Справа № 2а-10115/12/1370
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року Справа № 876/6448/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

участю секретаря Гользбергер А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу державного відкритого акціонерного товариства "Шахта "Надія" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.04.2013 року у справі за позовом державного відкритого акціонерного товариства "Шахта "Надія" до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА :

Державне відкрите акціонерне товариство "Шахта "Надія" 29.11.2012року звернулося до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові і з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог від 28.03.2013 року просить суд визнати протиправним і скасувати податкові повідомлення-рішення: 1. № від 22.11.2011 року про накладення штрафу в сумі 807768,40 грн.; 2. № /2010 від 22.12.2011 року про накладення штрафу в сумі 375392,80 грн.; 3. № /1745 від 27.10.2011 року про накладення штрафу в сумі 623107,00 грн.; 4. № /1558 від 29.09.2011 року про накладення штрафу в сумі 54140,77 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач пояснив, що спірні податкові повідомлення-рішення про накладення штрафу за перевищення граничних строків сплати узгоджених податкових зобов'язань прийнято внаслідок того, що податковий орган самостійно змінив призначення платежу, яке ДВАТ "Шахта "Надія" зазначило у платіжних документах. У результаті, кошти, які призначались на сплату поточних грошових зобов'язань за 2011 рік з податку на додану вартість та з податку на прибуток відповідач спрямував на погашення податкового боргу, який виник ще у 2009 році. Наслідком таких дій відповідача стало те, що затримка у сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, самостійно задекларованої платником у 2009 році, перевищила 30 календарних днів, у зв'язку з чим відповідач на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України застосував до платника штрафні санкції у розмірі 20 відсотків від суми погашеного податкового зобов'язання. Проте позивач наголошує на тому, що у даному випадку затримка у погашенні податкового боргу виникла не з вини підприємства, а є наслідком неправомірних, на думку позивача, дій податкового органу щодо зміни призначення платежу. Зважаючи на це, підстав для застосування штрафних (фінансових) санкцій на підставі ст. 126 ПК України, на переконання позивача, немає, а тому прийняті на основі таких дій податкового органу податкові повідомлення-рішення є неправомірними і підлягають скасуванню. Представники позивача таку позицію підтримали, просили позов задовольнити.

Оскаржуваною постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.04.2013 року - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, тим, що спірні податкові повідомлення-рішення про накладення штрафу за перевищення граничних строків сплати узгоджених податкових зобов'язань прийнято внаслідок того, що податковий орган самостійно змінив призначення платежу, яке ДВАТ "Шахта "Надія" зазначило у платіжних документах. У результаті, кошти, які призначались на сплату поточних грошових зобов'язань за 2011 рік з податку на додану вартість та з податку на прибуток відповідач спрямував на погашення податкового боргу, який виник ще у 2009 році. Наслідком таких дій відповідача стало те, що затримка у сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, самостійно задекларованої платником у 2009 році, перевищила 30 календарних днів, у зв'язку з чим відповідач на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України застосував до платника штрафні санкції у розмірі 20 відсотків від суми погашеного податкового зобов'язання. Проте позивач наголошує на тому, що у даному випадку затримка у погашенні податкового боргу виникла не з вини підприємства, а є наслідком неправомірних, на думку позивача, дій податкового органу щодо зміни призначення платежу. Зважаючи на це, підстав для застосування штрафних (фінансових) санкцій на підставі ст. 126 ПК України, на переконання позивача, немає, а тому прийняті на основі таких дій податкового органу податкові повідомлення-рішення є неправомірними і підлягають скасуванню. Представники позивача таку позицію підтримали, просили позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що чинний Податковий кодекс України передбачає, що платник податків не може сплачувати поточні зобов'язання, не сплативши перед тим податковий борг, який виник раніше. Поряд з тим, на підставі п. 87.9 ст. 87 ПК України податковий орган повинен самостійно зарахувати кошти, які сплатив платник, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення. Тому кошти, які надійшли від позивача для сплати поточних зобов'язань з податку на додану вартість та з податку на прибуток у 2011 році правомірно спрямовано на погашення самостійно узгоджених зобов'язань, які платник задекларував ще у 2009 році та не сплатив у встановлені законом строки, що й зумовило таку тривалу затримку у погашенні податкового боргу.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права.

СДПІ по роботі з ВПП у м. Львові провела чотири перевірки ДВАТ "Шахта "Надія" на предмет своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання до бюджету, за результатами яких встановлено факт порушення платником граничних строків сплати узгодженого грошового зобов'язання з податку на прибуток та з податку на додану вартість, що є порушенням вимог п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України та пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами". Результати перевірок оформлено відповідними актами, додатками до яких є розрахунки штрафних санкцій, а саме: 1) відповідно до акта СДПІ по роботі з ВПП у м. Львові № 31 від 19.09.2011 року про результати перевірки своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання до бюджету встановлено, що ДВАТ "Шахта "Надія" перевищило граничні строки сплати узгодженого зобов'язання з податку на прибуток на 449 днів. Згідно з цим актом перевірки, у серпні 2011 року платник погасив податковий борг, який виник у травні 2010 року, максимальна кількість днів затримки у сплаті податкового боргу становить 449 днів. Додатком до акта від 19.09.2011 року є розрахунок штрафних санкцій, застосованих до платника за несплату податкового боргу понад 30 календарних днів .

Суд встановив, що кошти, які зараховано в рахунок погашення податкового боргу за травень 2010 року, ДВАТ "Шахта "Надія" сплатило 03 серпня 2011 року і призначенням цього платежу, як зазначено у банківській виписці від 03.08.2011 року, було: "податок на прибуток за ІІ квартал 2011 року". Втім, орган ДПС на підставі п. 87.9 ст. 87 ПК України зарахував вказаний платіж в рахунок погашення податкового боргу, який виник раніше.

На підставі акта перевірки від 19.09.2011 року СДПІ по роботі з ВПП у м. Львові прийняла податкове повідомлення-рішення № /1558 від 29.09.2011 року, відповідно до якого на підставі ст. 126 ПК України ДВАТ "Шахта "Надія" зобов'язано сплатити штраф в сумі 54140,77 грн. за затримку на 449 календарних днів сплати узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на прибуток . 2) відповідно до цього акта перевірки № 35 від 19.10.2011 року встановлено, що ДВАТ "Шахта "Надія" перевищило граничні строки сплати податкового боргу з податку на додану вартість, який виник ще у липні та вересні 2009 року. Строк затримки, судячи із акта перевірки від 19.10.2011 року, становить понад 700 днів (мінімальна затримка - 728 днів, максимальна - 760 днів). Додатком до цього акта перевірки від 19.10.2011 року є розрахунок штрафних санкцій з урахуванням дати виникнення податкового боргу та дати його погашення.

З цього приводу суд встановив, що протягом серпня-вересня 2011 року ДВАТ "Шахта "Надія" сплачувало поточні зобов'язання з податку на додану вартість за липень та серпень 2011 року, а саме: відповідно до банківської виписки від 25.08.2011 року позивач сплатив 1000000 грн. призначення платежу - "ПДВ за липень 2011 року"; відповідно до банківської виписки від 29.08.2011 року позивач сплатив 820976 грн., призначення - "ПДВ за липень 2011 року"; відповідно до платіжного доручення № 2069 від 31.08.2011 року позивач сплатив 1000000 грн., призначення яких "ПДВ за серпень 2011 року"; згідно з платіжним дорученням № 2172 від 12.09.2011 року відповідач сплатив 4150 грн., призначених на сплату "ПДВ за липень 2011 року"; відповідно до платіжного доручення № 2356 від 30.09.2011 року позивач сплатив 1759828 грн., призначення цього платежу зазначено "ПДВ за серпень 2011 року". Відповідач зарахував сплачені платником кошти в рахунок погашення його податкового боргу, який виник раніше, ще у липні та вересні 2009 року, і як наслідок - затримка у погашенні податкового боргу становить понад 700 днів.

На підставі акта перевірки від 19.10.2011 року СДПІ по роботі з ВПП у м. Львові прийняла податкове повідомлення-рішення № /1745 від 27.10.2011 року, яким ДВАТ "Шахта "Надія" зобов'язано сплатити штраф в сумі 623107,00 грн. за затримку на 760 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання, відповідно до ст. 126 ПК України .

3) відповідно до акта СДПІ по роботі з ВПП у м. Львові № 45 від 16 листопада 2011 року ДВАТ "Шахта "Надія" протягом вересня-жовтня 2011 року погасило податковий борг, який виник у серпні-листопаді 2009 року у зв'язку з несплатою самостійно задекларованих грошових зобов'язань з податку на додану вартість. У результаті, затримка у сплаті податкового боргу становить від 713 днів до 751 дня.

Суд встановив, що кошти, за рахунок яких було погашено податковий борг 2009 року, платник сплатив згідно з наступними платіжними дорученнями: № 2535 від 21.10.2011 року - на суму 1800000 грн.; № 2577 від 25.10.2011 року на суму 1000000 грн., № 2603 від 28.10.2011 року на суму 63952 грн.. Призначенням платежу у кожному випадку зазначено "ПДВ за вересень 2011 року". Загальна сума коштів, які сплатило підприємство відповідно до перелічених платіжних документів становить 2863952 грн., і ці кошти податковий орган частинами спрямував на погашення податкових боргів ДВАТ "Шахта "Надія", які виникли у серпні-листопаді 2009 року.

На підставі акта перевірки від 16.11.2011 року орган ДПС прийняв податкове повідомлення-рішення № від 22.11.2011 року, відповідно до якого на підставі ст. 126 ПК України ДВАТ "Шахта "Надія" зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% від суми сплати, що становить 807768,40 грн. . 4) відповідно до акта СДПІ по роботі з ВПП у м. Львові № 54 від 21 грудня 2011 року ДВАТ "Шахта "Надія" у листопаді 2011 року сплатило податковий борг з податку на додану вартість, який виник у листопаді 2009 року, із затримкою понад 700 днів (від 722 до 728 днів). Додатком до цього акта перевірки також є розрахунок штрафних санкцій. З цього приводу суд встановив, що протягом листопада 2011 року ДВАТ "Шахта "Надія" сплачувало поточні зобов'язання з податку на додану вартість за жовтень 2011 року; відповідно до платіжних доручень № 2841 від 22.11.2011 року, № 2870 від 25.11.2011 року та № 2898 від 28.11.2011 року позивач сплатив податкових платежів на загальну суму 2717571 грн. Податковий орган зарахував сплачені платником кошти на погашення узгоджених зобов'язань з податку на додану вартість, які виникли 30.11.2009 року (за жовтень 2009р.), у зв'язку з чим і виникла така тривала затримка у погашенні податкового боргу.

На підставі акта перевірки від 21.12.2011 року СДПІ по роботі з ВПП у м. Львові винесла податкове повідомлення-рішення № /2010 від 22.12.2011 року, відповідно до якого на підставі ст. 126 ПК України ДВАТ "Шахта "Надія" зобов'язано сплатити штраф в сумі 375392,80 грн. за платежем "податок на додану вартість" .

ДВАТ "Шахта "Надія" вважає, що зазначені вище податкові повідомлення-рішення про накладення штрафних санкцій на підставі ст. 126 Податкового кодексу України є неправомірними, оскільки кошти, за рахунок яких погашено податкові борги 2009 року є наслідком протиправної зміни органом ДПС призначення платежу, а не самостійної сплати податкових зобов'язань платником, що на думку останнього виключає можливість застосування санкцій. Слід зазначити, що у даному випадку між сторонами не виникало спору з приводу наявності податкового боргу з податку на прибуток та з податку на додану вартість за 2009 рік, на погашення яких було спрямовано кошти, призначені платником на сплату поточних платежів. Спору щодо розміру штрафних санкцій також немає, оскільки у даному випадку позивач заперечує наявність правових підстав для накладення штрафу за порушення правил сплати податків, передбачених у ст. 126 Податкового кодексу України.

При вирішенні даного спору суд виходив із наступних положень законодавства:

Відповідно до п.п. 16.1.4 ПК України, який вступив у силу з 01.01.2011 року, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно (п. 31.1 ПК України).

Згідно зі ст. 35 ПК України сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи. Сплата податків та зборів здійснюється в готівковій або безготівковій формі, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи. Порядок сплати податків та зборів встановлюється цим Кодексом або законами з питань митної справи для кожного податку окремо.

Ст. 36 ПК України передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов'язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

У відповідності до ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку. Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов'язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 цього Кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Вказаною нормою Кодексу визначено обов'язок податкового органу на зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Визначальним при застосуванні приписів цієї статті є наявність податкового боргу.

Зміст графи "призначення платежу" у платіжних дорученнях за будь-яких умов не має значення, що прямо передбачено п. 87.9 ст. 87 ПК України.

Згідно зі ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, законодавець наділив правом податковий орган застосовувати штраф до платника податку згідно з цією нормою у випадку сплати суми грошового зобов'язання, зазначеної в платіжному дорученні з затримкою сплати, проте не наділив правом податковий орган застосовувати штраф при виконанні п. 9 ст. 87 ПК України в разі зарахування коштів, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Вказані норми визначають, які дії зі сплаченими коштами зобов'язані здійснювати органи державної податкової служби в погашення податкового боргу та не встановлюють відповідальності платника податків внаслідок вчинення вказаних дій податковою службою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що збільшення суми грошового зобов'язання (шляхом прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) порушує право позивача мирно володіти своїм майном, визначення якого міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року (надалі також "Протокол 1 до Конвенції"), яка є частиною національного законодавства України згідно із ст.9 Конституції України.

Зокрема, стаття 1 Протоколу 1 до Конвенції так визначає підстави, за яких особа може бути позбавлена свого майна: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Роз'яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у рішенні в справі "Щокін проти України"(п. 49) ЄСПЛ вказав, що збільшення податковим органом зобов'язання особи з податку безперечно є втручанням до майнових прав заявника, гарантованих статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції. Таке втручання за Конвенцією може бути визнане тільки якщо здійснене на умовах, передбачених законом. Так, у пп. 50-51 згаданого рішення ЄСПЛ зазначає: "Найпершою та найбільш важливою вимогою ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції є те, що будь-яке втручання державних органів у мирне володіння майном повинне бути законним: друге речення першого параграфу наділяє правом позбавляти майна лише "на умовах, передбачених законом" і другий параграф визначає, що Держава має право контролювати використання майна шляхом введення в дію "законів". Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, притаманний всім статтям Конвенції. Це поняття (поняття "закону") вимагає, перш за все, щоб заходи, що застосовуються, ґрунтувалися на національному законодавстві. Воно також посилається на якість закону, що застосовується, вимагаючи його доступності для осіб, яких він стосується, точності та передбачуваності в його застосуванні." Таким чином, будь-які дії, спрямовані на позбавлення особи її майна є незаконними, якщо контролюючі органи діють не у відповідності до закону.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

А тому висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови не вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення без додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 202 КАС України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного відкритого акціонерного товариства "Шахта "Надія" - задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.04.2013 року у справі № 2а-10115/12/1370 - скасувати та прийняти нову, якою позов задоволити.

Визнати незаконними рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків м. Львова : № від 22.11.2011р.; №/2010 від 22.12.2011р. ; №/1745 від 27.10.2011р.; /1558 від 29.09.2011р.; №/623 від 13.012012р.; /624 від 13.01.2012р. - та скасувати їх.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар