Справа № 2а-128/12/1070
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року м. Київ К/9991/79765/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Рибченка А.О., Шипуліної Т.М.,

при секретарі судового засідання Антипенку В.В.,

за участю представників позивача Горбаченко Л.В, Кашуби Л.Г., Смехньової Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби на постанову Київського окружного адміністративного суду від 22.08.2012 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2012 по справі № 2а-128/12/1070

за позовом Комунального підприємства "Васильківтепломережа"

до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Підприємство звернулась до суду з позовом, з урахуванням уточнень, про визнання незаконними дії Державної податкової інспекції щодо формування податкового боргу по деклараціям, після їх сплати в граничні терміни, за квітень - грудень 2010 року; січень - грудень 2011 року; за січень - червень 2012 року; зобов'язання утриматись від вчинення певних дій щодо зміни призначення платежу, визначеного платником податку в платіжних документах на перерахування ПДВ відповідно до своєчасно поданих (узгоджених) декларацій; зобов'язання скасувати нараховану суму пені, що нарахована через вчинення самовільної зміни призначення платежу позивача по узгоджених деклараціях, своєчасно сплачених, що підтверджено відповідними платіжними документами з призначенням платежів з податку на додану вартість (ПДВ), з грудня 2005 року по червень 2012 року включно, на загальну суму пені 743 669,58 грн.; зобов'язання вчинити дії з метою коригування облікової картки позивача через зменшення податкового боргу на суму незаконно стягнутої штрафної санкції та пені без рішення суду станом на 01.07.2012 в сумі 905 809,02 грн., як того вимагає пп. 66.1.5 п. 66.1 ст. 66, п. 57.4 ст. 57 Податкового кодексу України.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 22.08.2012 позов задоволено в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2012 рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог Підприємства про зобов'язання Державної податкової інспекції утриматись від вчинення дій щодо зміни призначення платежу, визначеного позивачем в платіжних документах на перерахуванням ПДВ відповідно до поданих (узгоджених) декларацій, та у цій частині в позові відмовлено, в іншій частині рішення залишено без змін.

Не погодившись із судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, Державна податкова інспекція до Вищого адміністративного суду України подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити Підприємству в задоволенні позову.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що податковий облік ведеться в хронологічному порядку, незалежно від напрямку сплати платежів, а отже податковим органом правомірно було спрямовано сплачені позивачем кошти в погашення боргів минулих періодів.

У поданих запереченнях на скаргу Підприємство просить у задоволенні скарги відмовити через її необґрунтованість.

Переглянувши матеріали справи і касаційну скаргу, заслухавши доповідь судді, Вищий адміністративний суд України зазначає наступне.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що рішеннями Київського апеляційного адміністративного суду, які набрали законної сили, а саме: постанова від 09.06.2009 у справі № 22-а-16396/08; ухвала від 22.03.2011 у справі № 2-а-1129/10/1070; ухвала від 18.01.2011 у справі №2а-1252/10/1070; постанова від 10.05.2011 у справі № 735/10/1070; ухвала від 15.09.2011 у справі № 2а-1052/10/1070; ухвала від 13.06.2012 №2а-4399/11/1070 всі повідомлення - рішення, які надійшли до позивача в період з 2007 - 2011 роки на загальну суму погашення податкового боргу 4 192 677,89 грн. з розрахованою сумою штрафних санкцій на суму 1 855 956,46 грн. визнані протиправними та скасовані. Скасовуючи податкові повідомлення - рішення, суди виходили з того, що самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкових зобов'язань, які вказані платником в призначенні платежу під час перерахування ним коштів, є неправомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Штрафні (фінансові) санкції по оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням складають 836 286,00 грн., нарахована та стягнута податковим органом пеня на штрафні санкції у сумі 69 522,46 грн., всього з позивача стягнуто 905 809,02 грн.

Також судами встановлено, що у період 2010 - 2012 років позивачем було подано до контролюючого податкові декларації з податку на додану вартість за квітень - грудень 2010 року, січень - грудень 2011 року, січень - червень 2012 року, в яких позивач самостійно визначив суми ПДВ, що підлягають сплаті.

Позивач за період квітень - грудень 2010 року сплачував самостійно визначену в податкових деклараціях суму податкових зобов'язань в строки, визначені пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України від 21.12.2000 № 2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", що також не заперечується контролюючим органом.

За період січень - грудень 2011 року та січень - червень 2012 року позивач також самостійно сплачував суми податкових зобов'язань, зазначених ним у поданих деклараціях, протягом 10 календарних днів, відповідно до вимог п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

Згідно інформації наданої контролюючим органом, станом на 01.07.2012 за позивачем рахується податковий борг на суму 1 629 048,54 грн. у т.ч. несплачена пеня 69 169,44 грн., а саме залишаються непогашеними зобов'язання за деклараціями від 14.02.2012 № в залишковій сумі 144 662,10 грн., від 13.03.2012 № в сумі 386 034,00 грн., від 18.04.2012 № в сумі 373 389,00 грн., від 10.05.2012 № в сумі 275 354,00 грн., від 20.06.2012 № 0 в сумі 380 440,00 грн.

Судами також встановлено, що податкові зобов'язання за вказаними деклараціями позивачем сплачено своєчасно, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень, в яких вказано призначення платежу.

Проте сплачені позивачем податкові зобов'язання, як за період 2010 року так і за період 2011 - 2012 років, податковим органом самостійно зараховувались на погашення податкового боргу минулих періодів, що фактично виник штучно, у зв'язку з визначенням позивачу податкових зобов'язань, штрафних (фінансових) санкцій та пені за податковими повідомленнями - рішеннями, які були скасовані в судовому порядку.

Як визначено пп. 7.1.1 п. 7.1 ст. 7 Закону № 2181-ІІІ, джерелами самостійної сплати податкових зобов'язань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платника податку. При цьому право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику. Встановлена ж п. 7.7 ст. 7 Закону № 2181-ІІІ рівність бюджетних інтересів, яка зводиться до того, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях, не позбавляє платника як права самостійно визначити джерела погашення узгоджених податкових зобов'язань відповідно до п. 7.1 ст. 7 цього ж Закону, так і обов'язку самостійно сплатити суму податкового зобов'язання відповідно до пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 цього ж Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом № 2181-ІІІ, який є спеціальним законом з питань оподаткування і установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків. Не передбачено такого права для податкової інспекції й іншими норми податкового законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дії контролюючого органу щодо формування податкового боргу за деклараціями, зобов'язання по яких сплачено в граничні терміни, є протиправними, як є протиправним і самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобов'язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету.

Крім того, колегія суддів зазначає, що дія п. 87.9. ст. 87 Податкового кодексу України починається з 01.01.2011 і може бути застосована лише до тих податкових зобов'язань, які виникли після 01.01.2011, а отже повноваження органу державної податкової служби за п. 87.9. ст. 87 Податкового кодексу України (зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків) можуть поширюватися на ті платежі (податкові зобов'язання, в т.ч. несплачені у встановлений законом строк), які виникають з підстав, визначених в цьому Кодексі.

Як зазначалось вище, судами попередніх інстанцій встановлено, що протягом 2011 - 2012 років позивач, своєчасно, відповідно до вимог п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, протягом 10 календарних днів, сплачував суми податкових зобов'язань, що були визначені ним у податкових деклараціях за відповідні періоди.

Отже, переглянуті судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі відповідають приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 22.08.2012 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2012 по справі № 2а-128/12/1070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді А.О. Рибченко

Т.М. Шипуліна