Справа № 826/23998/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2016-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

18 березня 2016 року письмове провадження № 826/23998/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо не поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста 1 управління 3 департаменту військової частини НОМЕР_1 ;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки поновлення на посаді головного спеціаліста 1 управління 3 департаменту військової частини НОМЕР_1 з 17.01.2015 по 21.09.2015 у зв`язку з невиконанням судового рішення у сумі 50542,55 грн.;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку виплати заробітної плати за період з 17.01.2015 по 21.09.2015 у сумі 5543,99 грн.

Під час розгляду справи позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив, про що надав відповідні письмові заперечення, які наявні в матеріалах справи.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч.6 ст.128 КАС України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2015 по справі № 826/18044/14 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 02 серпня 2014 року №28.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста державної служби управління департаменту Військової частини НОМЕР_1 .

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 33 399,41 грн. (тридцять три тисячі триста дев`яносто дев`ять гривень сорок одна копійка).

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Допущено негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста державної служби управління департаменту Військової частини НОМЕР_1 .

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015 по справі № 826/18044/14 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 січня 2015 року змінено.

Викладено абзац другий резолютивної частини постанови в наступній редакції: «Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.08.2014 №28 в частині звільнення ОСОБА_1 ».

У решті постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 січня 2015 року залишено без змін.

29 червня 2015 Окружним адміністративним судом міста Києва позивачу видано виконавчі листи про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста державної служби управління департаменту Військової частини НОМЕР_1 та про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 33 399,41 грн.

21.09.2015 Військова частина НОМЕР_1 на виконання вищевказаних судових рішень прийняла наказ № 222/7/1421, яким позивача поновлено на посаді головного спеціаліста державної служби управління департаменту Військової частини НОМЕР_1 .

Крім того, як зазначає позивач в позовній заяві, Державною казначейською службою України на підставі його заяви від 02.07.2015 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого Окружним адміністративним судом м. Києва на виконання пункту 4 постанови суду, а саме в частині стягнення з військової НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 33 399,41 грн., на банківський рахунок позивача, зазначений в заяві, здійснено перерахування коштів в повному обсязі.

Таким чином позивачу була виплачена середня заробітна плата за період вимушеного прогулу з моменту незаконного звільнення до прийняття судом рішення щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста державної служби управління департаменту Військової частини НОМЕР_1 .

02 жовтня 2015 позивачем подано заяву командиру військової частини НОМЕР_1 з проханням прийняти рішення про виплату середнього заробітку за час затримки (з 17 січня по 21 вересня 2015 року) виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 січня 2017 у справі № 826/18044/14, яке вступило в законну силу 17 березня 2015 року, щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста державної служби управління департаменту Військової частини НОМЕР_1 .

Як зазначає позивач та не заперечено і не спростовано відповідачем, середній заробіток за час затримки поновлення на посаді та компенсація за затримку виплати заробітної плати за період з 17.01.2015 по 21.09.2015 позивачу виплачені не були.

За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Як визначено постановою Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.1992, № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348).

Відповідно до ч. 6 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Вимогами ч.5 ст.124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 256 КАС України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

В силу вимог ч.2 ст.257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Як вбачається з матеріалів справи, Військовою частиною НОМЕР_1 прийнято наказ № 222/7/1421 від 21.09.2015, яким позивача поновлено на посаді головного спеціаліста державної служби управління департаменту Військової частини НОМЕР_1 .

Стаття 236 Кодексу законів про працю України передбачає обов`язок власника, а у сфері публічно-правових правовідносин - суб`єкта владних повноважень, виплатити працівникові середній заробіток або різницю в заробітку за весь час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. В цьому випадку орган, який розглядав спір, виносить ухвалу про виплату вказаного відшкодування.

Суд звертає увагу, що в силу положень ст. 236 Кодексу законів про працю України, саме той орган, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі, вирішує питання про здійснення виплати середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі.

Як визначено постановою Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.1992, № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348).

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок).

З урахуванням абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Згідно з абз 4 п. 2 Порядку якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за передні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не працював жодного робочого дня. середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 порядку.

Відповідно до п. 4 Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку).

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 09.09.2014 № 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» в січні 2015 року кількість робочих днів становила 20 днів, тому після ухвалення постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2015 у справі № 826/18044/14, до кінця місяця залишалося 10 робочих днів. В лютому кількість робочих днів становила 20 днів.

Таким чином, з дня ухвалення постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2015 у справі № 826/18044/14 до поновлення позивача на роботі пройшло 168 робочих днів, а не 171, як зазначає позивач. Відтак, заробітна плата ОСОБА_1 за цей період становить 49 655,76 грн. (168 р.д. * 295,57 грн. = 49655,76 грн.). Відповідно розмір компенсації за затримку виплати заробітної плати становить 5221,88 грн., внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , щодо не поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста 1 управління 3 департаменту військової частини НОМЕР_1 та одночасно доводів відповідача з приводу того, що несвоєчасне поновлення позивача на роботі пов`язане з неналежним виконанням своїх обов`язків державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось, відповідно до статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами частини другої статті 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 236 КЗпП встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище стаття КЗпП не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку пред`явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною другою статті 257 КАС встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому пунктом 3 частини першої статті 256 КАС передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Частиною четвертою статті 257 КАС законодавець обумовив питання примусового виконання судових рішень у порядку, встановленому Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі Закон № 606-ХІV). Цим підкреслюється винятковість саме примусового виконання рішення адміністративного суду.

Відповідно до статті 2 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Отже, правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили та самі по собі і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником це його законодавчо встановлений обов`язок. Зокрема, зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Враховуючи те, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києві від 16.01.2015 по справі № 826/18044/14 в частині поновлення позивача на державній службі виконана відповідачем шляхом прийняття наказу лише від 21.09.2015, колегія суддів дійшла висновку про протиправність бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не поновлення негайно ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста 1 управління 3 департаменту військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 70-72 160-163, 122, 186 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не поновлення негайно ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста 1 управління 3 департаменту військової частини НОМЕР_1 .

3. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки поновлення на посаді головного спеціаліста 1 управління 3 департаменту військової частини НОМЕР_1 з 17.01.2015 по 21.09.2015 у зв`язку з невиконанням судового рішення у сумі 49655,76 грн. (сорок дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять грн. 76 коп.)

4. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку виплати заробітної плати за період з 17.01.2015 по 21.09.2015 у сумі 5221,88 грн. (п`ять тисяч двісті двадцять одна грн. 88 коп.)

5. Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій