Справа № 522/4665/16-а
Суддя: Погрібний С. О.
Дата ухвалення: 2016-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/4665/16-а
Провадження № 2а/522/397/16
П О С Т А Н О В А

Іменем УКРАЇНИ

18 березня 2016 року

Приморський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Погрібного С.О.,

за секретаря судового засідання Солодкої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі справу адміністративної юрисдикції за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 про примусове видворення за межі території України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення з України. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач прибув в Україну 22 квітня 2015 року за візою типу «С» з дозволеним строком перебування в межах 90-та діб. Документом, що посвідчує особу відповідача, є паспорт громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 для виїзду за кордон, серії С № 0137880, виданий 06 березня 2015 року з терміном дії до 06 березня 2025 року. З 20 липня 2015 року до 17 березня 2016 року, без належно оформленого дозволу на працевлаштування, ОСОБА_5 ОСОБА_4 на території України перебуває незаконно. Відповідач в Україну прибув з метою працевлаштування.

Представник позивача надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, у подальшому розглянути справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання зявився, вимоги позову визнав у повному обсязі, повідомив про відсутність правових підстав перебування в Україні, щодо способу прибуття в Україну повідомив, що прибув літаком через аеропорт у м. Борисполі; із заявою про надання притулку в Україні він не звертався. Відповідач надав суду заяву, якою просив суд надалі розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.

Відповідач прибув в Україну 22 квітня 2015 року за візою типу «С» з дозволеним строком перебування в межах 90-ти діб.

Документом, що посвідчує особу відповідача, є паспорт громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 для виїзду за кордон, серії С № 0137880, виданий 06 березня 2015 року з терміном дії до 06 березня 2025 року.

Починаючи з 20 липня 2015 року до 17 березня 2016 року, без належно оформленого дозволу на працевлаштування, ОСОБА_5 ОСОБА_4 на території України перебуває незаконно.

17 березня 2016 року співробітниками Приморського РВ у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що знайшло прояв в порушенні відповідачем по справі правил перебування в Україні, тобто проживання без дозвільних документів на право проживання в Україні та транзитного проїзду через територію України, працевлаштування без відповідного дозволу на те, стосовно громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, складено протокол про адміністративне правопорушення, ПР МОД 061432.

Постановою ПН МОД 062797 від 17.03.2016 року про адміністративне правопорушення на громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 020,0 гривень.

Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону України від 22.09.2011 року № 3773-VІ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Відповідно до ч. 5 статті 26 Закону України від 22.09.2011 року № 3773-VІ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобовязані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Проте, громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у дозвільний візою термін, тобто до 20 липня 2015 року за межі України не виїхав.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 30 Закону України від 22.09.2011 року № 3773-VІ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статуї іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов'язанні неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянств в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорам України.

Частиною 1 статті 16 Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Частиною 15 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами 2-14 цієї статті вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважають такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в'їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну або транзитний проїзд через територію України громадянами держав, перелік яких зазначено у додатку 5, та особами без громадянства, які постійно проживають у зазначених державах, здійснюються після подання ними підтвердження фінансового забезпечення свого перебування в Україні, транзитного проїзду через територію України та виїзду за межі України.

Згідно з п. 14 ст. 1 зазначеного Закону нелегальний мігрант це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України;

Відповідно до статті 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Частиною 2 статті 25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

За правилом частини 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передує обовязкова умова, а саме наявність обґрунтованої підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання рішення центрального органу влади про примусове їх видворення за межі України.

Відповідач не має в Україні постійного місця проживання, відомості про яке належало зареєструвати у відповідному органі Державної міграційної служби України, він також не має права на перебування, проживання та працевлаштування в Україні, що зумовлює обовязок суду здійснити видворення цієї особи за межі України.

Таким чином, оскільки відповідач нелегально перебував на території України без законних на те підстав тривалий час, переховувався від центральних органів влади, що забезпечують реалізацію державної політики у сфері міграції, працевлаштування відповідача на території України без дозвільних на те документів, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 ОСОБА_4 тим самим ухиляється від добровільного залишення території України, що зобовязує суд визнати за можливе поданий позов задовольнити у повному обсязі, видворивши громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_4 за межі Державного кордону України.

Щодо підсудності вказаного позову судом враховано наступне.

Згідно з ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України.

При цьому, як було розяснено інформаційним листом Вищого адміністративного суду України від 13.06.2013 року № 844/12/13-13 позивачем у справах про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України може бути Державна міграційна служба України безпосередньо або її територіальні органи чи підрозділи.

Позовна заява про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України територіальним органом чи підрозділом Державної міграційної служби України відповідно до частини першої статті 183-5 Кодексу адміністративного судочинства України подається до адміністративного суду за місцезнаходженням цього органу або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Згідно з ст.183-5 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Таким чином, враховуючи, що територіально позивач знаходиться у Приморському районі м.Одеси, суд вважає дотриманими правила територіальної підсудності.

Згідно зі ст.183-5 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України розглядаються судом у п'ятиденний строк з дня надходження позовної заяви.

Відповідно до ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України.

Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що іноземний громадянин знаходиться на території України незаконно, працевлаштувався на території України без дозвільних на те документів, законних підстав перебування його на території України судом не встановлено, у звязку з чим суд вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 256 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Керуючись ст. ст. 23-25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 18, 162, 183-5, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, СУД

П О С Т А Н О В И В :

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 про примусове видворення за межі території України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, задовольнити.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі Держави України.

Допустити негайне виконання постанови суду.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Приморського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів.

СУДДЯ: С.О. Погрібний

18.03.2016