Справа № 810/1550/15
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1550/15 Головуючий у 1-й інстанції: Балаклицький А.І. Суддя-доповідач: Мамчур Я.С
У Х В А Л А

Іменем України

15 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Мамчура Я.С.

суддів: Желтобрюх І.Л., Шостака О.О.

при секретарі Кривді В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Київського міського центру зайнятості до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про стягнення допомоги по безробіттю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Київський міський центр зайнятості, звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про стягнення допомоги по безробіттю в сумі 25808,93 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та постановити ухвалу про закриття провадження у справі.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" від 14.07.2014 №11-07/1-755/п ОСОБА_2 звільнено з 15 липня 2014 року відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

12.08.2014 ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного центру зайнятості в місті Києві із заявою про надання статусу безробітного.

Відповідно до наказу Дніпровського районного центру зайнятості від 13.08.2014 №НТ140813 ОСОБА_2 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 22, п.1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п. 2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності: від 6 до 10 років - 60 % середньої з/п (доходу) залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: 100% - 90 к.д., 80% - 90 к.д., 70% - 180 к.д.: з 19.08.2014 по 13.08.2015.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", третя особа - Незалежна профспілка працівників авіаційної безпеки про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27.10.2014 у справі №755/21729/14-ц в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Однак, рішенням Апеляційного суду міста Києва від 27.01.2015 року у справі №755/21729/14-ц апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27.10.2014 скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_2 до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", третя особа - Незалежна профспілка працівників авіаційної безпеки задоволено. Поновлено ОСОБА_2 на роботі в Державному підприємстві "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" з 15 липня 2014 року. Скасовано наказ Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" №11-07/1-755/п від 14 липня 2014 року. Стягнуто з Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 25484 грн. 00 коп. за період з 16 липня 2014 року по 19 вересня 2014 року. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 року касаційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" відхилено, а рішення Апеляційного суду міста Києва від 27.01.2015 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 15.10.2015 року відмовлено у допуску справи за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", третя особа - Незалежна профспілка працівників авіаційної безпеки, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди до провадження Верховного Суду України.

Так, Наказом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" від 29.01.2015 №11-07/1-57/п ОСОБА_2 поновлено на роботі в ДП "МА "Бориспіль" з 15 липня 2014 року з посадовим окладом згідно з штатним розписом. У подальшому, наказом Дніпровського районного центру зайнятості в місті Києві від 29.01.2015 №НТ150129 ОСОБА_2 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку з поновленням безробітного на роботі за рішенням суду відповідно п.п.2 п. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" з 29.01.2015 та припинено реєстрацію безробітного у зв'язку з поновленням ОСОБА_2 на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили відповідно до абз. 10 п.п.1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних з 29.01.2015. Відповідно до довідки-розрахунку Дніпровського районного центру зайнятості в місті Києві від 30.01.2015 №425-05/23 за період з 19.08.2014 по 28.01.2015 гр. ОСОБА_2 виплачено допомогу по безробіттю у сумі 25808,93 грн.

На підставі вищезазначеного, позивач звернувся до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" з листом від 30.01.2015 №424-01/23 про повернення коштів, однак відповідач в 15-денний строк з дня отримання копії листа кошти добровільно не сплатив.

Вказані обставини стали підставою звернення Київського міського центру зайнятості до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов дійшов висновку, що позивачем - суб'єктом владних повноважень була доведена правомірність та обґрунтованість підстав для стягнення з відповідача коштів, виплачених як допомоги по безробіттю ОСОБА_2, натомість відповідачем не було надано суду доказів щодо спростування позиції позивача, викладеної в заявленому адміністративному позові, та доказів добровільної сплати суми боргу в розмірі 25808,93 грн. на момент розгляду справи.

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписам наведеної норми кореспондують положення ч. 4 ст. 21 КАС, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 18.06.2013 року у справі № 21-204а13.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що права, обов'язки та відповідальність Фонду та роботодавця визначені ст. 34, 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №1533-III від 02.03.2000 року, якими передбачено, зокрема, право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов'язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

В той же час, ДП МА «Бориспіль», у спірних відносинах виступав в ролі роботодавця та не виконував функцій суб'єкта владних повноважень, а вимога про стягнення шкоди, в свою чергу, не поєднана із вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності відповідача.

На підставі наведеного, враховуючи характер спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції помилково відкрив провадження у адміністративній справі та розглянув справу по суті позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова абр ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду України приходить до висновку про необхідність скасування постанови Київського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" - задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом Київського міського центру зайнятості до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про стягнення допомоги по безробіттю - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Я.С. Мамчур

Судді І.Л. Желтобрюх

О.О. Шостак

Повний текст складено 18.03.2016 р.

.

Головуючий суддя Мамчур Я.С

Судді: Шостак О.О.

Желтобрюх І.Л.