Справа № 817/349/16
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа №817/349/16
14 березня 2016 року м. Рівне
Суддя Рівненського окружного адміністративного суду Шарапа В.М., розглянувши позовну заяву

ОСОБА_1
доРівненської обласної ради
про визнання положення та розпоряджень незаконними, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Рівненської обласної ради, в якій просить:

-визнати п. 7 "Положення про порядок управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Рівненської області", затвердженого рішенням Рівненської обласної ради від 04.03.2014 року №1142, в частині надання голові обласної ради в міжсесійний період повноважень призначати і звільняти керівників комунальних підприємств, таким, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили - Конституції України та Закону України "Про місцеве самоврядування" і є незаконним;

-визнати розпорядження Голови Рівненської обласної ради В.Ковальчука №325 від 11.12.2015 року, №326 від 16.12.2015 року, №57 від 12.02.2016 року та акт службового розслідування від 11.02.2016 року незаконними і такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили Постанові Кабінету Міністрів України №950 від 13.06.2000 року "Про затвердження порядку службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" та КЗпП України;

-визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Рівненської обласної ради №58 "Про звільнення ОСОБА_1.";

-поновити позивача на посаді директора комунального закладу "Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів" Рівненської обласної ради;

-стягнути з Рівненської обласної ради на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 15 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Тому, не є публічною службою у розумінні КАС України діяльність керівників та інших працівників державних чи комунальних підприємств, установ.

При цьому, спір, що виник із трудових відносин та не пов'язаний із проходженням публічної служби, має розглядатися судами в порядку цивільного судочинства.

Правова позиція аналогічного характеру наведена Верховним Судом України у постанові від 20.03.2007 року по справі №21-1385во06, яка в силу вимог ч. 1 ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для врахування судом при вирішенні даного питання.

Як вбачається з доданих до позовної заяви матеріалів, ОСОБА_1 перебував на посаді директора Комунального закладу "Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів" на підставі контракту від 10.06.2013 року, укладеного з Рівненською обласною радою.

11.12.2015 року головою Рівненської обласної ради прийнято розпорядження №325 "Про проведення службового розслідування стосовно директора комунального закладу "Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів" Рівненської обласної ради ОСОБА_1.".

16.12.2015 року головою Рівненської обласної ради прийнято розпорядження №326 "Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання повноважень за посадою директора комунального закладу "Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів" Рівненської обласної ради".

11.02.2016 року відносно директора комунального закладу "Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів" Рівненської обласної ради ОСОБА_1 складено акт службового розслідування, який погоджено розпорядженням голови Рівненської обласної ради від 12.02.2016 року №57.

12.02.2016 року головою Рівненської обласної ради прийнято розпорядження №58 "Про звільнення ОСОБА_1.", яким достроково припинено 12.02.2016 року контракт з директором комунального закладу "Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів" Рівненської обласної ради ОСОБА_1.

Вказані розпорядження та акт службового розслідування оскаржуються позивачем в межах поданого ним адміністративного позову, поряд з вимогами про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суддя приходить до висновку, що діяльність директора комунального закладу Рівненської обласної ради не є публічною службою в розумінні КАС України, оскільки з ним укладається контракт у відповідності до вимог КЗпП України на основі Типової форми, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.1995 року №597.

Відповідно ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За наведених обставин, у відкритті провадження в адміністративній справі за даною позовною заявою в частині зазначених позовних вимог слід відмовити.

При вирішення цього питання, з врахуванням принципу верховенства права, судом застосовуються положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) та практика Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками (рішення від 21.02.1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13.10.2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 28.03.2006 року у справі "Мельник проти України" (п.п. 22, 23).

Передбачене статтею 6 Конвенції право на справедливий суд в контексті формулювання "суду, встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення від 20.07.2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України").

Тому, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 109, ст. 165 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом до Рівненської обласної ради про визнання положення та розпоряджень незаконними, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в частині позовних вимог про визнання розпоряджень Голови Рівненської обласної ради В.Ковальчука №325 від 11.12.2015 року, №326 від 16.12.2015 року, №57 від 12.02.2016 року та акту службового розслідування від 11.02.2016 року незаконними і такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили Постанові Кабінету Міністрів України №950 від 13.06.2000 року "Про затвердження порядку службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" та КЗпП України, визнання протиправними та скасування розпорядження голови Рівненської обласної ради №58 "Про звільнення ОСОБА_1.", поновлення позивача на посаді директора комунального закладу "Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів" Рівненської обласної ради, стягнення з Рівненської обласної ради на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Роз'яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою до Рівненського окружного адміністративного суду не допускається.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу невідкладно.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя Шарапа В.М.