Справа № 754/14698/14-а
Суддя: Петріщева І. В.
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/6/15
У Х В А Л А

Іменем України

22.07.2015 м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Петріщева І.В., при секретарі судового засідання Нескородяній О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій та бездіяльності незаконними, неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним адміністративним позовом в порядку адміністративного судочинства, в якому просить: 1.) витребувати у відповідача письмове пояснення щодо причин застосування при нарахуванні/перерахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтею 49 Закону № 796 для відповідної категорії громадян, положень законів про Держбюджет та постанову Кабінету Міністрів України, на які він робить посилання у своєму листі, у той час, коли розмір і порядок обчислення цих пенсій чітко визначено статтями 50, 54 Закону № 796 та іншими, пов'язаними із ним, законами; 2.) звернутися до Верховного Суду України з клопотанням для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; 3.) визнати незаконними дії відповідача щодо застосування ним під час нарахування/перерахунку пенсій позивача, за період, починаючи з 01 січня 2005 року і до моменту винесення рішення у цій справі, положень Бюджетних законів, а також підзаконних нормативно-правових актів, якими у порушення та розріз встановлених Конституцією і Законами України вимог і норм, визначено розміри пенсій для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до того, ще й значно менші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону № 796 для відповідної категорії громадян; 4.) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування, перерахунку та виплати ним позивачу недоотриманих сум державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 49, 50, 54 Закону № 796, за період, починаючи з 01 січня 2005 року і до моменту винесення рішення у цій справі; 5.) зобов'язати відповідача зробити нарахування, перерахунок та виплату державної пенсії позивача відповідно, на підставі, у порядку та розмірах, встановлених Законом № 796 у редакції діючих Законів № 230/96, № 231, та пов'язаними із ним Законами, а саме у розмірі не нижчому 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком, за період, починаючи з 01 січня 2005 року і до моменту винесення рішення у цій справі, де розмір пенсії за віком визначається у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом, одночасно враховуючи вимоги статті 67 Закону № 796, за якими розміри пенсій збільшуються у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; - без урахування приписів Бюджетних законів, а також підзаконних нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, якими визначено розміри пенсій для осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, відмінні від законодавчо встановлених, ще й у бік зменшення; 6.) зобов'язати відповідача зробити нарахування, перерахунок та виплату додаткової пенсії позивача відповідно, на підставі, у порядку та розмірах, встановлених Законом № 796, у редакції діючих Законів № 230/96, № 231, та пов'язаними із ним Законами, а саме у розмірі 75 (сімдесяти п'яти) процентів мінімальної пенсії за віком, за період, починаючи з 01 січня 2005 року і до моменту винесення рішення у цій справі, де розмір пенсії за віком визначається у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом, одночасно враховуючи вимоги статті 67 Закону № 796, за якими розміри пенсій збільшуються у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; - без урахування приписів Бюджетних законів, а також підзаконних нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, якими визначено розміри пенсій для осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, відмінні від законодавчо встановлених, ще й у бік зменшення; 7.) зобов'язати Відповідача перераховувати у подальшому Позивачу, визначені статтями 50, 54 Закону № 796 розміри пенсій, у зв'язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для відповідної групи осіб, починаючи з дня встановлення нового розміру, а також вчасно виплачувати належні йому пенсії; 8.) стягнути з Відповідача у порядку негайного виконання, передбаченого статтею 256 КАС України, на користь Позивача боргову суму за пенсійними виплатами, що виникла за весь період невиконання вимог Законів України щодо нарахування та перерахунку пенсій Позивача, передбачених статтями 50, 54 Закону № 796.

У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, не з'явилися.

Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва звернулось до суду з заявою про розгляд справи за відсутністю представника, надавши письмові заперечення, зазначивши, що до позовної заяви не надано клопотання про поновлення строку для звернення до суду та не зазначено жодної поважної причини про пропущення строку звернення до суду та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, додатково пояснивши, що нарахування та виплата позивачу державної та додаткової пенсії проводиться відповідачем у відповідності до діючого законодавства, нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, які визначають механізм обчислення пенсій та розміри виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету.

Перевіривши матеріали справи, пояснення та заперечення сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, підтверджені доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду частково, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС Україниадміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Виходячи із змісту даної норми, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду законодавець пов'язує з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У визначенні моменту виникнення права на позов мають значення дві обставин Перша - об'єктивна - наявність факту порушеного права. Друга - суб'єктивна - особа дізналася або повинна була дізнатись про факт порушення права.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу строку звернення до адміністративного пов'язаний із фактом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, що дає право на пред'явлення передбачених законом вимог, перебіг строку обчислюється з дня виникнення підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва з 01.08.1996 року та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 2419,95 грн.

25 лютого 2014 року представник ОСОБА_1 звернувся до Управління з заявою про надання довідки про розміри щомісячних виплат державної та додаткової пенсії, призначення, нарахування та виплату основної державної пенсії щомісячно у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, проведення відповідних перерахунків та виплат заборгованості, проведення розрахунку.

03 березня 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва у відповідь на звернення позивача повідомило про порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, ОСОБА_1 дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів саме з цього дня.

Крім того, відповідно ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року, судом було встановлено, що позивач дізнався про порушення своїх прав лише 03.03.2014 року.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КАС України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно ч. 3 ст. 162 КАС України якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що з позовними вимогами про визнання дій та бездіяльності незаконними і неправомірними та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення, за період, починаючи з 01 січня 2005 року позивач звернувся до суду після спливу встановленого строку, оскільки згідно ч. 2 ст. 99 КАС України,шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Доказів, що позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів в межах шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду, позивачем в цій частині не надано.

Клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивачем надано не було.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, визначенні в статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Позивач посилається на те, що строк звернення до суду з вищезазначеними позовними згідно Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року складає 30 років з дня ядерного інциденту.

Суд вважає, що посилання позивача на Віденську конвенцію про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року як нормативно-правовий акт, який встановлює інший строк звернення до адміністративного суду, відмінний від строку, встановленого ст. 99 КАС України, необґрунтованими.

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішень, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією, бездіяльністю.

Натомість розгляд та вирішення вимог про відшкодування ядерної шкоди, не належать до юрисдикції адміністративного суду, в той час як положеннями Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року визначено строк саме відшкодування ядерної шкоди.

Аналогічна позиція висловлена колегією суддів Київського апеляційного адміністративного суду у постанові від 28 листопада 2014 року м. Київ у справі№754/2593/14-а (2а/754/173/14).

Тому, посилання позивача на строк позовної давності для звернення до суду з метою захисту прав на відшкодування ядерної шкоди, спричиненої тілесному здоров'ю, який складає тридцять років з дня ядерного інциденту, та на право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров'ю особи, не обмежується строком позовної давності, є безпідставними, оскільки це право виникає з інших правовідносин, та не стосуються шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Суд не знайшов в ході розгляду справи інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Суд звертає увагу на Рішення Конституційного Суду України «Щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів», Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України» від 13.12.2011р. №17-рп/2011, яким визнано конституційними положення частин 2 та 4 ст. 99 КАС України щодо скорочення процесуальних строків звернення громадян до суду.

Судом встановлено, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду в частині за період з 01.01.2005р. до 03.03.2014р., клопотання про відновлення в цій частині порушених прав та пропущеного строку для звернення до суду позивачем не заявлено, поважні причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та підстави для відновлення пропущеного строку для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів в цій частині відсутні.

З огляду на приписи діючого, на час виникнення спору, законодавства, а також відсутність доказів поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду, позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду в частині вимог за період 01.01.2005р. до 03.03.2014р.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 99, 100, 162 КАС України,

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києві про визнання дій та бездіяльності незаконними, неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії за період з 01.01.2005р. до 03.03.2014р. залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Петріщева І.В.