Справа № 242/238/16-а
Суддя: Кротінов В. О.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №242/238/16-а
Провадження №2-а/242/17/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 березня 2016 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Кротінова В.О., при секретарі Яцканич А.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, третьої особи представника УПФУ в м.Селидове Донецької області ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Селидове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, третя особа Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області, про поновлення строку для подання скарги, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов»язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 08.09.2015 року йому було поновлено строк для пред»явлення виконавчого листа до виконання, виданий Селидівським міським судом Донецької області про зобов»язання УПФУ в м.Селидове Донецької області провести йому перерахунок та виплату пенсії по інвалідності з 01.06.2009 р. Він звернувся в відділ державної виконавчої служби(ВДВС) Селидівського міського управління юстиції(МУЮ), але заступником начальника ВДВС Селидівського МУЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі повідомлення УПФУ в м.Селидове Донецької області про те, що рішення відносно нього виконано в повному обсязі. Постанову про закінчення виконавчого провадження від 16.10.2015 року він отримав у відділі ДВС Селидівського МУЮ. Вважає зазначену постанову незаконною, оскільки виплату не проведено та просить визнати пропущений строк для подання скарги з поважних причин та поновити його. Постанову про закінчення виконавчого провадження серії ВП № 48755086 від 16.10.2015 року, винесену заступником начальника ВДВС Селидівського МУЮ ОСОБА_2 до УПФУ в м.Селидове Донецької області, визнати незаконною та скасувати; зобов»язати начальника ВДВС Селидівського МУЮ ОСОБА_4 виконати в повному обсязі при примусовому виконанні виконавчий лист по справі № 2-а-1066/2009 р., виданий 12.08.2015 р. Селидівським міським судом Донецької області, про зобов»язання УПФУ в м.Селидове Донецької області провести перерахування та виплату ОСОБА_1 з 01.06.2009 р. пенсії по інвалідності(основної та додаткової) відповідно до ст.50 ч.4, ст..54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру 6 мінімальних пенсій за віком та 50 % мінімальної пенсії за віком, що розраховуються залежно від розміру прожиткового мінімума для непрацездатних осіб.

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що виконавчий лист № 2а-1066 відносно ОСОБА_1, виданий Селидівським міським судом Донецької області надійшов на виконання в ВДВС Селидівського МУЮ 16.09.2015 року. 18.09.2015 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. 21.09.2015 року до Селидівського УПФУ в м.Селидове Донецької області направлена вимога щодо виконання виконавчого документа. 09.10.2015 року до ВДВС Селидівського МУЮ надійшла відповідь на вимогу від УПФУ в м.Селидове за № 6819/03 про те, що рішення суду виконано в жовтні 2015 року, розмір пенсії перераховано з 01.06.2009 року. 16.10.2015 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження». Просила відмовити у задоволенні позову.

Третя особа представник УПФУ в м.Селидове Донецької області в судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог та зазначив, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області з 01.05.2009 року. Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 28.08.2009 року по справі №2-а-1066/2009, яка була залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 29.04.2011 року справа 22а-6968-11 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.01.2014 року справа К/9991/88816/11, було позов ОСОБА_1 до УПФУ в м.Селидове задоволено, визнано протиправними дії та зобовязано провести перерахування та виплату з 01.06.2009р. пенсії по інвалідності (основної та додаткової) відповідно до ст.50 ч.4 ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи з розміру 6 смінімальних пенсій за віком та 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, що розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Управлінням Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області на виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28.08.2009 року було здійснено перерахунок пенсії громадянину ОСОБА_1 з 01.06.2009 року та нарахована заборгованість. Однак з Держбюджету України не надійшли додаткові кошти в обсягах, що можуть забезпечити фінансування донарахованих сум.

Крім того, відповідно до положень ч.1 ст.82 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом, передбачений ст.181 ч.2 КАС України та не надано доказів поважності причин пропущення строку. Просив суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи адміністративного позову та заперечень проти нього, встановив наступне.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 28.08.2009 року по справі №2-а-1066/2009, яка була залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 29.04.2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.01.2014 року, ОСОБА_1 до УПФУ в м.Селидове було задоволено, визнано протиправними дії та зобовязано провести перерахування та виплату з 01.06.2009р. пенсії по інвалідності (основної та додаткової) відповідно до ст.50 ч.4 ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи з розміру 6 смінімальних пенсій за віком та 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, що розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

28 серпня 2009 року Селидівським міським судом Донецької області було видано ОСОБА_1 виконавчий лист № 2а-1066-2009, яким зобов»язано УПФУ в м.Селидове Донецької області провести перерахування та виплату ОСОБА_1 з 01.06.2009 р. пенсії по інвалідності(основної та додаткової) відповідно до ст.50 ч.4, ст..54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру 6 мінімальних пенсій за віком та 50 % мінімальної пенсії за віком, що розраховуються залежно від розміру прожиткового мінімума для непрацездатних осіб.

Як вбачається з листа УПФУ в м.Селидове Донецької області, що позивачу за рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 28.08.2009 р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.01.2014 р. ОСОБА_1 було зроблено перерахунок пенсії, виходячи з розміру 6 мінімальних пенсій за віком та 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, що розраховуються залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Нарахований борг за період з 01.06.2009 р. по 25.03.2010 р.(період знаходження на інвалідності по 3 групі) склав 25863,85 грн.

31.08.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред»явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 08.09.2015 року ОСОБА_1 було поновлення строк пред»явлення виконавчого листа до виконання.

18.09.2015 року було винесено постанову ДВС Селидівського МУЮ про відкриття виконавчого провадження ВП № 48755086.

21.09.2015 року начальником ВДВС Селидівського МУЮ була направлена вимога до Селидівського УПФУ в м.Селидове Донецької області щодо виконання виконавчого документа.

Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області у своєму листі за № 6819/03 зазначає, що Управлінням Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області на виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28.08.2009 року було здійснено перерахунок пенсії громадянину ОСОБА_1 з 01.06.2009 року та нарахована заборгованість. Однак з Держбюджету України не надійшли додаткові кошти в обсягах, що можуть забезпечити фінансування донарахованих сум.

16.10.2015 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить признати пропущений строк для подання скарги з поважних причин та поновити його.

Частиною 2 ст.181 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Тобто Кодекс адміністративного судочинства України встановлює строк 10 днів на подання адміністративного позову на оскарження дій державного виконавця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав.

За вимогами ч.1 та ч.3 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала (частина 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України). Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи (частина 2 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України).

Так поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Позивач пояснив, що копію постанови ДВС Селидівського МУЮ про закінчення виконавчого провадження від 16.10.2015 року він отримав в відділі ДВС Селидівського МУЮ 25.12.2015 року і направив позов до суду 30.12.2015 року, що підтверджує фіскальним чеком ДД УДППЗ «Укрпошта» ЦПЗ № 8 від 30.12.2015 р.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним поновити строк звернення позивача до суду.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження серії ВП № 48755086 від 16.10.2015 р., винесеної заступником начальника відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції ОСОБА_2 до Управління пенсійного Фонду України в м.Селидове Донецької області; зобов»язання начальника відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції ОСОБА_4 виконати в повному обсязі при примусовому виконанні виконавчий лист по справі № 2-а-1066/2009р., виданий 12.08.2015 р. Селидівським міським судом Донецької області, про зобов»язання Управління пенсійного Фонду України в м.Селидове Донецької області провести перерахування та виплату ОСОБА_1 з 01.06.2009 р. пенсії по інвалідності(основної та додаткової) відповідно до ст..50 ч.4, ст..54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру 6 мінімальних пенсій за віком, що розраховуються залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до ст..49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За вимогами ст.3 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень від 05.06.2012 року №4901 встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, здійснюється в межах відповідних бюджетних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Пунктами 20 та 29 частини першої статті 166 Бюджетного кодексу України визначено, що взяття зобовязань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Відповідно до ст.63 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» прийнятий від 28.02.1991 року №796-ХІІ, передбачено, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно ч.5 ст.43 Бюджетного кодексу України обсяги тимчасових касових розривів Пенсійного фонду України, пов'язані з виплатою пенсій, покриваються Державною казначейською службою України в межах фактичного дефіциту коштів на цю мету за рахунок коштів єдиного казначейського рахунку на договірних умовах без нарахування відсотків за користування цими коштами з обов'язковим їх поверненням до кінця поточного бюджетного періоду.

Порядок проведення таких операцій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.12.2010 № 1080.

19 червня 2011 року набув чинності Закон України від 14.06.2011 року №3491-VІ «Про внесення змін до Законів України «Про державний бюджет України на 2011 рік», яким передбачено, зокрема, що у 2011 році положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог вищезазначених Законів Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06.07.2011 № 745 Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, яка набрала чинності 23.07.2011 року.

Частиною 2 статті 95 Конституції України, визначено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» від 22.12.2011 року № 4282-VІ, який набрав чинності з 01.01.2012 року, визначено, що «…норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік».

Згідно з пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» від 06.12.2012 року № 5515-VІ, який набрав чинності з 01.01.2013 року, визначено, що «…що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» … застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік».

Відповідно до положень п.6-7 Прикінцевих положень Закону України Про державний бюджет України на 2014 рік від 16.01.2014 року №719-VІІ (далі Закон №719) було установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" … застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Вимоги п.9 Прикінцевих положень Закону України Про державний бюджет України на 2015 рік від 28.12.2014 року №60-VІІІ (далі Закон №60) було встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

26.12.2011 року Конституційним Судом України прийнято рішення №20-рп, яким було визначено, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Конституційний Суд України у своєму рішенні зазначив, що вирішуючи це питання, він враховує також положення актів міжнародного права.

Згідно зі ст. 22 Загальної декларації прав людини, яка прийнята та проголошена резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, передбачено, що Кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення і на здійснення необхідних для підтримання її гідності і для вільного розвитку її особи прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі Ері проти Ірландії констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі Кйартан Асмундон проти Ісландії від 12.10.2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першої статті 17 Конституції України э найважливішою функцією держави.

Отже зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за яким ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши надані докази, за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись Конституцією України, Законами України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», «;Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 3, 6-14,17, 159 163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для подання адміністративного позову до суду.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження серії ВП № 48755086 від 16.10.2015 р., винесеної заступником начальника відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції ОСОБА_2 до Управління пенсійного Фонду України в м.Селидове Донецької області; зобов»язання начальника відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції ОСОБА_4 виконати в повному обсязі при примусовому виконанні виконавчий лист по справі № 2-а-1066/2009р., виданий 12.08.2015 р. Селидівським міським судом Донецької області, про зобов»язання Управління пенсійного Фонду України в м.Селидове Донецької області провести перерахування та виплату ОСОБА_1 з 01.06.2009 р. пенсії по інвалідності(основної та додаткової) відповідно до ст..50 ч.4, ст..54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру 6 мінімальних пенсій за віком, що розраховуються залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя