Справа № 826/6746/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2016-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 березня 2016 року письмове провадження № 826/6746/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши адміністративну справу

за позовом Приватної виробничо-комерційної фірми «Проксим»

до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватна виробничо-комерційна фірма «Проксим» (надалі - позивач, ПВКФ «Проксім») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.03.2015р. № 2.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на безпідставність та не обґрунтованість висновків податкового органу щодо завищення позивачем у перевіряє мий період податкового кредиту з податку на додану вартість та безтоварності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Ніфрит монтажгрупп», ТОВ «Видар транс Україна», ТОВ «Прімадін Лідер», ТОВ «Ортфін Ліга», ТОВ «Воян», ТОВ «Астег», ТОВ «Аионсер торг» та ТОВ «Українсько-Чеська компанія «Україна».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судових засіданнях щодо задоволення заявленого позову заперечував, в обґрунтування правомірності спірного податкового повідомлення-рішення послався на обставини викладені у акті перевірки від 03.03.2015р. № 123/26-57-22-02-10 та поданих письмових запереченнях на позов.

Представник відповідача, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст.128 КАС України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справу у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватної виробничо-комерційної фірми «Проксим» з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Ніфрит монтажгрупп» за період з 01.08.2014р. по 31.08.2014р., з ТОВ «Видар транс Україна», ТОВ «Прімадін Лідер» та ТОВ «Ортфін Ліга» за період з 01.09.2014р. по 30.09.2014р., з ТОВ «Воян», ТОВ «Астег», ТОВ «Аионсер торг» та ТОВ «Українсько-Чеська компанія «Україна» за період з 01.10.2014р. по 31.10.2014р., за результатами якої складено акт від 03.03.15р. № 123/26-57-22-02-10, яким зафіксовані виявлені під час перевірки порушення позивачем норм податкового законодавства України, а саме:

п. 44.1 ст. 44, ст. 188, п.198.2, 198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-УІ із змінами та доповненнями (далі - ПКУ), п.1,2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в результаті чого підприємством занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 1 248 512,00грн., в тому числі : за серпень 2014р.на суму 316 716,00грн., за вересень 2014року на суму 310 978,00грн. та за жовтень 2014року на суму 620 818,00грн.

Як вбачається із змісту акту перевірки, підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення слугувало встановлення перевіркою відсутності настання реальних наслідків за правочинами укладеним позивачем з ТОВ «Ніфрит монтажгрупп», ТОВ «Видар транс Україна», ТОВ «Прімадін Лідер», ТОВ «Ортфін Ліга», ТОВ «Воян», ТОВ «Астег», ТОВ «Аионсер торг» та ТОВ «Українсько-Чеська компанія «Україна».

Зокрема проведеною перевіркою встановлено, що відповідно до отриманої податкової інформації вказані товариства не знаходяться за юридичною адресою, а також встановлено відсутність у зазначених суб'єктів господарювання необхідних для здійснення господарської діяльності засобів. Крім того в обґрунтування відсутності настання реальних наслідків за правочином укладеним з позивачем податковий орган посилається на пояснення осіб що значаться керівниками ТОВ «Ніфрит монтажгрупп», ТОВ «Видар транс Україна», ТОВ «Прімадін Лідер», ТОВ «Ортфін Ліга», ТОВ «Воян», ТОВ «Астег», ТОВ «Аионсер торг» та ТОВ «Українсько-Чеська компанія «Україна», де останні зазначають про свою непричетність до діяльності вказаних товариств.

На підставі акта перевірки від 03.03.15р. № 123/26-57-22-02-10, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 30.03.2015р. № 2, яким позивачу визначено грошове зобов'язання податку на додану вартість в розмірі 1 248 512,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 624 256,00 грн.

Позивач не погоджується із вказаними податковим повідомленням-рішенням, а тому звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає не задоволенню, з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі-Кодекс), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.14.1.181. п.14.1.ст.14 Кодексу, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту, підстави його виникнення та порядок визначення сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, визначено у ст.198 Кодексу.

Згідно пп. «а» п.198.1 ст.198 Кодексу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п.198.2. ст.198 Кодексу).

Відповідно до п.198.3. ст.198 Кодексу, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6. ст.198 Кодексу, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п.201.10. ст. 201 Кодексу, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч.1 ст.9 зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Тобто, відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтвердженням здійснення господарської операції є належним чином оформлені первинні документи, що містять дані про зміст господарських операцій. Відповідно, оформлені належним чином податкові накладні, розрахункові, платіжні та інші первинні документи є документами, які є підставою для нарахування платником податків податкового кредиту підприємства та віднесення ним до складу витрат підприємства витрат, понесених в результаті придбання товарів (робіт, послуг).

В той же час, згідно з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 року за № 742/11/13-11, «будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції також передбачена нормами Кодексу.

Крім того, суд звертає увагу на позицію Вищого адміністративного суду України, викладену в оглядовому листі від 06.07.2009 року за № 982/13/13-09, в якому зазначено, що правильність формування платником податків валових витрат та податкового кредиту вимагає наявності зв'язку витрат платника податків на придбання послуг з його господарською діяльністю, що полягає у намірі платника податку отримати користь від придбаних послуг. За відсутності ж останнього, відсутні підстави для зменшення бази оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість за рахунок валових витрат та податкового кредиту.

В інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011 року також зазначено, що судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-то: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Таким чином, поставка товарів, виконання робіт та надання послуг для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість має бути фактично здійснена і підтверджена належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання/реалізації товарів (робіт, послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу доходів/витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкових зобов'язань та податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених документів або сплати грошових коштів.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як зазначалось судом вище, позивачем заперечуються висновки податкового органу лише в частині визнання безпідставним формування у перевіряємий період податкового кредиту та валових витрат за рахунок взаємовідносин з ТОВ «Ніфрит монтажгрупп», ТОВ «Видар транс Україна», ТОВ «Прімадін Лідер», ТОВ «Ортфін Ліга», ТОВ «Воян», ТОВ «Астег», ТОВ «Аионсер торг» та ТОВ «Українсько-Чеська компанія «Україна», оскільки такі мали реальний характер.

Дослідивши надані сторонами докази судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Прімадін» укладено договір купівлі-продажу ; 01/09-14 від 01.09.2014р. відповідно до умов якого ТОВ «Прімадін» зобов'язувалось за усним та/або письмовим замовленням передати у власність позивачу товар. Фактичні кількість та асортимент товару що поставляється зазначається у видаткових накладних.

Відповідно до п. 3 Договору оплата вартості товару здійснюється на протязі 30 календарних днів з моменту його отримання.

В підтвердження виконання сторонами умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано копії податкових накладних № 18 від 17.09.2014р. на загальну суму 17 196,26грн. в тому числі ПДВ на суму 2 866,04грн., № 10 від 08.09.2014р. на загальну суму 14 007,42грн. в ому числі ПДВ на суму 2 334,57грн., № 39 від 24.09.2014р. на суму 71 143,94грн. в тому числі ПДВ на суму 11 857,32грн., копії рахунків на оплату № 24-09/2014/1 від 24.09.2014р. на суму 71 143,94грн. в тому числі ПДВ на суму 11 857,32грн., № 166 від 17.09.2014р. на загальну суму 17 196,26грн. в тому числі ПДВ на суму 2 866,04грн., № 158 від 08.09.2014р. . на загальну суму 14 007,42грн. в ому числі ПДВ на суму 2 334,57грн., копії видаткових накладних : № 182 від 24.09.2014р. на суму 71 143,94грн. в тому числі ПДВ на суму 11 857,32грн., № 161 від 17.09.2014р. на загальну суму 17 196,26грн. в тому числі ПДВ на суму 2 866,04грн., № 153 від 08.09.2014р. . на загальну суму 14 007,42грн. в ому числі ПДВ на суму 2 334,57грн., а також копію платіжного доручення № 474 від 28.10.2014р. відповідно до змісту якого, позивачем сплачено на користь ТОВ «Прімадін» 102 347,59грн.

Разом з тим, як із змісту договору так і з наданої позивачем документації не можливо встановити ким та за чиї кошти здійснювалась поставка такого товару, за якою адресою товар доставлявся.

Крім того відсутні докази отримання позивачем товару від ТОВ «Прімадін», а видаткові накладні від імені позивача підписано особою не уповноваженою на вчинення таких дій, про що свідчить відсутність у видаткових накладних даних щодо наявності довіреності на гр.. ОСОБА_1 , яка безпосередньо значиться у видаткових накладних.

Також слід зауважити, що договір купівлі-продажу, від імені ТОВ «Прімадін» підписано директором - ОСОБА_2, тоді як інша надана позивачем документації підписана від імені вказаного товариства підписана гр.. ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак жодних доказів, що такі особи уповноважено на складання документації від імені ТОВ «Прімадін» суду надано не було.

Також судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Видар транс Україна» укладено договір купівлі-продажу №01-09/2014 від 01.09.2014р., відповідно до умов якого ТОВ «Видар транс Україна» зобов'язувалось поставити позивачу товар за усним та/або письмовим замовленням.

Фактичні кількість та асортимент товару що поставляється зазначається у видаткових накладних та рахунках фактури.

Відповідно до п. 3,4 Договору оплата вартості товару здійснюється на протязі 30 календарних днів з моменту його отримання, у цей же термін позивач вправі пред'явити претензії до якості та кількості поставленого товару.

В підтвердження виконання сторонами умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано копії рахунків фактури, видаткових накладних, податкових накладених та платіжних доручень.

Разом з тим, як із змісту договору так і з наданої позивачем документації не можливо встановити ким та за чиї кошти здійснювалась поставка такого товару та за якою адресою товар доставлявся.

Також відсутні докази отримання позивачем товару від ТОВ «Видар транс Україна», відсутні докази обліку такого товару на складах позивача, а видаткові накладні від імені позивача підписано невідомою особою, про що свідчить відсутність у видаткових накладних даних, щодо особи отримувача товару та наявності довіреності на таку особу.

Крім того, між позивачем та ТОВ «Ніфрит Монтаж Груп» укладено договорі на виконання робіт № 04-08/14-1 від 04.08.2014р., відповідно до умов якого ПВКФ «Проксин» зобов'язувалось виконати будівельно-монтажні роботи, на об'єкті, що узгоджується додатково.

Відповідно до умов вказаного договору на позивача крім оплати виконаних робіт покладено обов'язок із забезпечення сприяння виконання робіт замовником, забезпечення вільного доступу підрядника до об'єкту, а також призначення постійного представника для здійснення контролю за виконанням робіт (п. 3 Договору).

Також умовами договору передбачено, що підрядник приступає до виконання робіт після погодження сторонами договору об'єму робіт та об'єктів на яких такі роботи слід виконати.

В підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано копії платіжних доручень, рахунків фактури, актів здачі приймання послуг та податкових накладних.

Разом з тим, із аналізу наданої позивачем документації не можливо встановити на яких саме об'єктах здійснювались роботи, не надано погодження обсягів робіт та об'єктів на яких слід проводити такі роботи, також умовами договору не передбачено на кого із сторін покладено обов'язок із забезпечення матеріалів для виконання робіт, позивачем також не надано кошториси, передбачені умовами договору.

Крім того позивачем не надано доказів призначення особи відповідальної за здійсненням нагляду за виконанням робіт.

Між позивачем та ТОВ «Українсько-Чеська компанія «Україна» укладено договір № 01/10-2014 від 01.10.2014р. відповідно до умов якого ТОВ «Українсько-Чеська компанія «Україна» зобов'язувалось передати позивачу у власність товар, фактична кількість якого та асортимент визначається рахунками фактури та видатковими накладними.

Відповідно до п. 3 Договору оплата вартості товару здійснюється на протязі 30 календарних днів з моменту його отримання.

В підтвердження виконання сторонами умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано копії рахунків-фактури, видаткових накладних, податкових накладних та платіжних доручень, однак із змісту договору так і з наданої позивачем документації не можливо встановити ким та за чиї кошти здійснювалась поставка такого товару та за якою адресою товар доставлявся.

Також відсутні докази отримання позивачем товару від ТОВ «Українсько-Чеська компанія «Україна», відсутні докази обліку такого товару на складах позивача, а видаткові накладні від імені позивача підписано невідомою особою, про що свідчить відсутність у видаткових накладних даних, щодо особи отримувача товару та наявності довіреності на таку особу.

Між позивачем та ТОВ «АНОНСЕР ТОРГ» укладено договір № 1010/14 від 10.10.2014р. відповідно до умов якого ТОВ «АНОНСЕР ТОРГ» зобов'язувалось передати позивачу у власність товар, фактична кількість якого та асортимент визначається рахунками фактури та видатковими накладними.

Відповідно до п. 3 Договору оплата вартості товару здійснюється на протязі 30 календарних днів з моменту його отримання.

В підтвердження виконання сторонами умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано копії рахунків-фактури, видаткових накладних, податкових накладних та платіжних доручень,

Разом з тим, як із змісту договору так і з наданої позивачем документації не можливо встановити ким та за чиї кошти здійснювалась поставка такого товару та за якою адресою товар доставлявся. Відсутні докази отримання позивачем товару від ТОВ «АНОНСЕР ТОРГ», відсутні докази обліку такого товару на складах позивача, а видаткові накладні від імені позивача підписано невідомою особою, про що свідчить відсутність у видаткових накладних даних, щодо особи отримувача товару та наявності довіреності на таку особу.

Між позивачем та ТОВ «Астег» укладено Договір № 01/10-2014-05 від 15.10.2014р. відповідно до умов якого ТОВ «Астег» зобов'язувалось провести роботи передбачені даним договором у строк до 31.12.2014р. Факт виконання будівельно-монтажних робіт підтверджується актами виконаних робіт, що підписуються сторонами.

Відповідно до п. 2 Договору ТОВ «Астег» зобов'язувалось виконати роботи передбачені даним договором, а також забезпечити охорону місця виконання робіт. Замовник зі своє сторони зобов'язаний прийняти виконані роботи та сплатити їх вартість.

Крім того замовник має право призначити та уповноважити особу відповідальну за ведення нагляду за здійсненням робіт.

Пунктом 4 Договору встановлено, що вартість робіт визначається за кожний об'єкт окремо, про що складається кошторис та рахунок фактури.

В підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано копії платіжних доручень, рахунків фактури, актів здачі приймання послуг та податкових накладних.

Разом з тим, із аналізу наданої позивачем документації не можливо встановити на яких саме об'єктах здійснювались роботи ТОВ «Астег», види робіт не передбачено умовами договору, також умовами договору не передбачено на кого із сторін покладено обов'язок із забезпечення матеріалів для виконання робіт, позивачем також не надано кошториси, передбачені умовами договору.

Крім того позивачем не надано доказів призначення особи відповідальної за здійсненням нагляду за виконанням ТОВ «Астег» робіт, а також доказів забезпечення ТОВ «Астег» охорони місць проведення робіт.

Надана позивачем документація не дає змоги встановити настання реальності наслідків за договором укладеним позивачем з ТОВ «Астег», а має лише формальний характер.

Між позивачем та ТОВ «ВОЯН» укладено договір поставки № 252 від 01.10.2014р., відповідно до умов якого ТОВ «ВОЯН» зобов'язувалось поставити позивачу товар, в асортименті та за ціною вказаною у рахунках фактури.

Пунктом 4 Договору передбачено, що товар отримується позивачем на підставі рахунків фактури та податкових накладних шляхом само вивозу, або шляхом постачання товару транспортними службами покупця, при цьому витрати на транспортування товару виконуються за рахунок покупця або постачальника за домовленістю.

Відповідно до п. 5 Договору оплата вартості товару здійснюється по 100% передоплаті, за фактом отримання товару або із відстроченням платежу, при цьому умови оплати визначаються постачальником.

В підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано копії платіжних доручень, видаткових накладних , рахунків фактури та податкових накладних, однак із наданої позивачем документації не можливо встановити, яким чином постачальником визначено порядок оплати, а також спосіб доставки та на кого покладено витрати із здійснення такого.

Також позивачем не надано доказів отримання товару від ТОВ «ВОЯН», облік такого на складі позивача та його транспортування безпосередньо від постачальника.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи та надані позивачем докази, встановити настання реальних наслідків за правочином укладеним позивачем з ТОВ «ВОЯН» не являється можливим, надана позивачем документація носить формальний характер та відображає лише рух коштів.

Між позивачем та ТОВ «ОРТФІН ЛІГА» укладено договорі купівлі-продажу № 01/09-2014 від 01.09.2014р., відповідно до умов якого ТОВ «ОРТФІН ЛІГА» зобов'язувалось передати позивачу у власність товар, фактична кількість якого та асортимент визначається рахунками фактури та видатковими накладними.

Відповідно до п. 3 Договору оплата вартості товару здійснюється на протязі 30 календарних днів з моменту його отримання.

В підтвердження виконання сторонами умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано копії рахунків-фактури, видаткових накладних, податкових накладних та платіжних доручень, однак із змісту договору так і з наданої позивачем документації не можливо встановити ким та за чиї кошти здійснювалась поставка такого товару та за якою адресою товар доставлявся.

Також відсутні докази отримання позивачем товару від ТОВ «ОРТФІН ЛІГА», відсутні докази обліку такого товару на складах позивача, а видаткові накладні від імені позивача підписано невідомою особою, про що свідчить відсутність у видаткових накладних даних, щодо особи отримувача товару та наявності довіреності на таку особу.

Підсумовуючи надану позивачем документацію, в підтвердження реальності правочинів укладених з ТОВ «Ніфрит монтажгрупп», ТОВ «Видар транс Україна», ТОВ «Прімадін Лідер», ТОВ «Ортфін Ліга», ТОВ «Воян», ТОВ «Астег», ТОВ «Аионсер торг» та ТОВ «Українсько-Чеська компанія «Україна» суд зазначає, що договори укладені позивачем із зазначеними суб'єктами господарювання є однотипними, не містять чіткого визначення істотних умов договору, таких як вартість, предмет договору, строки та спосіб виконання умов договору. Надана позивачем документація не дає змоги встановити реальність настання наслідків за такими правочинами, не відображає спосіб та умови виконання договорів, а в деяких видках не містить обов'язкових реквізитів.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи, суд приходить до переконання, що позивачем в супереч вимогам податкового законодавства не підтверджено реальність настання наслідків за правочинами укладеними з ТОВ «Ніфрит монтажгрупп», ТОВ «Видар транс Україна», ТОВ «Прімадін Лідер», ТОВ «Ортфін Ліга», ТОВ «Воян», ТОВ «Астег», ТОВ «Аионсер торг» та ТОВ «Українсько-Чеська компанія «Україна», а тому позовні вимогу задоволенню не підлягають.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні рішення відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішення суб'єкта владних повноважень, встановлених частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до яких, зокрема, відносяться прийняття рішень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

Згідно з частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В свою чергу, відповідачем доведена правомірність прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Приймаючий до уваги викладене у сукупності, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165,167,254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватної виробничо-комерційної фірми «Проксим» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій