затвердження типових форм первинних облікових документів з обліку сировини та матеріалів» від 21.06.1996 року № 193, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Всі первинні документи містять обов'язкові реквізити та належним чином підтверджують факти здійснення оспорюваних господарських операцій, їх дату, зміст, обсяг та місце здійснення.

Крім того, факт купівлі та реалізації позивачем товарів підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином оформленими та завіреними «Книгами обліку доходів і витрат» за 2012-2013 р.р., що в свою чергу спростовує твердження відповідача про їх відсутність.

Оплата позивачем за куплений у вказаних контрагентів товар підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками, які завірені печаткою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк».

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюються ст. 177 Податкового кодексу України.

Так, згідно з п.п. 177.1 - 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III Податкового кодексу України.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з вимогами п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

У разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-XIV.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг .

Згідно з п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п. 201.6 ПК України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на момент здійснення вказаних правовідносин, вказані контрагенти були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як платники податку та їм присвоєні індивідуальні податкові номери.

Беручи до уваги законодавче регулювання підстав формування валових витрат, колегія суддів, дослідивши вищевказані документи, дійшла висновку про те, що вони є достатніми доказами фактичного отримання позивачем послуг, що свідчить про правомірне формування позивачем валових витрат внаслідок виконання спірних господарських операцій.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, у відповідності до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 15 січня 2016 року - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області до Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги до суду в сумі 5359 грн. 20 коп.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Повний текст виготовлено: 18 березня 2016 року.

.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.