Справа № 826/10247/15
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.,

Оксененка О.М.,

при секретарі: Нікітіній А.В.

за участю: представників позивача Лаврехи Ю.М., Шевченка П.П.,

представника відповідача Мельника А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ассет Груп Сервіс» на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 02 грудня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ассет Груп Сервіс» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ассет Груп Сервіс», звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 21.01.2015р. №.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 02 грудня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні представники позивача доводи апеляційної скарги підтримали і просили її задовольнити, в той час, як представник відповідача проти цього заперечував, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено фактичну перевірку офісу, каси ТОВ «Ассет Груп Сервіс» за адресою: м. Київ, проспект Червонозоряний, 119, за результатами якої 12.12.2014р. складено акт №000013.

При проведенні фактичної перевірки було встановлено, що ТОВ «Ассет Груп Сервіс» згідно Договору від 01.06.2014р. надає ТОВ "М.С.Л." ліцензію на використання комп'ютерної програми, що є невід'ємною частиною програмного комплексу забезпечення проведення лотерей "LOTO" і за це отримує грошову винагороду.

Разом з тим, контролюючим органом встановлено 19 випадків неоприбуткування в касі ТОВ «Ассет Груп Сервіс» готівкових коштів, отриманих в банківській установі за чековою книжкою підприємства в період з 27.05.2014р. по 10.11.2014р., в загальній сумі 2 134 741,9 грн., при цьому, прибуткові касові документи в цих випадках не складалися, записи в касовій книзі підприємства не велися, що є порушенням п. 2.6 глави 2, п. 3.1, 3.3 глави 3, п. 4.2 глави 4 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004р. №637.

У зв»язку з виявленим порушенням, на підставі абз. 3 ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995р. №463/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» відповідачем 21.01.2015р. прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 10 673 709,50грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення є предметом цього позову, оскільки позивач вважає його неправомірним.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач як суб»єкт владних повноважень виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, пунктом 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національний банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (далі - Положення № 637), встановлено, що оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Касові документи - документи (касові ордери та відомості на виплату грошей, розрахункові документи, квитанції програмно-технічних комплексів самообслуговування, відомості закупівлі сільськогосподарської продукції, інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку.

Відповідно до пункту 2.6 Положення № 637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункової книжки оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій (даних розрахункової книжки). Підприємствам, яким Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання реєстратора розрахункових операцій та розрахункової книжки і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Згідно абзаців 1,2 пункту 4.2 Положення № 637, усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі. Кожне підприємство (юридична особа), що має касу, веде одну касову книгу для обліку операцій з готівкою в національній валюті (без урахування кас відокремлених підрозділів).

При цьому, пунктом 4.4 Положення № 637 встановлено, що підприємства за умови забезпечення належного зберігання касових документів можуть вести касову книгу в електронній формі за допомогою комп'ютерних засобів. Програмне забезпечення, за допомогою якого ведеться касова книга, має забезпечувати візуальне відображення і роздрукування кожної з двох частин аркуша касової книги («Вкладний аркуш касової книги» та «Звіт касира»), які за формою і змістом мають відтворювати форму та зміст касової книги в паперовій формі. Записи в касовій книзі здійснюються на підставі відповідної інформації з касових документів. Записи в касовій книзі мають робитися до початку наступного робочого дня (тобто із залишками на кінець попереднього дня), а також містити всі реквізити, що передбачені формою касової книги. Сторінки касової книги мають нумеруватися автоматично в порядку зростання з початку року. У разі роздрукування «Вкладного аркуша касової книги» у кінці місяця має автоматично роздруковуватися загальна кількість аркушів касової книги за цей місяць, а в разі роздрукування в кінці року - їх загальна кількість за рік. Після роздрукування «Вкладного аркуша касової книги» і «Звіту касира» касир зобов'язаний перевірити правильність складання цих документів, підписати їх і передати «Звіт касира» разом з відповідними касовими документами до бухгалтерії під підпис у «Вкладному аркуші касової книги». «Вкладний аркуш касової книги» протягом року зберігається касиром окремо за кожний місяць. Після закінчення календарного року (або залежно від потреби) «Вкладний аркуш касової книги» формується в підшивки в хронологічному порядку. Загальна кількість аркушів за рік засвідчується підписами керівника і головного бухгалтера підприємства - юридичної особи, а підшивки формуються в книгу, яка скріплюється відбитком печатки підприємства (юридичної особи). Після закінчення календарного року касова книга на електронних носіях має передаватися для зберігання відповідно до законодавства України.

За неоприбуткування готівкових коштів передбачена юридична відповідальність.

Так, відповідно до статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995р. №463/95, у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Як установлено судом і не оспорюється позивачем, підприємством до перевірки надано лише одну касову книгу, останній запис в якій вчинений 27.05.2014 року, що, зокрема, підтвердив директор підприємства у своїх поясненнях під час перевірки.

Крім того, про наявність електронної касової книги у ТОВ Ассет Груп Сервіс» контролюючому органу не було повідомлено, до огляду під час перевірки будь-яких документів не надано, акт фактичної перевірки від 12.12.2014р. підписано директором позивача без зауважень.

Лише у свїх запереченнях на акт фактичної перевірки від 12.12.2014р. (№18/12-14 від 18.12.2014р.) підприємством було надано копію касової книги з додатками та зазначено, що згідно з наказом ТОВ «Ассет Груп Сервіс» №05-26/02 від 26.05.2014р. на підприємстві 27.05.2014р. запроваджено ведення касової книги в електронному вигляді.

Відповідно до п. 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відповідно до абз. 2 пункту 44.7 ПК України протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Отже, надані платником документи мають бути враховані податковим органом при прийнятті рішення, проте, нормами ПК України за податковим органом закріплено право не приймати рішення за результатами перевірки у разі надходження документів, а не покладено обов'язок.

При цьому, як наголошував представник відповідача у своїх поясненнях, надані до заперечень документи також не відповідали вимогам законодавства, що, в свою чергу, не було спростовано представниками позивача.

Отже, як наголошувалось вище, пунктом 4.4 Положення № 637 установлено, що підприємства за умови забезпечення належного зберігання касових документів можуть вести касову книгу в електронній формі за допомогою комп'ютерних засобів.

Однак, як установлено, позивачем не було забезпечено належне зберігання касових документів, зазначені документи на підприємстві відсутні, що, зокрема, було підтверджено представником позивача суду апеляційної інстанції, яка пояснила, що вся інформація на підприємстві міститься лише в електронному вигляді.

Крім того, суд апеляційної інстанції не приймає твердження позивача про необізнаність директора про стан ведення касової книги на підприємстві через нетривалий термін свого призначення на посаду, оскільки, статтею 68 Конституції України визначено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Водночас, суд при розгляді адміністративної справи вирішує питання правомірності дій суб»єкта владних повноважень, який, згідно зі статтею 19 Конституції, зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Крім того, як вбачається з наданих позивачем до суду скріншотів з автоматизованої системи « 1.С Бухгалтерія», оприбуткування готівки 27 травня 2014 року відбулося вночі, а саме: о 00:00:07 та 00:00:08, видаткові касові ордери оформлені о 00:00:09 та 00:00:13, усі наступні оприбуткування готівки в програмі 1С відбувалися в різні дні, однак, тільки о 12 годині 00 хвилин, оформлення видаткових ордерів проводилося всього на 1 секунду пізніше, що , в свою чергу, практично не є можливим.

Отже, позивачем електронна касова книга велася з порушенням приписів Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національний банку України від 15 грудня 2004 року № 637, як наслідок, податковим органом правомірно застосовано штрафні (фінансові) санкції.

Щодо доводів позивача про неправомірність застосування штрафних санкцій на підставі Указу Президента України, в той час, як відповідальність за будь-які порушення може визначатись виключно законами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, 08.06.1995 року між Верховною Радою України та Президентом України був прийнятий Конституційний Договір № 1к/95-ВР про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 25 цього Конституційного Договору Президент України видає укази з питань економічної реформи, не врегульованих чинним законодавством України, які діють до прийняття відповідних законів.

12.06.1995 року Президент України видав Указ, яким, зокрема, врегулював питання відповідальності суб'єктів господарювання за неоприбуткування у касах готівки.

06.07.1995 року було прийнято Закон України № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265/95-ВР), у якому передбачено, крім іншого, відповідальність суб'єктів господарювання за порушення вимог цього Закону.

Так, розділом V згаданого вище Закону визначено вичерпний перелік порушень, за які передбачено фінансові санкції, при цьому, як убачається зі змісту його положень, серед них відсутнє таке порушення як неоприбуткування у касах готівки, а отже й не встановлена відповідальність за це.

Водночас, зазначене питання прямо врегульоване в Указі. Зокрема, абзацом 3 статті 1 вказаного нормативно-правового акта встановлено штраф у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки.

Таким чином, предмети правового регулювання Указу та Закону № 265/95-ВР є різними.

Слід зазначити також, що, незважаючи на зміни, які в подальшому вносились до Указу (останні - у 2001 році), правове регулювання відповідальності та розмір штрафу за неоприбуткування готівки не змінилися.

Проаналізувавши наведені норми, колегія суддів дійшла висновку, що відносини стосовно відповідальності суб'єктів господарювання за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки не врегульовані Законом № 265/95-ВР, прийнятим у часі пізніше, ніж видано Указ. Окрім цього, на час виникнення спірних відносин не було прийнято й будь-яких інших законів, сфера дії яких би охоплювала такі відносини, тому застосування до Товариства штрафних (фінансових) санкцій на підставі абзацу третього статті 1 Указу є законним.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 02 квітня 2013 року (справа № 21-77а13).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ассет Груп Сервіс" - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 02 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Ухвала в повному обсязі складена 16 березня 2016 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Ю.А.Ісаєнко

О.М.Оксененко

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ісаєнко Ю.А.