Справа № 757/6100/15-а
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 березня 2016 року № 757/6100/15-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: головуючого судді Аблова Є.В., судді Погрібніченка І.М., судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Дочірнього підприємства «МАККЕНЛІ» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України за участю третіх осіб: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_6, ОСОБА_30, ОСОБА_31, Одеської обласної державної адміністрації, Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про скасування наказу №298 від 23.10.2014 р. та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач - 1), ОСОБА_2 (далі - позивач - 2), ОСОБА_3 (далі - позивач - 3), ОСОБА_4 (далі - позивач - 4), ОСОБА_5 (далі - позивач - 5), ОСОБА_6 (далі - позивач - 6), ОСОБА_7 (далі - позивач - 7) звернулися до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач) з вимогами скасувати наказ №298 від 23.10.2014 та зобов'язати вчинити певні дії.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14.05.2015 справу за позовом вищевказаних позивачів до відповідача передано за підсудністю на розгляд Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.07.2015 адміністративну справу №757/6100/15-а прийнято до свого провадження та призначено судовий розгляд справи.

В судовому засіданні 27.10.2015 судом протокольною ухвалою залучено до участі у справі в якості третіх осіб баз самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_8 (далі - третя особа -1), ОСОБА_9 (далі - третя особа - 2), ОСОБА_10 (далі - третя особа - 3), ОСОБА_11 (далі - третя особа - 4), ОСОБА_12 (далі - третя особа - 5), ОСОБА_13 (далі - третя особа - 6), ОСОБА_14 (далі - третя особа - 7), ОСОБА_15 (далі - третя особа - 8), ОСОБА_16 (далі - третя особа - 9), ОСОБА_17 (далі - третя особа - 10), ОСОБА_18 (далі - третя особа - 11), ОСОБА_19 (далі - третя особа - 12), ОСОБА_20 (далі - третя особа - 13), ОСОБА_21 (далі - третя особа - 14), ОСОБА_22 (далі - третя особа - 15), ОСОБА_23 (далі - третя особа - 16), ОСОБА_24 (далі - третя особа - 17), ОСОБА_25 (далі - третя особа - 18), ОСОБА_26 (далі - третя особа - 19), ОСОБА_27 (далі - третя особа - 20), ОСОБА_28 (далі - третя особа - 21), ОСОБА_29 (далі - третя особа - 22), ОСОБА_6 (далі - третя особа - 23), ОСОБА_30 (далі - третя особа - 24), ОСОБА_31 (далі - третя особа - 25), Одеську обласну державну адміністрацію (третя особа - 26), Фонтанську сільську раду Комінтернівського району Одеської області (далі - третя особа - 27) та Дочірнє підприємство «МАККЕНЛІ».

В подальшому, в судовому засіданні 19.11.2015 судом протокольною ухвалою залучено до участі у справі в якості позивача - Дочірнє підприємство «МАККЕНЛІ» (далі - позивач - 8).

Як вбачається з матеріалів справи, з урахування уточнених позовних вимог, позивачі просять суд:

1. Скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України №298 від 23.10.2014 про скасування реєстрації декларації про готовність об'єктів до експлуатації від 28.08.2014 №ІУ 90 «Будівництво багатоквартирних житлових будинків (корпус - 1 та 2), АДРЕСА_1»;

2. Зобов'язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України відновити запис про реєстрацію декларації про готовність об'єктів до експлуатації від 28.08.2014 №ІУ 90 «Будівництво багатоквартирних житлових будинків (корпус - 1 та 2), АДРЕСА_1» у єдиному реєстрі дозвільних документів ДАБІ України.

Позивачі в обґрунтування позовних вимог зазначають, що відповідач дійшов хибного висновку щодо наявності підстав для скасування декларації про готовність об'єктів до експлуатації від 28.08.2014 №ІУ 90, оскільки жодних недостовірних даних у останній позивачем - 8 не зазначалося. Більше того, позивачі акцентували увагу суду на тому, що земельна ділянка під будівництво була відведена у порядку передбаченому законом, у Дочірнього підприємства «МАККЕНЛІ» наявний дозвіл на виконання будівельних робіт №739. В той же час, останнім сплачувалися орендні платежі за користування земельною ділянкою та укладено з Фонтанською сільською радою Комінтернівського району Одеської області договір №13/2015 про пайову участь у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Фонтанка Комінтернівського району Одеської області від 07.10.2015.

Відповідач проти позову заперечив та зазначив, що при прийняті оскаржуваного наказу діяв в порядок, спосіб та в межах наданих йому повноважень, з огляду на що в задоволені адміністративного позову просив відмовити.

Представник Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області просив розглянути справу за її відсутності. Разом з цим, у своїх поясненнях просив суд враховувати обставини виконання Дочірнім підприємством «МАККЕНЛІ» зобов'язань, які визначені ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо прийняття участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Фонтанка Комінтернівського району Одеської області.

Представник Одеської обласної державної адміністрації в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, відношення до позову не висловив.

Представник третіх осіб 1 - 27 адміністративний позов підтримав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні, призначеному на 11.02.2016 року, судом в порядку ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення позивача - 7, представника позивачів, представника відповідача та представника третіх осіб 1 - 27, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України №298 від 23.10.2014 прийнято рішення про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 28.08.2014 №ІУ 90 «Будівництво багатоквартирних житлових будинків (корпус - 1 та 2), АДРЕСА_1» (замовник - Дочірнє підприємство «МАККЕНЛІ») (далі - оскаржуваний наказ та/або рішення) та вилучення запису з єдиного державного реєстру отримання повідомлень про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єктів до експлуатації та виданих сертифікатів, повернених декларацій та відмов у видачі таких дозволів і сертифікатів з повідомленням протягом трьох робочих днів замовника про прийняте рішення.

Зі змісту оскаржуваного наказу слідує, що підставою для його прийняття слугував лист Фонтанської сілької ради від 13.10.2014 №02-24-996 та доданих до цього документів, яким, зокрема, відповідача повідомлено про наведення Дочірнім підприємством «МАККЕНЛІ» у декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 28.08.2014 №ІУ 90 «Будівництво багатоквартирних житлових будинків (корпус - 1 та 2), АДРЕСА_1» недостовірних даних відносно документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою, оскільки на момент реєстрації декларації строк договору оренди від 29.08.2008 земельної ділянки закінчився та продовжений не був.

Позивачі з прийнятим рішенням Державної архітектурно-будівельної інспекції України не погоджуються, вважають його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки у відповідача фактично відсутні повноваження приймати останнє. При цьому, відсутні й підстави для прийняття оскаржуваного наказу встановлені ч. 2 ст. 39 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Вирішуючи спір по суті, суд звертає увагу на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Водночас, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Приймаючи до уваги те, що оскаржуване рішення прийнято 23.10.2014 при вирішення спору по суті, в контексті ч. 2 ст. 5 КАС України, суд застосовує законодавство чинне на час прийняття спірного наказу.

Так, правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон № 3038-VI ).

Управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування (ч. 1 ст. 6 Закону № 3038-VI ).

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону №3038-VI прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

В силу приписі ч. 9 ст. 39 Закону №3038-VI зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Водночас, замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката (ч. 10 ст. 39 Закону №3038-VI ).

Разом з цим, ч. 2 ст. 39 1 Закону №3038-VI регламентовано, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування. В той же час, процедуру прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461 про затвердження «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» (далі - Порядок №416).

Згідно п. 29 Порядку у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

Інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти до висновку, що інспекція у разі виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом має право скасовувати відповідні декларації. Проте, законодавець чітко визначає умови за яких об'єкт може вважатися самочинним будівництвом, а саме:

- будівництво будівлі, іншого нерухомого майна здійснюється на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети;

- будівництво будівлі, іншого нерухомого майна здійснюється без відповідного документи, який дає право виконувати будівельні роботи;

- відсутність належного затвердженого проекту;

- істотне порушення будівельних норм і правил.

Зазначений перелік є вичерпним, тобто розширенню не підлягає.

Судом встановлено, що об'єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1» (замовник - Дочірнє підприємство «МАККЕНЛІ») здійснювався на земельній ділянці, що була відведена та надана замовнику будівництва у користування на підставі договору оренди земельної ділянки №б/н від 29.08.2008, кадастровий номер НОМЕР_1 для проведення робіт по будівництву комплексу багатоквартирних житлових будинків.

З вказаного слідує, що будівництво зазначеного об'єкту здійснювалося на земельній ділянці, що була безпосередньо відведена для цієї мети.

Між тим, будівництво здійснювалося на підставі дозволу на виконання будівельних робіт, виданий інспекцією Державного архітектурно-будівельного контрою м. Одеси №739 від 22.11.2010, що не заперечувалося сторонами та дійсність якого не ставилася під сумнів останніми.

Разом з цим, у оскаржуваному наказі відсутні покликання Державної архітектурно-будівельної інспекції України на відсутність належного затвердженого проекту будівництва та відомості щодо істотного порушення замовником будівельних норм і правил.

Таким чином, за підсумком наведеного судом не встановлено обставин передбачених ч. 1 ст. 376 ЦК України, що дають підстави вважати об'єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 самочинним будівництвом.

За таких обставин, на думку суду, прийняття оскаржуваного наказу відповідачем є передчасними.

Окрім цього, оцінюючи доводи Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо наявності підстав для відмови у задоволені позовних вимог суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Так, ч. 1 ст. 39 1 Закону№ 3038-VI встановлено, що у разі якщо замовник самостійно виявив технічну помилку у надісланому повідомленні про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт, зареєстрованій декларації про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт або про готовність об'єкта до експлуатації, а також у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до закону, до такого повідомлення або декларації вносяться зміни у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначено правова норма за свої змістом відповідає п. 28 Порядку №416.

Замовник зобов'язаний протягом трьох робочих днів надати достовірні дані щодо інформації, яка потребує змін, для внесення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю відповідних відомостей до реєстру, а також до повідомлення або декларації.

З вказаного слідує, що інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у випадку виявлення недостовірних даних у відповідній декларації чи повідомленню, які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом надсилає повідомлення замовнику.

Тобто, законодавець чітко визначив настання юридичних наслідків для замовника будівництва у випадку виявлення недостовірних даних у відповідній декларації чи повідомленню, які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом та які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, а саме у першому випадку - надсилання повідомлення, а в другому - скасування декларації.

Як було зазначено вище, судом не встановлено обставин подання недостовірних даних позивачем - 8 у декларації, які є підставою, в контексті ч. 1 ст. 367 ЦК України вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Між тим, слід зауважити, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення слугував лист Фонтанівської сільської ради від 13.10.2014 №02-24-996 (а.с. 15-18), яким відповідача повідомлено про закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки.

Зі змісту вказаного листа судом вбачається, що 27.08.2013 до Фонтанівської сільської ради надійшло звернення директора ДП «МАККЕНЛІ» по поновлення дії договору оренди, за результатами якого 01.11.2013 позивачу рішенням №642-VI відмовлено в поновлені на новий строк договору оренди від 29.08.2007.

Суд звертає увагу на приписи ст. 33 Закону України «Про оренду землі», якими встановлено наступне.

По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

В той же час, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач - 8 (замовник будівництва) 27.08.2013 подав відповідну заяву про поновлення дії договору оренди земельної ділянки, проте остання була розглянута лише 01.11.2013, тобто за наслідком спливу одного місяця після закінчення строку договору, що в контексті ст. 33 Закону України «Про оренду землі» свідчить про поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені останнім.

Слід зауважити, що дочірнім підприємством «МАККЕНЛІ» сплачувалися орендні платежі за користування земельної ділянки ( т.1, а.с 45-48).

Додаткового необхідно звернути увагу, що сплив строку дії договору оренди земельної ділянки сам по собі не є ознакою встановленою ч. 1 ст. 367 ЦК України, яка дає підстави вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Поряд з цим, в матеріалах справи відсутні відомості про застосування третьою особою - 27 наслідків передбачених ст. 34 Закону України «Про оренду землі».

Окрім того, вирішуючи спір по суті, судом береться до уваги наступне.

Так, ч. 1 ст. 2 КАС України регламентовано, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст. 6 КАС України надано право кожної особи в порядку встановленим цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Вказане дає суду підстави дійти висновку, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв'язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Як зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України №К/800/27395/15 від 24.09.2015 «..вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими.

Таким чином, підставами для скасування рішення суб'єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. При цьому, обов'язковою умовою скасування такого рішення є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові……».

З матеріалів адміністративної справи слідує, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, у тому числі треті особи 1 -25 уклали з дочірнім підприємством «МАККЕНЛІ» договір інвестування будівництва багатоквартирного житлового будинку, предметом якого є спільна участь сторін в інвестуванні будівництва багатоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1

Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність» від 18.09.1991 №1560-XII (далі - Закон №1560-XII) інвестори - суб'єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування.

Основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода) (ч. 1 ст. 9 Закону №1560-XII).

При цьому, обов'язки та права як інвестора, так і суб'єкта інвестиційної діяльності встановлені ст. ст. 7 - 8 Закону №1560-XII.

Водночас, спірний наказ прийнято відносно дочірнього підприємства «МАККЕНЛІ», що на думку суду, свідчить про відсутність порушеного права позивачів останнім.

За таких обставин, судом не вбачається наявність порушених прав позивачів 1 - 7, що в свою чергу виключає наявність підстав для задоволення заявлених ними позовних вимог.

А тому, позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Проте, за наслідком всебічного, повного та об'єктивного розгляду адміністративної справи судом встановлено, що відповідач по відношенню до дочірнього підприємства «МАККЕНЛІ» прийняв оскаржуваний наказ за відсутності ознак встановлених ч. 1 ст. 367 ЦК України, що дають підстави вважати об'єкт самочинним будівництвом, а відтак, на думку суду, у Державної архітектурно-будівельної інспекції України були відсутні правові підстави скасовувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 28.08.2014 №ІУ 90 «Будівництво багатоквартирних житлових будинків (корпус - 1 та 2), АДРЕСА_1», що в свою чергу, обумовлює наявність підстав для задоволення позовних вимог дочірнього підприємства «МАККЕНЛІ».

З урахуванням зазначеного адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Інші доводи та твердження сторін не спростовують вище встановленого судом.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 158-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України №298 від 23.10.2014 про скасування реєстрації декларації про готовність об'єктів до експлуатації від 28.08.2014 №ІУ 90 «Будівництво багатоквартирних житлових будинків (корпус - 1 та 2), АДРЕСА_1»;

Зобов'язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України відновити запис про реєстрацію декларації про готовність об'єктів до експлуатації від 28.08.2014 №ІУ 90 «Будівництво багатоквартирних житлових будинків (корпус - 1 та 2), АДРЕСА_1» у єдиному реєстрі дозвільних документів ДАБІ України.

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Погрібніченко І.М.

Суддя Шулежко В.П.