Справа № 804/13437/13-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 року м. Київ К/800/44005/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за

касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2014 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року

у справі № 804/13437/13-а

за позовом Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»

до Державної екологічної інспекції в Дніпропетровській області

про скасування припису,

встановив:

Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») звернулось до суду з позовом до Державної екологічної інспекції в Дніпропетровській області, в якому просило скасувати припис Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області від 22 липня 2013 року № 4-6920-8-3 в частині вимог, зазначених у пунктах № № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 18, 19, 20, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 припису.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року, позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано припис Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області від 22 липня 2013 року № 4-6920-8-3 в частині вимог, зазначених у пунктах № № 1, 2, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 19, 20, 22, 28, 32, 34, 37, 38, 39, 40, 41. В решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати в частині відмови йому у задоволенні вимог стосовно визнання протиправним та скасування п. 3 припису Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області від 22 липня 2013 року № 4-6920-8-3, ухвалити нове рішення в цій частині вимог, яким задовольнити позовні вимоги. Касаційна скарга мотивована тим, що законодавством не передбачено прямого обов'язку суб'єктів господарювання вчиняти дії щодо розроблення та погодження проектів водоохоронних зон. Натомість, Регіональною програмою розвитку водного господарства у Дніпропетровській області, затвердженою рішенням Дніпропетровської обласної ради від 17 листопада 2003 року № 243-11/XXIV, передбачено, що упорядкування та встановлення прибережних захисних смуг покладено на райдержадміністрації та облводгосп. Тому, покладення такого обов'язку, вважає позивач, на нього суперечить ст. 19 Конституції України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Суд здійснює перегляд судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України.

Судами встановлено, зокрема, що в період з 26 червня 2013 року по 17 липня 2013 року Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області здійснено перевірку ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними речовинами, за результатами якої складено відповідний акт перевірки.

22 липня 2013 року з метою усунення порушень природоохоронного законодавства Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» видано припис № 4-6920-8-3, який отримано позивачем 26 липня 2013 року.

Спірним п. 3 вказаного припису позивача зобов'язано розробити та погодити згідно вимог чинного законодавства проекти водоохоронних зон та прибережно-захисних смуг баз відпочинку «Волна», «Мар'янівка», «Рассвет», «Кудашево» з терміном виконання до 01 листопада 2013 року.

Вважаючи припис відповідача незаконним, позивач звернувся до суду з даним позовом про його скасування.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині спірного п. 3 припису, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що обов'язок щодо розробки проекту водоохоронних зон та прибережно-захисних смуг належить саме позивачу.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЗК України та ст. 4 ВК України до земель водного фонду належать, зокрема, землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм.

Для створення сприятливого режиму водних об'єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою (ч. 2 ст. 58 ЗК України).

Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об'єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Чинним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.

За правилами ст. 60 ЗК України та ст. 88 ВК України уздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Правовий режим прибережних смуг визначається ст.ст. 60, 62 ЗК України та ст.ст. 88, 90 ВК України.

Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом (ч.ч. 7, 8 ст. 88 ВК України).

Порядком визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 р. N 486 встановлено єдиний правовий механізм визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них.

П.п. 4 та 5 вказаного порядку передбачено, що у межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88 - 91 водного кодексу України.

Розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації.

Проекти цих зон розробляються на замовлення фізичних та юридичних осіб, узгоджуються з власниками землі, землекористувачами, Мінприроди, Держводагентством та територіальними органами Держземагентства, а на території Автономної Республіки Крим - з органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань екології та природних ресурсів, водного господарства та земельних ресурсів і затверджуються відповідними місцевими органами виконавчої влади або виконавчими комітетами рад.

П. 14 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них передбачено, що виконання водоохоронних та інших заходів щодо впорядкування водоохоронних зон, за винятком земель водного фонду, покладається на виконавчі комітети Рад, сільськогосподарські, водогосподарські, рибогосподарські підприємства, а також на інших власників і землекористувачів.

В той же час, п. 15 вказаного порядку передбачено, що контроль за створенням водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також за додержанням режиму використання їх територій здійснюється місцевими органами виконавчої влади, виконавчими комітетами рад, Держекоінспекцією та її територіальними органами.

З урахуванням тієї обставини, що земельні ділянки, на яких знаходяться бази відпочинку «Волна», «Мар'янівка», «Рассвет», «Кудашево», належать позивачу на правах оренди, то і обов'язок щодо розробки та погодження проектів водоохоронних зон та прибережно-захисних смуг лежить саме на землекористувачу, тобто на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», про що обґрунтовано вказано судами.

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову в частині скасування п. 3 припису Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області від 22 липня 2013 року № 4-6920-8-3. Судами ухвалено законні та обґрунтовані рішення, які постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої і апеляційної інстанцій та встановлених обставин справи, тому відсутні підстави для її задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: