Справа № 2а-1909/09/0870
Суддя: Нестеренко Людмила Олексіївна
Дата ухвалення: 2009-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2009 р.

/17-03 год./ справа №2а-1909/09/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нестеренко Л.О. при секретарі Щербині Л.М., за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4, розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватної виробничо-комерційної фірми „Меркурій

до Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області

про визнання нечинним рішення від 15.07.2008р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області з вимогами про визнання нечинним рішення від 15.07.2008р. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що посадовою особою Інспекції була проведена перевірка підприємства позивача з питань дотримання порядку вставлення та застосування цін на ковбаси варені, за результатами якої було встановлено порушення вимог законодавства щодо застосування (декларування) зміни оптово-відпускних цін на продукцію власного виробництва ПВКФ „Меркурій. На підставі складеного акту заступником начальника Державної інспекції з контролю за цінами було прийнято рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін від 15.07.2008р. за №126, відповідно до якого до субєкта господарювання ПВКФ „Меркурій застосовано санкції, вилучено дохід державного бюджету 388139,40 грн. Зазначене рішення позивач вважає незаконним та безпідставним, прийнятим з порушенням приписів законодавства, зокрема, постанови КМУ від 17.10.2007р. „Про затвердження Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари, приписів Закону України „Про ціни та ціноутворення, положень Інструкції про застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, при прийнятті рішення не було враховано обставин того, що реалізована продукція є продуктом власного виробництва та реалізується через мережу фірмових крамниць за роздрібними цінами, а обовязок щодо декларування роздрібних цін чинним законодавством не передбачено, у звязку з чим, позивач просить адміністративний суд визнати рішення субєкта владних повноважень про застосування економічних санкцій від 15.07.2008р. нечинним.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, просять суд задовольнити позовні вимоги, скасувати рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області про застосування до ПВКФ «Меркурій»економічних санкцій від 15.07.2008р. нечинним.

Представник відповідача Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області позовні вимоги не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечує, вважає адміністративний позов необґрунтованими та безпідставним. У запереченнях на позовну заяву зазначив, що проведення перевірки та прийняття рішення про застосування санкцій Державною інспекцією з контролю за цінами відбувалося у відповідності до приписів законодавства, зокрема положень Закону України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, Закону України „Про ціни та ціноутворення, Інструкції про порядок застосування економічних санкцій органами державного контролю за цінами в межах повноважень та у спосіб, передбачених законодавством. При здійсненні перевірки посадовою особою було встановлено порушення вимог законодавства щодо декларування зміни оптово-відпускних цін позивачем, та відповідно розраховано суму необґрунтовано отриманої виручки у відповідності до приписів законодавства. Прийняте рішення про застосування економічних санкцій за наслідком розгляду акту перевірки є законним та обґрунтованим, підстав для визнання нечинним зазначеного рішення не вбачається, у звязку з чим, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні на підставі письмових доказів та пояснень представників сторін, відповідно до ст.13 Закону України „Про ціни та ціноутворення, на підставі посвідчення від 25.06.2008р. №605, виданого на виконання Плану роботи Держінспекції з контролю за цінами в Запорізькій області на ІІІ квартал 2008р., 04.07.2008р. посадовою особою Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області було проведено перевірку Приватної виробничо-комерційної фірми „Меркурій з питань дотримання порядку встановлення та застосування цін на продовольчі товари (ковбаси варені), за результатом якої було складено Акт від 04.07.2008р. Зазначеним актом встановлено порушення ПВКФ „Меркурій вимог постанови КМУ від 17.10.2007р. №1222 „Про затвердження Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари та розпорядження Голови облдержадміністрації від 09.11.2007р. №381 „Про декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари , оскільки ПВКФ «Меркуурій»оптово-відпускні ціни на ковбасні вироби варені не було задекларовано у визначеному порядку; різниця між новими цінами без декларування та раніш діючими цінами у період з 15.11.2007р. по 30.06.2008р. склала 129379,80 грн. До акту перевірки було долучено інформація про зміну цін на ковбасні вироби, розрахунок суми різниці між цінами. Зазначений акт перевірки не підписаний уповноваженою особою ПВКФ „Меркурій, про що свідчить відповідний напис в Акті.

За результатом проведеної перевірки, заступником начальника Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області 15.07.2008р. було прийнято рішення за №126 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, у відповідності до якого до Приватної виробничо-комерційної фірми „Меркурій застосовано адміністративно-господарські санкції, а саме: вилучення необґрунтованої виручки у розмірі 129379,80 грн. та стягнення штрафу у подвійному розмірі від суми необґрунтованої виручки - у розмірі 258759,60 грн., а всього стягнуто у дохід Державного бюджету суму економічних санкцій у розмірі 388139,40 грн.

Відповідно до ч.3 ст.5 Господарського кодексу України, «субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства».

Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність субєктів господарювання є, серед інших, регулювання цін і тарифів (ч.2 ст.12 ГК України). Держава здійснює контроль і нагляд за господарською діяльністю субєктів господарювання у сферах цін і ціноутворення з питань додержання субєктами господарювання державних цін на продукцію і послуги (ч.3 ст.19 ГК України).

Відповідно до ч.5 ст. 191 Господарського кодексу України, «державне регулювання цін здійснюється шляхом встановлення фіксованих державних та комунальних цін, граничних рівнів цін, граничних рівнів торговельних надбавок і постачальницьких винагород, граничних нормативів рентабельності або шляхом запровадження обовязкового декларування цін».

Разом з тим, главою 24 Господарського кодексу України регулюється загальні засади відповідальності учасників господарських відносин, зокрема, ст.216 Господарського кодексу України передбачено, що «учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом, іншими законами та договором. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання»(ч.1 ст.218 ГК України).

«За порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до субєктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення субєкта господарювання та ліквідацію його наслідків» (ч.1 ст.238 ГК України).

Тобто умовою для притягнення учасника господарських відносин до відповідальності є склад господарського правопорушення, тобто наявність та підтвердженість факту здійснення зазначеного порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування до субєкта господарювання економічних (штрафних) санкцій стало господарське правопорушення в сфері дотримання державної дисципліни цін при здійсненні господарської діяльності , а саме порушення правил декларування зміни оптово-відпускних цін на ковбаси варені при реалізації у мережі торгових закладів.

Проте, суд не погоджується з висновками, викладеними в акті перевірки щодо порушення з боку позивача порядку декларування оптово-відпускних цін на продукцію, оскільки відповідно до Порядку формування цін на продовольчі товари, щодо яких запроваджено державне регулювання, затвердженого постановою КМУ від 1704.2008р. №373, оптово-роздрібна ціна це фактична ціна, що застосовується у розрахунках за товари, які поставляються (реалізуються) субєктами господарювання з метою їх використання у підприємницькій діяльності, з урахуванням податку на додану вартість і транспортних витрат. За системним аналізом зазначеного нормативного акту, суд дійшов висновку, що оптово-роздрібна ціна це ціна продукції, яка застосовується лише у випадку реалізації продукції у підприємницькій діяльності, тобто в рамках здійснення відпуску продукції іншим субєктам господарювання з підприємницької метою (для наступної реалізації та отримання прибутку), у випадку продажу продукції у мережах роздрібної торгівлі застосовується роздрібна ціна на продукцію, що не може ототожнюватися з оптово-роздрібною ціною.

Як встановлено судом, продукція власного виробництва ПВКФ „Меркурій реалізовувалась за роздрібними цінами у мережі фірмових крамниць за роздрібними (продажними) цінами. Актом перевірки не було встановлено фактів відпуску (реалізації) продукції іншим субєктам господарювання з підприємницькою метою, отже у зазначеному випадку посилання в акті перевірки про реалізацію продукції за оптово-відпускними цінами є безпідставним.

Крім того, Інструкцією про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, передбачено, що „підставою для застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін є одержання субєктами господарювання необґрунтованої виручки в результаті порушення ними в періоді, що перевіряється, чинного порядку встановлення та застосування цін і тарифів, які регулюються уповноваженими органами відповідно до вимог законодавства„ (п.1.4). Тобто, для застосування до позивача економічних санкцій державний орган контролю за цінами повинен в акті перевірки встановити факт отримання необґрунтованої виручки на підставі відповідних розрахунків, на яких ґрунтується обчислення зазначеної суми, з посиланням на документи первинного бухгалтерського обліку, згідно з якими вони здійснюються (п.3.2 Інструкції).

Як встановлено судом, в акті перевірки не перевірялися первинні бухгалтерські документи, які б підтверджували надходження коштів на рахунок і не перевірялися касові (розрахункові) документи, також в акті перевірки відсутні будь-які розрахунки, які згідно з вимогами зазначеної Інструкції повинні бути здійсненні (кількість проданої продукції, вартість продукції, кому продавалась продукція, інше). За таких обставин, висновки про необґрунтованість отриманої виручки передчасними та безпідставними.

В процесі розгляду справи субєктом владних повноважень відповідно до приписів ч.2 ст.71 КАС України, якою встановлено, що „в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, не було доведено перед судом належними та допустимими доказами правомірності прийнятого рішення про застосування економічних санкцій до субєкта господарювання, у звязку з чим, рішення оскаржене рішення субєкта владних повноважень не можна визнати правомірним.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заявлені правомірно та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, отже вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. п.1.4, 3.2 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, ст.ст.13, 14 Закону України „Про ціни та ціноутворення, ст.ст. 9, 11, 14, 94, 159, 160, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати нечинним рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області від 15.07.2008р. №126 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, прийнятого відносно Приватної виробничо-комерційної фірми „Меркурій.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАСУ, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанову виготовлено у повному обсязі 19.06.2009р.

Суддя Л.О.Нестеренко