Справа № 813/5865/15
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року Справа № 876/179/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача Богаченка С.І.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання - Бадівській О.О.

за участі представника відповідача - Береза І.Я.,

представника третьої особи - Сенюк В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Західний будівельний холдинг» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Західний будівельний холдинг» до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, третя особа Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

21 жовтня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Західний будівельний холдинг» звернулось в суд з позовом до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, третя особа Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області в якому просило зобов'язати відповідача зареєструвати Товариство з обмеженою відповідальністю «Західний будівельний холдинг», як платника податку на додану вартість.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Західний будівельний холдинг» подав апеляційну скаргу на неї, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та винести постанову, якою задоволити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт по справі зазначає, що підставою для оскарження постанови суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Також, апелянт по справі зазначив, якщо особа, яка проводить оподатковувані операції і відповідно до пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України не є платником податку у зв'язку з тим, що обсяги оподатковуваних операцій, що є меншими від встановленої зазначеною статтею суми та обсяги постачання товарів/послуг іншим платником податку за останні дванадцять календарних місяців, сукупно складають не менше 50 відсотків від загального обсягу постачання, вважає за доцільне добровільно зареєструватися як платник податку, така реєстрація здійснюється за її заявою. Товариство зверталось до відповідача про добровільну реєстрацію, однак йому було відмовлено.

Заслухавши суддю доповідача, проаналізувавши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 04 березня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Західний будівельний холдинг» звернулось в електронній формі до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області із реєстраційною заявою платника податку на додану вартість, форма №1-ПДФ.

06 березня 2015 року відповідач по справі листом №2750/10/1101 відмовив позивачу в реєстрації його, як платника податку на додану вартість. В даному листі, відповідачем також зазначено, що позивачем не представлено підтверджуючих документів до реєстраційної заяви платника податку на додану вартість, які б свідчили про здійснені обсяги поставок.

Відповідно до п.183.1 ст.183 Податкового кодексу України, будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Згідно з п.183.14 ст.183 Податкового кодексу України, форми реєстраційної заяви, заяви про анулювання реєстрації, а також положення про реєстрацію платників податків затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує податкову і митну політику.

Відповідно до абз.4 п. 183.7 ст.183 Податкового кодексу України, у реєстраційній заяві зазначаються підстави для реєстрації особи як платника податку.

Згідно із абз.2 п.183.7 ст.183 Податкового кодексу України, платники податку, які уклали з відповідним контролюючим органом договір про визнання електронних документів, можуть подати реєстраційну заяву засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно із п.183.8 ст.183 Податкового кодексу України, контролюючий орган відмовляє в реєстрації особи як платника податку, якщо за результатами розгляду реєстраційної заяви та/або поданих документів встановлено, що особа не відповідає вимогам, визначеним статтею 180, пунктом 181.1 статті 181, пунктом 182.1 статті 182 та пунктом 183.7 статті 183 цього Кодексу, або якщо існують обставини, які є підставою для анулювання реєстрації згідно із статтею 184 цього Кодексу, а також якщо при поданні реєстраційної заяви чи визначенні бажаного (запланованого) дня реєстрації не дотримано порядок та строки (терміни), встановлені пунктами 183.1, 183.3-183.7 цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку відмовляючи в задоволені адміністративного позову, так як позивачем по справі, при поданні реєстраційної заяви платника податку на додану вартість не надано підтверджуючих документів, за якими він б відповідав вимогам, які передбачені в розділі V Податкового кодексу України. Також, колегія суддів вважає зазначити, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. З урахуванням описаного колегія Львівського апеляційного адміністративного суду прийшла до висновку про відсутність підстав для зобов'язання відповідача зареєструвати позивача, як платника податку на додану вартість.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.160, ст.ст. 195, ст. 196, ч.1 п.1 ст. 199, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Західний будівельний холдинг» - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року по справі №813/5865/15 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С.І. Богаченко

Суддя Д.М. Старунський

Суддя А.І. Рибачук

Повний текст ухвали виготовлено 17 березня 2016 року.