Справа № 315/1280/15-а
Суддя: Романько О. О.
Дата ухвалення: 2015-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 315/1280/15-а
Номер провадження № 2-а/315/47/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 рокум.Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді - Романько О.О.,

за участю секретаря Притули Я.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПФУ в Гуляйпільському районі Запорізької області про зобовязання відновити з 01.06.2015 року виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги були уточнені та обґрунтовані такими обставинами, що з 10.02.2015 року позивач перебуває на обліку в УПФУ в Гуляйпільському районі Запорізької області та отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Оскільки станом на 01.04.2015 року позивач працював на посаді в органах місцевого самоврядування, тому відповідач припинив йому виплату пенсію по інвалідності, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».27.11.2015 року позивач звернувся до відповідача з проханням поновити виплату зупиненої пенсії. Листом від 30.11.2015 року № 34/Г-4 відповідач відмовив у відновленні виплати пенсії, з посиланням на те, що до абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зміни не внесені.

Позивач не погодився із відмовою відповідача щодо відновлення виплати пенсії, оскільки вказаний в п. 5 розділу ІІІ «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ закон щодо призначення всіх пенсій, у т.ч. спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року прийнятий не був, у звязку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим законом не призначаються.

26 листопада 2015 року позивача звільнили з посади заступника голови Гуляйпільської районної ради Запорізької області у звязку з закінченням повноважень. Розпорядженням УПФУ в Гуляйпільському районі № 129963 від 02.12.2015 року йому було поновлено виплату пенсії з 27.11.2015 року.

Просить суд, визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі щодо відмови у поновлені виплати йому пенсії по інвалідності з 01.06.2015 року по 26.11.2015 року. Зобовязати УПФУ в Гуляйпільському районі виплатити належні йому суми пенсії з 01.06.2015 року по 26.11.2015 року.

Відповідач надав суду письмові заперечення, у яких просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що по-перше на сьогоднішній день, законодавчі норми, які регулюють особливі умови виплати пенсії деяким категоріям громадян, не втратили юридичної сили та є частиною національного законодавства України. Це означає, що вони можуть та повинні застосовуватись відносно осіб, яким пенсії призначались до 01.04.2015 року. По-друге, скасування дії норми ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» стосується лише тих пенсіонерів, яким пенсії призначаються вперше. Оскільки позивачу пенсія призначена у лютому 2015 року, зміни внесені до ст. 21 вказаного Закону поширюються на порядок її виплати. Так як позивач працював на посаді, яка давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та отримував пенсію по інвалідності, підпадав під дію цього Закону, тому припинення виплати йому пенсії нормативно обґрунтовано. З 27.11.2015 року виплати пенсії поновлено у звязку зі звільненням позивача з посади.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги та доводи, які ним викладені в позові. Додатково пояснив, що згідно з протоколом № 123 від 19.02.2015 року йому було призначено пенсію по інвалідності з 10.02.2015 року відповідно до положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». З 25.11.2010 року по 26.11.2015 року він працював на посаді заступника голови Гуляйпільської районної ради Запорізької області. Станом на 01.04.2015 року йому було припинено виплату належної пенсії з посиланням на положення Закону України № 213-VІІІ від 02.03.2015 року. При цьому, з боку відповідача не було прийнято ані розпорядження про припинення виплат, ані будь-якого іншого рішення. При ознайомлені з матеріалами пенсійної справи позивач не знайшов в ній будь-яких письмових документів з цього приводу. З 01.06.2015 року законодавцем не було прийнято відповідний нормативний акт щодо призначення усіх пенсій, у т.ч. спеціальних. Тому, позивач вважає, що у відповідача не було правових підстав продовжувати невиплату належної йому пенсії з 01.06.2015 року по 26.11.2015 року включно. Такі дії відповідача є протиправними, і тому його позов підлягає задоволенню.

Представник позивача ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позову, в обґрунтування пояснень посилалась на обставини, які викладені в запереченнях на позов.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Гуляйпільському районі Запорізької області з 10.02.2015 року та отримує пенсію по інвалідності як інвалід ІІІ групи загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що підтверджується копією протоколу управління № 123 від 19.02.2015 року ( а.с.12)

З 25.11.2010 року по 26.11.2015 року ОСОБА_1 працював на посаді заступника голови Гуляйпільської районної ради Запорізької області (а.с.11).

З 01.04.2015 року позивачу було тимчасово зупинено виплату пенсії, у звязку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, якою статтю 37 Закону України «Про державну службу» було змінено та зазначено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, Законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

Також, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ частину 7 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

27.11.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії з 01.06.2015 року.

Листом від 30.11.2015 року за № 34/Г-4 відповідач відмовив у поновленні виплати пенсії з посиланням на те, що відповідно до п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», «Податкового та Митного кодексів України», «Положення про помічника-консультанта народного депутата України». У звязку з викладеним з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються. При цьому, до абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону зміни не внесені. Тому, позивачу як тій особі, що працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсія призначена відповідно до законодавства України, з 01.04.2015 року не виплачується і для поновлення виплат з 01.06.2015 року підстав немає (а.с.9-10).

Відповідного розпорядження або ж будь-якого іншого документу щодо припинення позивачу виплат пенсії по інвалідності з 01.04.2015 року з посилання на нормативно-правове обґрунтування такої дії УПФУ в Гуляйпільському районі Запорізької області не приймав, що слідує з пояснень самого позивача, який ознайомився з матеріалами його пенсійної справи та пояснень представника відповідача, яка не змогла цього спростувати.

Відповідно до розпорядження УПФУ в Гуляйпільському районі Запорізької області № 129963 від 02.12.2015 року позивачу були відновлені виплати пенсії з 27.11.2015 року у звязку зі звільненням його з посади в органі місцевого самоврядування ( а.с.18).

Позивач не погодився із відмовою відповідача щодо виплати пенсії з 01.06.2015 року по 26.11.2015 року, у звязку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній з 01.04.2015 року) передбачено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:у період роботи особи (крім інвалідів І та П груп, інвалідів війни Ш групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Закона України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів 1 та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність».

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону відновлюється.

Згідно ч. 7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зі змінами, внесеними Законом від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Виплата вказаних пенсій може бути поновлена після 01 січня 2016 року, або у разі звільнення особи з посади в органах місцевого самоврядування.

Відповідач вважає, що оскільки позивач працював на посаді, яка давала йому право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», то в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно з Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, виплачуватись не повинна.

Суд зазначає, що станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працював позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату йому пенсії було припинено.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі Закон №213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», «Податкового та Митного кодексів України», «Положення про помічника-консультанта народного депутата України».

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

В теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058.

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працював позивач, не давала йому права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», у зв'язку з чим передбачені ч. 7 ст. 21 цього Закону підстави для невиплати пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1058, відпали, і з 01.06.2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Дійсно, станом на 26.11.2015 року, позивач припинив свою трудову діяльність в органі місцевого самоврядування та був звільнений з посади заступника голови Гуляйпільської районної ради Запорізької області у звязку з закінченням повноважень. Тому, позовні вимоги позивача стосуються саме періоду з 01.06.2015 року по 26.11.2015 року включно.

З огляду на вказане, суд вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону № 1058, повинна була проводитись на тих умовах, на яких вона призначалася у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати. При цьому суд вважає, що захистити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж зобовязати відповідача провести виплати цієї пенсії за період з 01.06.2015 року по 26.11.2015 року неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати із Державного бюджету України. Судові витрати здійснені позивачем в розмірі 487,20 грн., а тому вони підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст.2, 69-71, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області виплатити ОСОБА_1 належні суми пенсії за період з 01.06.2015 року по 26.11.2015 року, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 487 грн. 20 коп. шляхом їх безспірного списання органами Державної казначейської служби України з відповідних рахунків.

З повним текстом постанови суду учасники процесу можуть ознайомитися 31.12.2015 року.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_3