Справа № 818/1582/15
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року м. Київ К/800/521/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Васильченко Н.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТУРЕ-АГРО" до Реєстраційної служби Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області Свирида Сергія Петровича, за участю третіх осіб - Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамант-Агро", ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамант-Агро" на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У травні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛОТУРЕ-АГРО" (далі - ТОВ "ЛОТУРЕ-АГРО") звернулось до суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області (далі - Реєстраційна служба), державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області Свирида Сергія Петровича (далі - державний реєстратор), за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамант-Агро" (далі - ТОВ "Діамант-Агро"), в якому просить:

- скасувати рішення державного реєстратора № 18550163 від 10 січня 2015 року, № 18553144 від 12 січня 2015 року, № 18000183 від 15 грудня 2014 року, № 18552644 від 12 січня 2015 року, № 17969011 від 13 грудня 2014 року, № 17975303 від 13 грудня 2014 року, № 19849496 від 06 березня 2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

- зобов'язати Реєстраційну службу забезпечити внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідних записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відповідно до вищенаведених рішень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що на підставі укладених договорів оренди землі у нього перебувають на праві користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які розташовані в Липоводолинському районі Сумської області. Проте належним чином реалізувати свої права позивач не має можливості, оскільки державним реєстратором на підставі виникнення іншого речового права, а саме договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, який укладений 18 квітня 2014 року між ТОВ "Діамант-Агро" та Публічним акціонерним товариством "БАНК Камбіо" (далі - ПАТ "БАНК Камбіо"), прийнято рішення про державну реєстрацію похідного права - права оренди на вищенаведені земельні ділянки за ТОВ "Діамант-Агро".

Позивач вважає, що державний реєстратор перевищив посадові обов'язки, порушивши вимоги законодавства, оскільки право користування на земельні ділянки, укладені з їх власниками є чинними, а тому прийняття оскаржуваних рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є неправомірним.

У зв'язку з цим, ТОВ "ЛОТУРЕ-АГРО" звернулось до суду з вимогою про скасування рішень державного реєстратора № 18550163 від 10 січня 2015 року, № 18553144 від 12 січня 2015 року, № 18000183 від 15 грудня 2014 року, № 18552644 від 12 січня 2015 року, № 17969011 від 13 грудня 2014 року, № 17975303 від 13 грудня 2014 року, № 19849496 від 06 березня 2015 року та зобов'язання забезпечити внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідних записів.

04 червня 2015 року, розглянувши під час судового засідання клопотання представника позивача, Сумським окружним адміністративним судом залучено в якості третіх осіб до участі в адміністративній справі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року, позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: від 13 грудня 2014 року № 17969011, № 17975303; від 15 грудня 2014 року № 18000183; від 10 січня 2015 року № 18550163; від 12 січня 2015 року № 18553144, № 18552644; від 06 березня 2015 року № 19849496.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У своїй касаційній скарзі представник ТОВ "Діамант-Агро", посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В свою чергу, представник ТОВ "ЛОТУРЕ-АГРО" у своїх запереченнях вказує на необґрунтованість касаційної скарги та просить залишити її без задоволення, а судові рішення без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ "ЛОТУРЕ-АГРО" укладено договори оренди землі від 10 грудня 2006 року:

- з ОСОБА_2, який зареєстрований 12 червня 2007 року за № 64, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1;

- з ОСОБА_3, що зареєстрований 12 червня 2007 року за № 54, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2;

- з ОСОБА_4, який зареєстрований 12 червня 2007 року за № 51, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3;

- з ОСОБА_5, що зареєстрований 04 липня 2007 року за № 27, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4;

- з ОСОБА_6, який зареєстрований 04 липня 2007 року за № 31, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_5;

- з ОСОБА_7, що зареєстрований 04 липня 2007 року за № 14, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_6;

- з ОСОБА_8, який зареєстрований 12 червня 2007 року за № 09, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_7.

03 вересня 2013 року між ПАТ "БАНК Камбіо" та позивачем укладено договір застави, у відповідності до якого забезпечено зобов'язання останнього вимог кредитного договору № 487/02-2009 від 08 вересня 2009 року, кредитного договору № 001/1-2012/840 від 15 лютого 2012 року та договору про надання банківської гарантії № 005г-2013/980 від 21 лютого 2013 року, шляхом передачі в заставу прав оренди земельних ділянок, розташованих у Липоводолинському районі Сумської області.

Разом з цим, ПАТ "БАНК Камбіо" укладено з ТОВ "Діамант-Агро" договір про відступлення права вимоги від 18 квітня 2014 року, яким передбачено передача останньому зобов'язання виконати вимоги, що належать первісному кредитору за договором № 487/02-2009 від 08 вересня 2009 року, кредитним договором № 001/1-2012/840 від 15 лютого 2012 року та договором про надання банківської гарантії № 005г-2013/980 від 21 лютого 2013 року, укладеними між первісним кредитором та ТОВ "ЛОТУРЕ-АГРО".

З метою реєстрації речових прав на земельні ділянки ТОВ "Діамант-Агро" звернулось до Реєстраційної служби з відповідною заявою, за результатами розгляду якої державним реєстратором прийнято оскаржувані рішення.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що державним реєстратором здійснена реєстрація права оренди земельних ділянок всупереч вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року.

Таку позицію Сумського окружного адміністративного суду підтримав і Харківський апеляційний адміністративний суд, який здійснив перегляд цієї справи.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначені висновки судів попередніх інстанцій вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір щодо обґрунтованості прийнятих державним реєстратором рішень в частині реєстрації прав за суб'єктом ТОВ "Діамант-Агро".

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до статті 15 вищезазначеного Закону (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) державна реєстрація прав та їх обтяжень проводилась в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У відповідності до статті 9 вищезазначеного Закону (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт.

Державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

- відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

- відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

- відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законодавством.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, на момент виникнення правовідносин обумовлена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року (далі - Порядок), який діяв на момент виникнення правовідносин.

Відповідно до пункту 15 Порядку, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;

5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Згідно з пунктом 35 Порядку, під час проведення державної реєстрації речових прав заінтересованою особою є власник, інший правонабувач або сторона правочину, відповідно до якого виникли речові права.

З матеріалів справи вбачається, що власниками земельних ділянок є фізичні особи, а позивач на підставі договорів оренди має законні права щодо користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які розташовані в Липоводолинському районі Сумської області, кадастровий номер яких НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7.

Однак, державним реєстратором прийняті рішення № 18550163 від 10 січня 2015 року, № 18553144 від 12 січня 2015 року, № 18000183 від 15 грудня 2014 року, № 18552644 від 12 січня 2015 року, № 17969011 від 13 грудня 2014 року, № 17975303 від 13 грудня 2014 року, № 19849496 від 06 березня 2015 року, згідно з якими проведено державну реєстрацію права оренди вищезазначених земельних ділянок за суб'єктом ТОВ "Діамант-Агро".

Підставами прийняття оскаржуваних рішень слугували документи, які були подані ТОВ "Діамант-Агро" до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме:

- постанова Харківського апеляційного Господарського суду від 15 вересня 2014 року у справі № 920/983/14, згідно з якою ТОВ "Діамант-Агро" визнано правонаступником орендаря ТОВ "Лотуре-Агро" за договорами оренди земельних ділянок, право оренди яких передано в заставу ТОВ "Лотуре-Агро" у відповідності до договору застави від 03 вересня 2013 року;

- договори оренди земельних ділянок, укладених між власниками земельних ділянок та ТОВ "Лотуре-Агро";

- договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 18 квітня 2014 року з додатковою угодою від 11 вересня 2014 року;

- договір застави від 03 вересня 2014 року.

В силу частини четвертої статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

За приписами статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Аналогічні положення щодо виникнення права оренди земельної ділянки містяться і в Законі України "Про оренду землі" згідно зі статтею 6 якого, орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу на пункт 1.5 договору про відступлення права вимоги за кредитним договором від 18 квітня 2014 рок, в якому обумовлено забезпечення виконання зобов'язань за основними договорами договором застави від 03 вересня 2013 року, згідно з яким боржник передав первісному кредитору майнові права, а саме право оренди земельних ділянок. У пункті 1.6. договору відображено, що первісний кредитор передає новому кредитору право на задоволення вимог за основними договорами шляхом набуття права оренди на земельні ділянки. Відповідно до пункту 1.7. договору з моменту підписання цього договору новий кредитор набуває права вимоги за основними договорами та стає орендарем в договорах оренди, право на оренду яких було заставлено.

Отже, ПАТ "БАНК Камбіо" фактично передає ТОВ "Діамант-Агро" право оренди земельних ділянок разом з передачею права вимоги за кредитним договором. При цьому, як зазначалось вище, сторонами не було надано доказів реєстрації права оренди земельних ділянок за ПАТ "БАНК Камбіо" в розумінні статті 125 Земельного кодексу України.

Разом з цим, приписами частини четвертої статті 133 Земельного кодексу України встановлено, що заставодержателем земельних ділянок сільськогосподарського призначення та прав на них (оренди, емфітевзису) можуть бути лише банки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що ТОВ "Діамант-Агро" не міг бути заставодержателем прав оренди земельних ділянок, оскільки не є банківською установою та як наслідок не може отримати право оренди таких земельних ділянок від ПАТ "БАНК Камбіо", оскільки останнім не проведено державної реєстрації такого права за собою, що є обов'язковою умовою, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин).

Так, постановою Харківського апеляційного Господарського суду від 15 вересня 2014 року у справі № 920/983/14, яка була надана державному реєстратору, визнано ТОВ "Діамант-Агро" правонаступником орендаря ТОВ "Лотуре-Агро" за договорами оренди земельних ділянок, право оренди яких передано в заставу ТОВ "Лотуре-Агро" у відповідності до договору застави від 03 вересня 2013 року.

Однак, постановою Вищого господарського суду України від 03 грудня 2014 року вищенаведене судове рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд, за результатами якого Господарським судом Сумської області 25 лютого 2015 року прийнято рішення про відмову ТОВ "Діамант-Агро" у задоволенні позовних вимог.

Також слід зазначити, що в рішенні Господарського суду Сумської області від 25 лютого 2015 року у справі № 920/983/14, яке набрало законної сили 13 березня 2015 року, встановлений факт порушення умов укладення ТОВ "ЛОТУРЕ-АГРО" з ПАТ "БАНК Камбіо" договору застави від 03 вересня 2013 року, оскільки договорами оренди землі, які були укладені ним з власниками земельних ділянок передбачено, що право на оренду землі може виникати виключно за умови письмової згоди власників земельних ділянок.

Пунктами 3, 4 частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) визначено, що державний реєстратор відмовляє у державній реєстрації прав та їх обтяжень у разі, коли із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа, а також коли подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку про порушення державним реєстратором вимог законодавства внаслідок здійснення реєстрації права оренди за ТОВ "Діамант-Агро" на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 18 квітня 2014 року, в якому не обумовлено виникнення у ТОВ "Діамант-Агро" права оренди на вищезазначені земельні ділянки.

Частиною третьої статті 583 Цивільного кодексу України визначено, що застава права на чужу річ здійснюється за згодою власника цієї речі, якщо для відчуження цього права відповідно до договору або закону потрібна згода власника.

Слід зауважити, що власники земельних ділянок - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не давали своєї згоди на зміну орендаря та наразі діють договори оренди земельних ділянок, укладені між власниками та ТОВ "Лотуре-Агро".

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновок судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 222-224, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамант-Агро" залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді Н.В. Васильченко

К. Г. Леонтович