Справа № 2а-463/92/13
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 р. Справа № 876/8244/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Святецького В.В., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Личаківського районного суду міста Львова від 27 березня 2013 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного управління юстиції у Львівській області, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання дій протиправними, скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулось до суду з позовом до Головного управління юстиції у Львівській області, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, яким просило визнати протиправними дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2013 року ВП № 36201479 і скасувати дану постанову.

Постановою Личаківського районного суду міста Львова від 27 березня 2013 року у задоволенні позову відмовлено. Постанова мотивована тим, що представники Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова були присутні в судовому засіданні 24.12.2012 року під час розгляду справи № 2а/1312/542/12 за позовом Шевчик В.Д. до них і в цьому засіданні суд проголосив вступну та резолютивну частини постанови, а також повідомив, що постанова в повному обсязі буде виготовлена протягом п'яти днів. Тому у суду, який розглядав дану справу, був відсутній обов'язок направляти відповідачам копію постанови, оскільки вони як суб'єкти владних повноважень згідно з ч. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України фактично були повідомлені про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді. А оскільки Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало до суду заяву про отримання копії постанови від 24.12.2012 року лише в лютому 2013 року, суд дійшов висновку, що на день винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2013 року постанова суду від 24.12.2012 року набрала законної сили, в зв'язку з чим відсутні підстави для визнання протиправними дій державного виконавця і скасування оскаржуваної постанови.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що на день винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження постанова Личаківського районного суду міста Львова від 24.12.2012 року у справі № 2а/1312/542/12, на підставі якої був виданий виконавчий лист, не набрала законної сили, тому державний виконавець протиправно виніс дану постанову, в зв'язку з чим вона підлягає скасуванню.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, 31.01.2013 року державний виконавець Відділу примусового виконання рішень відділу управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 36201479 на виконання виконавчого листа № 2а/1312/542/12, виданого 16.01.2013 року Личаківським районним судом м. Львова про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняти та розглянути заяву Шевчик В.Д. про підтвердження стажу роботи від 13.07.2012 року з долученими документами та направити на розгляд Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, яка діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області.

З наявної в матеріалах справи копії зазначеної постанови вбачається, що рішення суду набрало законної сили 03.01.2013 року, заяву про примусове виконання подано 28.01.2013 року.

Відповідно до ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання на всій території України, а їх невиконання тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі в редакції, чинній на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 17 цього Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

Вимоги до виконавчого листа встановлені ст. 18 цього Закону, згідно з ч. ч. 1, 3 якої у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Статтею 11 зазначеного Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі про примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 цього Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, ст. 25 цього Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Такі ж положення містились в п. 3.6 «Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5, зареєстрованому в міністерстві юстиції України 15.12.1999 року за № 865/4158 (яка була чинною на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови та у відповідній редакції).

Статтею 26 цього Закону передбачено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Враховуючи, що зазначений вище виконавчий лист відповідав усім вимогам, передбаченим ст. 18 цього Закону, не закінчився строк пред'явлення його до виконання, вимога була пред'явлена до органу державної виконавчої служби з дотриманням правим підвідомчості, а також були відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, встановлені ст. 26 даного Закону, колегія суддів вважає, що, виносячи оскаржувану постанову, державний виконавець Відділу примусового виконання рішень відділу управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області діяв відповідно до норм чинного законодавства України.

При цьому, колегія суддів враховує, що Законом України «Про виконавче провадження» чи іншими актами законодавства не передбачено повноважень чи обов'язку державного виконавця перевіряти і досліджувати відомості, які містяться у виконавчому листі, зокрема, дату набрання законної сили судовим рішенням, на підставі якого виданий виконавчий лист.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про відсутність порушень з боку державного виконавця при відкритті виконавчого провадження норм Закону України «Про виконавче провадження», а також підстав, які б перешкоджали виконанню зазначеної вище постанови Личаківського районного суду міста Львова від 24.12.2012 року.

Доводи позивача про те, що зазначене вище судове рішення на день винесення державним виконавцем не набрало законної сили, колегія суддів не бере до уваги, оскільки дане питання не є предметом спору та не підлягає дослідженню в межах адміністративної справи про оскарження дій та постанови державного виконавця при виконанні цього рішення.

При цьому колегія суддів зазначає, що у випадку існування даної обставини, а саме не набрання законної сили вказаною постановою Личаківського районного суду міста Львова від 24.12.2012 року у справі № 2а/1312/542/12, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області мало право відповідно до ст. 259 Кодексу адміністративного судочинства України звернутись до суду, який видав виконавчий лист, із заявою про визнання його таким, що не підлягає виконанню.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Личаківського районного суду міста Львова від 27 березня 2013 року у справі № 463/92/13-а за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного управління юстиції у Львівській області, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання дій протиправними, скасування постанови - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді В.В. Святецький

Т.І. Шинкар

Ухвала складена в повному обсязі 18.03.2016 року