Справа № 810/5147/15
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5147/15 Головуючий у 1-й інстанції: Терлецька О.О.
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «УСПОТ ЛТД» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УСПОТ ЛТД» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УСПОТ ЛТД» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності щодо не внесення змін до граф 12, 22, 44, 45, 46, 47 та В митної декларації №100270002/2014/306733 від 13 жовтня 2014 року на підставі поданих ТОВ «УСПОТ ЛТД» заяв; зобов'язання оформити аркуш коригування митної декларації №100270002/2014/306733 від 13 жовтня 2014 року відповідно до поданої ТОВ «УСПОТ ЛТД» заяви від 28 серпня 2015 року № 8; визнання протиправною бездіяльності щодо відсутності розгляду заяви ТОВ «УСПОТ ЛТД» та вчинення дій щодо повернення надмірно сплачених коштів при здійсненні розмитнення товару по митній декларації №100270002/2014/306733 від 13 жовтня 2014 року на рахунок Київської міської митниці ДФС, відкритий для ТОВ «УСПОТ ЛТД», у сумі 265 419 грн. 52 коп.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню виходячи з наступного.

Як вбачаться з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між позивачем та польською компанією FSB Piekamia Strzegom Sp. z о.о. (ФСБ Пекарня Стрегом) укладено Контракт № 14/01/14 від 02 вересня 2014року. Предметом вказаного Контракту є продаж на умовах поставки FCA-Strzegom товару, найменування, кількість та ціна якого передбачається додатками до Контракту.

Додатком № 1 від 09.10.2014, що є специфікацією до Контракту, передбачалась продаж позивачу товару: хлібець із борошна Tortilla 25 см McD Tortilla 10 UKR, в кількості 2340 ящиків, ціною 6,5664 Євро за ящик, загальною вартістю 15 365,40 Євро.

Відповідно до пункту 3.2. Контракту кожна поставка повинна супроводжуватись такими документами: інвойсом, пакувальним листком, додатком до Контракту, сертифікатом походження, сертифікатом якості з копією перекладу на українську мову, експортною декларацією.

Умовами п.3.3 Контракту передбачено, що в CMR, TIR, експортній декларації, інвойсі, сертифікаті походження повинно співпадати вага брутто, кількість, найменування товару, фасування і ціна товару.

Пунктом 4.4. Контракту передбачено валюту платежів - ЄВРО.

З матеріалів справи вбачається, що поставку товару за Контрактом було здійснено 09 жовтня 2014 року.

Позивачем було подано митну декларацію в режимі електронного декларування та 13 жовтня 2014 року відповідачем проведено всі необхідні митні процедури, прийнято пакет документів та надано дозвіл на випуск товарів в вільний оббіг на території України.

В подальшому, після закінчення митних процедур позивачем було виявлено помилку в оформленні електронної митної декларації.

Так, за умовами Додатку № 1 до Контракту загальна вартість поставки мала складати 15 365,40 Євро. В експортній декларації ФСБ вартість товару була визначна в двох валютах, а саме ЄВРО (15 365,40 ЄВРО) та польські злоті (64 291,97 PLN). В пакеті супровідних документів ФСБ направило інвойс № 197007415 від 09.10.2014 на суму 64 291,97 PLN (польських злотих) та аналогічний інвойс № 197007415 від 09.10.2014 на суму 15 365,38 ЄВРО.

Під час формування митної декларації позивач в графі 22 вказав валюту вартості товару та платежів ЄВРО, але цифровий показник прийняв з інвойсу за польськими злотами - 64 292,97 PLN.

Така технічна помилка, за твердженням позивача, не була виявлена відповідачем, внаслідок чого митна вартість товару була завищена та позивачем було надмірно сплачено мито та податок на додану вартість.

В зв'язку з цим, 05.11.2014 позивачем подано заяву № 5 про внесення змін до декларації.

У своїй відповіді від 05.12.2014 за вих.№ 105/6/26-70-25-04 на вказану заяву відповідач зазначив, що згідно пункту 37 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 21.05.2012 № 450, після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситись шляхом заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування. Аркуш коригування заповнюється та оформляється митним органом у разі необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.

В подальшому позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про внесення змін до митної декларації, однак повторно отримував аналогічні відповіді.

28.08.2015 позивач звернувся до відповідача з листом № 343, в якому просив внести зміни до митної декларації шляхом складення аркуша коригування та повернути надмірно сплачені кошти в сумі 259 537,08 грн. на рахунок позивача, відкритий у відповідача, в якості передоплати за майбутні митні платежі. При цьому, позивач надав заяву від 28.08.2015 № 8 про внесення змін до граф митної декларації 12, 22, 45, 46, 47, В та 44 та заяву від 28.08.2015 за № 342, з якою подав уточнюючий розрахунок необхідних до сплати податків при розмитненні товару за ВМД № 100270002/2014/306733 від 13.10.2014. Так, за розрахунком позивача сума надмірно сплачених коштів склала 265 419,52 грн., яку він просив повернути на рахунок Київської міської митниці, відкритий для позивача.

Проте, листом від 29.09.2015 №5845/10/26-70-25-01-03 відповідачем було відмовлено ТОВ «УСПОТ ЛТД» у внесенні змін до граф 12, 22, 44, 45, 46, 47, В митної декларації та поверненні коштів з Державного бюджету України, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що право на внесення змін у митну декларацію, які позивач просить внести, передбачено законодавством лише до моменту завершення митного оформлення.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 Митного кодексу України допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, не тягне за собою застосування санкцій, передбачених МКУ та іншими законодавчими актами України, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 268 МКУ.

У випадках, передбачених ч. 1 ст. 268 Митного кодексу України, посадові особи контролюючих органів надають декларантам або уповноваженим ним особам можливість виправити помилки, допущені в митній декларації (ч. 2 ст. 268 Митного кодексу України).

Відповідно до положень частин першої та другої статті 269 Митного кодексу України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.

Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

Згідно з частиною сьомою вказаної статті порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, порядок внесення змін до митних декларацій визначено пунктами 33 - 38 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 N 450 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 33 Положення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана.

У заяві за формою згідно з додатком 3, підписаній декларантом або уповноваженою ним особою, зазначаються причини зміни або відкликання митної декларації. Якщо відповідні нові відомості або причини відкликання митної декларації підтверджуються документами, що не подавались під час декларування, до заяви додаються завірені в установленому порядку копії таких документів.

Випадки, у яких не дозволяється внесення змін до митної декларації, визначені в п. 34 Положення.

Так, не дозволяється:

- внесення змін до граф 1 (перший і другий підрозділи), 14, 37 (перший підрозділ) і 54 митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа;

- внесення змін або відкликання митної декларації у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у цій митній декларації товарів;

- внесення змін до митної декларації, якщо з поданих документів не випливає, що відомості, зазначені у цій митній декларації, необхідно змінювати;

- внесення змін або відкликання митної декларації після надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, якому подана така митна декларація, інформації про призначення митним органом митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення або перевірки документів на товари (крім випадків, коли після проведення зазначених митних формальностей порушень митних правил не виявлено);

- внесення змін до митної декларації або її відкликання у разі відсутності документів, що підтверджують необхідність внесення таких змін або її відкликання;

- внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа з метою подання відомостей у випадках, коли Митним кодексом України передбачена необхідність подання з цією метою додаткової декларації.

Згідно з вимогами пункту 37 Положення після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом: подання у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом; заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

Внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном. Після оформлення аркуша коригування його електронний примірник засвідчується електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, вноситься до локальних баз даних митного органу і Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України посадовою особою митного органу, що його оформила, та передається спеціалізованим митним органом до відповідного органу державної податкової служби згідно з пунктом 32 цього Положення.

Оформлений митним органом аркуш коригування є невід'ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі:

- отримання митним органом інформації про перерахування декларантом до державного бюджету митних платежів у вигляді доплати або підтвердження Казначейством факту повернення з державного бюджету коштів після закінчення митного оформлення;

- необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією;

- необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.

Таким чином, у разі підтвердження декларантом або уповноваженою ним особою відповідних нових відомостей згідно з вимогами Положення та відсутності передбачених Митним кодексом України та вказаним Положенням підстав, за яких внесення змін до митної декларації не допускається, митний орган має скласти аркуш коригування до вказаної митної декларації за формою, визначеною додатком 4 до Положення, у двох примірниках, й оформити його шляхом проставлення відбитка особистої номерної печатки уповноваженої посадової особи митного органу. Один примірник оформленого митним органом аркуша коригування повертається декларанту або уповноваженій ним особі, другий примірник зберігається у справах підрозділу митного оформлення, яким оформлено відповідну митну декларацію.

Оформлений митним органом аркуш коригування є невід'ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

При цьому, пунктом 3 Порядку оформлення аркуша коригування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 06.11.2012 № 1145, визначено, що аркуш коригування складається у випадках, визначених пунктом 37 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року N 450, посадовою особою митного органу, яким здійснювався випуск товарів за митною декларацією (далі - МД), у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня надходження до митного органу інформації про доплату (повернення) сум митних платежів або реєстрації заяви декларанта (уповноваженої особи) у митному органі.

Таким чином, позивачу законодавством надано право на внесення змін до митної декларації у разі необхідності відображення відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів або у випадку необхідності виправлення помилково зазначених відомостей за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що запропоновані позивачем зміни до митної декларації не стосуються відомостей про товар і впливають на перерахунок сум митних платежів, що прямо заборонено чинним законодавством України. При цьому зазначив, що право на внесення змін у митну декларацію, які позивач просить внести, передбачено законодавством лише до моменту завершення митного оформлення.

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, на виконання вимог п. 33 Положення № 450 позивач неодноразово подавав відповідачу заяви про надання дозволу на внесення змін до митної декларації № 100270002/2014/306733 від 13 жовтня 2014 року, до яки ним додавались документи, що підтверджують відповідні нові відомості, а саме: Інвойс № 097007415 від 09.10.2014 на загальну суму 15365,38 Євро, Додаток до контракту № 1 від 09.10.2014, Специфікацію до контракту № 1 від 09.10.2014, Контракт № 14/01/14 від 02.10.2014.

Тобто позивачем були виконані необхідні дії, визначені Положенням № 450, для реалізації свого права на внесення змін до митної декларації.

При цьому, колегія суддів зазначає, що зміни, які позивач просив внести до митної декларації жодним чином не впливають на перерахунок сум митних платежів, оскільки являються виправленням технічної помилки, допущеної позивачем під час формування електронної митної декларації и фіксують відповідність митних платежів митній декларації.

Таким чином, у позивача були наявні підстави для внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа після завершення митного оформлення, а тому відмова відповідача здійснити такі дії є протиправною.

Стосовно решти позовних вимог ТОВ «УСПОТ ЛТД», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень. Єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Отже, під дискреційним повноваженням суд повинен розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Суд є правозастосовуючим органом та не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Так, колегія суддів зазначає, що оформлення аркушу коригування, а також повернення надмірно сплачених коштів при здійсненні розмитнення товару відноситься до дискреційних повноважень митних органів.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з метою повного захисту прав позивача та у відповідності до ч. 2 ст. 11 КАС України зобов'язати Київську міської митницю Державної фіскальної служби України повторно розглянути заяву ТОВ «УСПОТ ЛТД» від 28 серпня 2015 року № 8 щодо надання дозволу на внесення змін до декларації № 100270002/2014/306733 від 13 жовтня 2014 року та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню є помилковим.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, тому вбачаються підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно зі п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «УСПОТ ЛТД» - задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «УСПОТ ЛТД» Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Київської міської митниці Державної фіскальної служби України щодо відмови у внесення змін до граф 12, 22, 44, 45, 46, 47 та В митної декларації № 100270002/2014/306733 від 13 жовтня 2014 року на підставі поданих товариством з обмеженою відповідальністю «УСПОТ ЛТД» заяв.

Зобов'язати Київську міської митницю Державної фіскальної служби України повторно розглянути заяву товариства з обмеженою відповідальністю «УСПОТ ЛТД» від 28 серпня 2015 року № 8 щодо надання дозволу на внесення змін до декларації № 100270002/2014/306733 від 13 жовтня 2014 року та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.