Справа № 826/6630/14
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа 826/6630/14
Суддя доповідач Файдюк В.В.
У Х В А Л А

17 березня 2016 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного адміністративного суду Файдюк В.В., перевіривши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2015 року у справі за адміністративним Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2015 року адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.

На вказану постанову суду відповідачем подано апеляційну скаргу.

Перевіривши вказану апеляційну скаргу, вважаю, що вона не може бути прийнята до провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України з наступних підстав:

- до апеляційної скарги не додано документ про сплату апелянтом судового збору.

Окремі рішення, прийняті суб'єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для змін майнового стану фізичної чи юридичної особи.

Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» вбачається, що збільшення податковим органом зобов'язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

З огляду на викладене адміністративними позовами майнового характеру є вимоги щодо протиправності рішень про визначення грошових зобов'язань платників податків, про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, про стягнення адміністративно-господарських та інших штрафних санкцій тощо.

Таким чином, звернені до суду вимоги про скасування рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими.

Зазначена позиція також підтримана Вищим адміністративним судом України в листі від 18 січня 2012 року.

Враховуючи зазначене, даний адміністративний спір є майновим, а тому при визначенні розміру судового збору за подачу даної апеляційної скарги, необхідно використовувати ставки збору, що вимагаються до сплати з позову майнового характеру.

Відповідно до приписів ч. 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подання позову) за подання до суду позовної заяви майнового характеру необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2 відсотків розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати (за подання апеляційної скарги на рішення суду - 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми).

Разом з тим, ч. 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції згідно із Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 01 вересня 2015 року), ставка судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду дорівнює 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Ставки судового збору обраховуються, виходячи із мінімальної заробітної плати у розмірі 1 218,00 грн., який встановлений станом на 01 січня 2015 року.

Відтак, 4872,00 грн.* 110%=5359,20 грн.

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору до Київського апеляційного адміністративного суду: Отримувач коштів - УДКСУ у Печерському р-ні, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, Банк отримувача - ГУДКCУ у м. Києві, Код банку отримувача (МФО) - 820019, Рахунок отримувача - 1007, Код класифікації доходів бюджету - 22030001.

Перевіривши матеріали адміністративної справи необхідно зазначити, що з даною апеляційною скаргою апелянт вже звертався до Київського апеляційного адміністративного суду 08 жовтня 2015 року проте ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року було залишено без руху.

Підставою для постановлення зазначеної ухвали було те, що апеляційна скарга не оформлена відповідно до вимог ст. 187 КАС України.

06 листопада 2015 року апелянтом подано клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги з вимогою надати додатковий час для сплати судового збору.

Звертаючись до суду з вказаним клопотанням, апелянт посилався на те, що є бюджетною установою, фінансується з Державного бюджету України, та бюджетом якої на 2015 рік не передбачено коштів на сплату судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року продовжено строк усунення недоліків.

25 листопада 2015 року апелянтом подано клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги з вимогою надати додатковий час для сплати судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2016 року вдруге продовжено строк усунення недоліків.

04 лютого 2016 року апелянтом втретє подано клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги з тих самих підстав, що й у попередньому. Однак у задоволенні чергового клопотання Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУДФС у м. Києві про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги було відмовлено і повернуто апеляційну скаргу апелянту.

Подавши повторно до суду апеляційну скаргу відповідач надав і клопотання, в якому просить звільнити його від сплати судового збору через відсутність відповідного фінансування.

Згідно з ч. 1 статті 88 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Як зазначено в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 23 січня 2015 року «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України «Про судовий збір», як зазначає у своїх рішеннях Вищий адміністративний суд України, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати (ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 січня 2014 року № 36722122, від 15 квітня 2014 року № 38331796, від 29 липня 2014 року № 39942890).

Аналіз такого врегулювання та судової практики дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас, якщо ці бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Крім того, звільнення окремих суб'єктів владних повноважень від сплати судового збору у зв'язку із внесенням змін до Закону України «Про судовий збір» згідно із Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 01 вересня 2015 року, не відповідає п. 2 ч. 3 ст. 129 Конституції України, згідно з яким основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, що відображено також у п. 3 ч. 1 ст. 7 КАС України, оскільки таке звільнення може розцінюватися, як надання окремим учасникам судового процесу процесуальних переваг перед іншими. Саме з цим законодавець пов'язує закріплення на законодавчому рівні обов'язку сплати судового збору для суб'єктів владних повноважень та виключення їх з переліку осіб, які звільнені від сплати судового збору.

Будь-яких інших, відмінних від тих, що були зазначені в попередній скарзі чи нових підстав для звільнення від сплати судового збору, апелянтом не зазначено, доказів не долучено, відтак, і підстав для задоволення клопотання Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про звільнення від сплати судового збору суд апеляційної інстанції не вбачає, та зобов'язує податковий орган навести суду інше обґрунтування свого клопотання.

З наведеного вбачається, що апелянтом не дотримано вимог Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч. 3 ст. 189 КАС України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст.187 КАС України, застосовуються правила ст. 108 цього Кодексу, тому суддя, встановивши, що апеляційну скаргу подано без додержання вимог, встановлених КАС України, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки апеляційної скарги, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Таким чином, апелянту необхідно усунути недоліки, зазначені в даній ухвалі, а саме додати документ про сплату судового збору в розмірі 5359,20 грн., що дорівнює сумі встановленій законодавством на день подання апеляційної скарги.

Оскільки вищевказані обставини перешкоджають прийняттю апеляційної скарги до провадження суду апеляційної інстанції, у відповідності із ст.ст. 187, 108 КАС України, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, а апелянту надається строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 108, 187, 189 КАС України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2015 року у справі за адміністративним Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без руху та надати апелянту строк 20-денний строк з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків.

В разі невиконання вимог суду до строку встановленого судом апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута апелянту.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Суддя Файдюк В.В.