Справа № 820/681/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 березня 2016 р. № 820/681/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді : Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання : Ділбарян А.О.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Корнейчука С.П.,

третьої особи - Панюкової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панюкова О.О. про скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просить суд: скасувати постанову начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Товмасяна А.Е. від 03.02.2016 року про відмову у відводі державного виконавця Панюкової О.О. від виконання виконавчих проваджень ВП № 49353723, ВП № 49353674, ВП №49353632; зобов'язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області відвести головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панюкову Ольгу Олексіївну від виконавчих проваджень ВП № 49353723, ВП № 49353674, ВП №49353632.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панюковою О.О. було вчинено ряд грубих порушень Закону України "Про виконавче провадження" в рамках ВП № 49353723, ВП № 49353674, ВП №49353632, що свідчить про її упередженість, та стало підставою звернення до начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Товмасяна А.Е. з заявою про її відвід. На свою заяву отримав постанову від 03.02.2016 року, якою було незаконно відмовлено у відведенні державного виконавця.

Ухвалою суду від 26.02.2016 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панюкову О.О.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача Корнейчук С.П. проти позову заперечував, зазначив, що спірна постанова від 03.02.2016 року про відмову у відводі державного виконавця Панюкової О.О. від виконання виконавчих проваджень ВП № 49353723, ВП № 49353674, ВП №49353632 винесена обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин та на підставі Закону України "Про виконавче провадження", оскільки начальник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Товмасян А.Е. не вбачав у діях державного виконавця ознак упередженості.

Третя особа - Панюкова О.О. проти позову заперечувала, зазначила, що у спірних правовідносинах діяла в рамках Закону України "Про виконавче провадження", а крім того зауважила, що не є близьким родичем сторін виконавчого провадження, їх представників або інших осіб, які беруть участь у виконавчому провадженні, не зацікавлена в результаті виконання рішення, тобто відсутні жодні обставини упередженого ставлення до проведення виконавчих дій за виконавчими провадженнями ВП № 49353723, ВП № 49353674, ВП №49353632.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є стягувачем в рамках виконавчих проваджень ВП № 49353723, ВП № 49353674, ВП №49353632. 27.01.2016 року ОСОБА_1 звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Товмасяна А.Е. з заявою про відвід державного виконавця Панюкової О.О. від проведення нею вказаних виконавчих проваджень з примусового виконання постанови Московського районного суду від 11.05.2011 року по адміністративний справі № 2а-6788/11 року, виконати яку зобов'язав Україну Європейський суд з прав людини рішенням від 24.10.2013 року по справі № 72631/10 "Нечипоренко та інші проти України" ( а.с.6-7).

При цьому, зверненню позивача з такою заявою передувало наступне.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2011 року по адміністративній справі № 2-а-6788/2011 було зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова (надалі Управління) здійснити підвищення ОСОБА_1 розміру пенсії з 09.05.2011 року з виплатою недоотриманих сум пенсії.

Судом встановлено, що до Московського ВДВС ХМУЮ надійшли на примусове виконання виконавчі листи, а саме: № 2а-6788/2011, видані 22.12.2011 року Московським районним судом м. Харкова про зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на 12% з 09.05.2011 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 року № 894 "Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з виплатою недоотриманих сум; про зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Московському районі м.Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 підвищення розміру пенсії на коефіцієнт 1,011 з 09.05.2011 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.04.2010 року "Про підвищення розмірів пенсій деяким категоріям громадян у зв'язку із зростанням середньомісячної заробатної плати штатного працівника"; про зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Московському районі м.Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 збільшення йому пенсії у 3,5 рази з 09.05.2011 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2005 року № 1293 "Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з виплатою недоотриманих сум пенсії.

Внаслідок невиконання рішення Московського районного суду м. Харкова позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до Європейського суду з прав людини.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 24.10.2013 року у справі «Нечепоренко та інші проти України» було зобов'язано Державу Україна виконати, зокрема щодо позивача, вищевказану постанову суду від 11.05.2011 року.

У жовтні 2012 року УПФУ проведений перерахунок пенсії позивачу з 09.05.2011 року по 31.10.2011 року, щомісячний розмір пенсії склав 23297.42 грн, сума донарахованої до виплати пенсії склала 73054.83 грн. та отримана позивачем у червні 2014 року.

02.04.2015 року Позивач звернувся до Московського ВДВС із письмовою заявою про направлення трьох виконавчих листів, виданих Московським районним судом м. Харкова 22.12.2011 року на виконання постанови суду від 11.05.2011 року № 2-а-6788/2011 до відповідача. Постановами державного виконавця Московського ВДВС від 22.04.2015 року виконавчі провадження 33246111, 33246234 та 33245236 з примусового виконання виконавчих листів за № 2-а-6788/2011 від 22.12.2011 року на підставі п.10 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено, а виконавчі листи скеровані до відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області ( а.с.29).

В провадження головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панюкової О.О. з Московського ВДВС ХМУЮ за підвідомчістю надійшли виконавче провадження № 49353723 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-6788/2011, виданого 22.12.2011 року Московським районним судом м. Харкова про зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на 12% з 09.05.2011 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 року № 894 "Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з виплатою недоотриманих сум; виконавче провадження № 49353674 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-6788/2011, виданого 22.12.2011 року Московським районним судом м. Харкова про зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 підвищення розміру пенсії на коефіцієнт 1,011 з 09.05.2011 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.04.2010 року "Про підвищення розмірів пенсій деяким категоріям громадян у зв'язку із зростанням середньомісячної заробітної плати штатного працівника"; виконавче провадження № 49353632 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-6788/2011, виданого 22.12.2011 року Московським районним судом м. Харкова про зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 збільшення йому пенсії у 3,5 рази з 09.05.2011 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2005 року № 1293 "Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з виплатою недоотриманих сум пенсії.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панюковою О.О. 18.05.2015 року було відмовлено у відкритті виконавчих проваджень за вищевказаними виконавчими документами на підставі ст. З, п.8 ч.1ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» із зазначенням того, що вищевказані виконавчі листи підлягають виконанню відповідно до положень постанови КМУ № 440 від 03.09.2014 року, не зважаючи на те, що ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015 року по справі № 643/19639/14-а, яка набрала законної сили, було чітко визначено, що рішення Європейського суду з прав людини, повинні виконуватися саме відповідачем ( а.с.26-28).

Позивач у судовому порядку оскаржив спірні постанови про відмову у відкритті виконавчих проваджень.

Так, постановою Московського районного суду м. Харкова від 24.06.2015 року по справі № 643/8751/15-а, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі : визнано дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області Панюкової О.О. по відмові у відкритті виконавчих проваджень - незаконними; скасовано постанови від 18.05.2015 року про відмову у відкритті виконавчих проваджень ВП № 49353723, ВП № 49353674, ВП №49353632 та зобов'язано відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області відкрити виконавчі провадження за трьома виконавчими листами № 2а-6788/11 від 22.12.2011 року виданих Московським районним судом м.Харкова на виконання постанови суду по адміністративній справі № 2-а-6788/2011 та розпочати виконавчі провадження з їх примусового виконання ( а.с.40-41).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2015 року по справі № 643/8751/15-а було скасовано постанову Московського районного суду м. Харкова від 24.06.2015 року. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в частині скасування постанов від 18.05.2015 року про відмову у відкритті виконавчих проваджень ВП № 49353723, ВП № 49353674, ВП №49353632 . В іншій частині позовних вимог - відмовлено ( а.с.37-39).

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що виконавчі провадження ВП № 49353723, ВП № 49353674, ВП №49353632, провадження за якими було відкрито 13.11.2015 року, в подальшому - 15.01.2016 року, провадження було закрито на підставі п. 11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» з повернення виконавчого документа до суду.

При цьому позивач вважав, що закриття виконавчих проваджень з даних підстав вчинено незаконно, всупереч п.9 ч.1статті 47 цього Закону та п 3.15 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що постанови про закриття провадження в рамках ВП № 49353723, ВП № 49353674, ВП №49353632 були скасовані начальником Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області та наразі, дані виконавчі провадження перебувають на виконанні у головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панюкової О.О.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач 09.11.2015 року звернувся до Київського відділу ГУ Національної поліції в Харківській області з заявою в порядку ст. 214 КПК України, в якій просив притягнути головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панюкову О.О. до кримінальної відповідальності за ч.2,4 ст. 282 КК України та її вищестояще керівництво за ч.2 ст. 367 КК України ( а.с. 31-33).

При цьому, 25.11.2015 року позивач звернувся до прокуратури Київського району м. Харкова з заявою про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панюковою О.О. кримінальних правопорушень за ч.2,4 ст. 282 КК України та її вищестоящим керівництвом - за ч.2 ст. 367 КК України ( а.с.30).

Оскільки Київським відділом ГУ Національної поліції в Харківській області заяву позивача від 09.11.2015 року було розглянуто не в порядку КПК України, а на підставі Закону України "Про звернення громадян", а заяву від 25.11.2015 року направлено прокуратурою Київського району м. Харкова до Київського відділу ГУ Національної поліції в Харківській області без внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про зобов'язання прокурора Київського району м. Харкова внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за його заявою від 25.11.2015 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03.12.2015 року по справі № 640/20119/15-к вказана скарга була задоволена, та зобов'язано прокурора Київського району м. Харкова внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань вищевказані відомості ( а.с.25).

З наявного в матеріалах справи листа Харківської місцевої прокуратури № 2 від 18.02.2016 року № 04-32-829/16 вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомостей за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 282 КК України та у провадженні СВ Київського відділу ГУ Національної поліції в Харківській області перебуває відповідне кримінальне провадження № 0000001 від 25.11.2015 року ( а.с.34).

У судовому засіданні позивач пояснив суду, що на особистому прийомі у державного виконавця Панюкової О.О. 26.01.2016 року, на запитання, який державний орган повинен здійснити виплати на виконання постанови Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2011 року по адміністративній справі № 2-а-6788/2011 отримав відповідь, що Управління Пенсійного фонду у Московському районі м. Харкова.

З приводу цього зауважив суду, що в силу приписів Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" таким органом є Міністерство юстиції України, яке вже виплатило у червні 2014 року частину суми боргу. А крім того вказав, що невиконання у тому числі й третьою особою, рішення Європейського суду з прав людини, спричинило йому майнову шкоду, розмір якої визначено судово - економічною експертизою ХНДІСЕ ім. Бокаріуса ( експертний висновок № 10260 від 11.12.2015 року а.с.16-24).

Наявністю вищевказаних обставин ОСОБА_1 обумовлював упередженість третьої особи у ВП № 49353723, ВП № 49353674, ВП №49353632 та необхідністю її відводу.

При цьому, суд зазначає, що в заяві про відвід державного виконавця, позивач прямо вказував на наявність порушеного, за його зверненням, кримінального провадження щодо невиконання державним виконавцем Панюковою О.О. рішення Європейського суду з прав людини.

З матеріалів справи вбачається, що начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Товмасяном А.Е 03.02.2016 року було винесено постанову про відмову у відводі головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панюкової О.О. від виконання виконавчих проваджень ВП № 49353723, ВП № 49353674, ВП №49353632 за відсутності підстав, передбачених ст. 16 Закону України про виконавче провадження ( а.с.8).

Позивач, отримавши дану постанову та не погодившись з нею, звернувся до суду.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Законом України "Про виконавче провадження" ( надалі - Закон) визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст.1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу"( ч.2 Закону).

Відповідно до ст.4 Закону України "Про державну виконавчу службу" державними виконавцями є начальник відділу примусового виконання рішень, заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, начальники відділів примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, їх заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці відділів примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, заступник начальника районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного управління юстиції - начальник відділу державної виконавчої служби, заступник начальника, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного відділу державної виконавчої служби відповідного управління юстиції.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.7 Закону України "Про державну виконавчу службу" працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Водночас ст.6 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Крім того, окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 ( зареєстровано в Мінюсті 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, надалі - Інструкція).

П. 1.2, 1.4 Інструкції визначено, що примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці. Безпосередній контроль за діями державного виконавця покладається на начальників відділів примусового виконання рішень та начальників відділів державної виконавчої служби районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних та міжрайонних управлінь юстиції (далі - начальник відділу).

Згідно з п. 2.16 Інструкції, питання про відводи у виконавчому провадженні вирішуються відповідно до статті 16 Закону.

Так ч.1-3 ст. 16 Закону визначено, що державний виконавець, експерт, спеціаліст, оцінювач, перекладач не можуть брати участі у виконавчому провадженні і підлягають відводу, якщо вони є близькими родичами сторін, їх представників або інших осіб, які беруть участь у виконавчому провадженні, або заінтересовані в результаті виконання рішення, або є інші обставини, що викликають сумнів у їх неупередженості. За наявності підстав для відводу зазначені особи зобов'язані заявити самовідвід. З тих самих підстав відвід таким особам може бути заявлений стягувачем, боржником або їх представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до

закінчення виконавчого провадження. Питання про відвід державного виконавця вирішується начальником відділу, якому підпорядкований державний виконавець, про що виноситься постанова.

Згідно з ч. 6-8 ст. 16 Закону визначено, що у разі відводу державного виконавця виконавчий документ передається у встановленому порядку іншому державному виконавцеві або іншому органу державної виконавчої служби. Відмова у задоволенні відводу державного виконавця, експерта, спеціаліста, оцінювача, перекладача може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Посадові особи, які мають право на розгляд питання про відвід державного виконавця, експерта, спеціаліста, оцінювача чи перекладача, зобов'язані розглянути заяву про відвід або самовідвід у строк до п'яти робочих днів.

Аналогічні приписи щодо п'ятиденного строку розгляду питання про відвід державного виконавця, експерта, спеціаліста, оцінювача чи перекладача містить в собі п. 2.16.1 Інструкції.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 24.10.2013 року у справі «Нечепоренко та інші проти України» було зобов'язано Україну виконати, зокрема щодо позивача, постанову Московського районного суду м.Харкова від 11.05.2011 року по адміністративній справі № 2-а-6788/2011, проте станом на час розгляду справи вказане рішення у позовному обсязі не виконано.

Водночас ч.1 ст. 8 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" чітко вказує, що виплата стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що наявність порушеного кримінального провадження через невиконання головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панюковою О.О., рішення Європейського суду з прав людини в установлені законом строки, правомірно віднесено позивачем до інших обставин, якими він обумовлював сумніви в неупередженості державного виконавця.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглядом справи доведено, що постанова про відмову у відводі державного виконавця винесена всупереч п. 3, 8 ч.3 ст.2 КАС України, оскільки при її винесенні начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області не було враховано наявність кримінального провадження за заявою позивача, стосовно невиконання державним виконавцем Панюковою О.О. рішення Європейского суду з прав людини та не дотримано баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача у зв'язку з його існуванням і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За таких обставин спірна постанова начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Товмасяна А.Е. від 03.02.2016 року про відмову у відводі державного виконавця Панюкової О.О. від виконання виконавчих проваджень ВП № 49353723, ВП № 49353674, ВП №49353632 не є такою, що прийнята на підставі та у спосіб, передбачений законодавством, а тому - підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача відвести головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панюкову Ольгу Олексіївну від виконавчих проваджень ВП № 49353723, ВП № 49353674, ВП №49353632, суд зазначає наступне.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Зі змісту наведених норм вбачається, що питання розгляду можливості відведення державного виконавця - третьої особи, в даному випадку, Законом України "Про виконавче провадження" віднесено до компетенції начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, тобто є саме його дискреційними повноваженнями, в силу приписів ч.3 ст. 16 Закону.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За таких обставин, у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області відвести головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панюкову Ольгу Олексіївну від виконавчих проваджень ВП № 49353723, ВП № 49353674, ВП №49353632 суд відмовляє, проте з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, виходить за межі позовних вимог та зобов'язує Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.01.2016 року про відвід головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панюкової О.О., з урахуванням висновків суду.

Керуючись ст. ст. 2,8-14,71,160-163,167,186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панюкова О.О. про скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Товмасяна А.Е. від 03.02.2016 року про відмову у відводі державного виконавця Панюкової О.О. від виконання виконавчих проваджень ВП № 49353723, ВП № 49353674, ВП №49353632.

Зобов'язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.01.2016 року про відвід головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панюкової О.О., з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 21 березня 2016 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.