Справа № 296/11471/15-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Галасюк Р.А.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"17" березня 2016 р. Справа № 296/11471/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю позивача та представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "16" листопада 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області визнання протиправними дій, зобов'язання здійснити перерахунок і виплату коштів ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 20.10.2015 звернулася до суду з позовом до УПФУ в м. Житомирі Житомирської області та просила визнати дії відповідача неправомірними щодо відмови в перерахунку пенсії з урахуванням індексації, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань як складової заробітної плати, з якої були фактично нараховані та сплачені внески або збір на обов'язкове пенсійне страхування, починаючи з 06.01.2011.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 16 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області щодо відмови включення до складу розрахунку пенсії, призначеної ОСОБА_3 відповідно до ЗУ «Про державну службу» інших виплат, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових проблем, індексації доходів громадян та компенсації за невикористану відпустку.

Зобов'язано відповідача - Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з урахуванням всіх складових (отриманих виплат), у тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових проблем, індексації доходів громадян та компенсації за невикористану відпустку, починаючи з 06.01.2011 року, у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали пенсійної справи позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з 14.01.2011 року знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області, їй призначена та виплачується пенсія згідно Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ) в розмірі 87 відсотків від суми заробітної плати.

У вересні 2014 року позивач звернулась до УПФ з заявою про перерахунок її пенсії з урахуванням нарахованих та виплачених їй сум матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексації на заробітну плату, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески про що надала відповідачу відповідні довідки.

У липні 2015 року позивач повторно звернулась до відповідача з приводу проведення їй перерахунку пенсії з урахуванням вищевказаних виплат, а також просила врахувати компенсацію за невикористану відпустку.

Листом від 13.07.2015 року УПФ відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, при цьому повідомило позивача про зменшення розміру її пенсії до 70 відсотків від суми заробітної плати з посиланням на приписи ст.37 Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов економічного зростання в Україні».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховувалися страхові внески, є складовими заробітної плати та повинні враховуватись при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90% заробітної плати.

З 1 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року, яким внесено зміни до Закону "Про державну службу" зокрема до статті 37, відповідно до яких пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року, внесено зміни до ст.37 Закону "Про державну службу" і відповідно до цих змін пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст.37 Закону "Про державну службу", зі змінами внесеними Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року- страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, положення статті 37 Закону України "Про державну службу" щодо збільшення пенсії за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі до 90 відсотків заробітної плати втратили чинність з 01 жовтня 2011 року.

Однак, підстави та порядок перерахунку пенсії державним службовцям регулює ст.37-1 Закону "Про державну службу", положення якої щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" або іншими законами не змінювались.

Згідно ст.37-1 Закону "Про державну службу", у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку з набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Таким чином, з 01 жовтня 2014 року у позивача виникло право на перерахунок пенсії відповідно до ст.37-1 Закону "Про державну службу", з застосовуванням норми, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Статтею 2 Закону України "Про оплату праці" визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до частиною другою статті 33 Закону "Про державну службу" передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до змісту вказаних норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали пенсійної справи позивача, встановив, що позивачем у вересні 2014 року було подано до Управління довідки про складові заробітної плати від 19.09.2014 за №3-503, від 19.09.2014 за №3-504, від 19.09.2014 за № 26/795, з яких вбачається, що на всі виплати, включені до довідкок, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування, а з 01.01.2011- єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, вітак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що суми матеріальної допомоги на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань і індексація заробітної плати та інші фактично отримані суми, як складові заробітної плати, у жовтні 2014 року мали бути враховані при визначенні розміру пенсії позивача.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що матеріали пенсійної справи ОСОБА_3 не містять довідок від 28.09.2015 за №3-781, від 28.09.2015 за №3-782, від 28.09.2015 за № 3-783 про складові заробітної плати, які надано позивачем та долучено до справи, а довідка, що містить відомості про компенсацію за невикористану відпустку, в пенсійній справі відсутня і доказів щодо її подання до відповідача позивач суду не надала.

Проте, зі змісту наявних в пенсійній справі довідок вбачається, що на всі виплати, включені у довідки, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування, а з 01.01.2011- єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що суми матеріальної допомоги на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати мали бути враховані при визначенні розміру пенсії позивача при здійсненні її перерахунку у жовтні 2014 року.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відомостей, вказаних у наданих позивачем довідках, датованих вереснем 2014 року, достатньо для здійснення відповідачем перерахунку пенсії, а доводи УПФ стосовно відсутності підстав для їх врахування при перерахунку пенсії суперечать приписам вищевказаних нормативних актів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України, №21-430а11 від 20.02.2012 року та №21-125а13 від 14.05.2013 року, які з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковими для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції не досліджено та не надано правової оцінки тій обставині, що відповідачем в супереч приписам ст.37-1 Закону України "Про державну службу", положення якої щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону №3668-VІ не зазнали змін, безпідставно зменшено розмір пенсії, який був визначений позивачу відповідно до Закону України "Про державну службу" при призначенні пенсії та складає 87% від заробітної плати, що стверджується матеріалами справи.

Таким, чином, з огляду на встановлені судами обставини, у позивача виникло право на перерахунок пенсії відповідно до ст.37-1 Закону №3723-XII, із застосовуванням норми, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, тобто ст.37 Закону №3723-XII в редакції до внесення змін Законами №3668-VI та №1166-VII.

Крім того, Верховний Суд України в постанові від 10 грудня 2013 року у справі №21-420а13 висловив правову позицію, відповідно до якої при перерахунку пенсії має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках, і яка діяла на момент призначення пенсії, а не при перерахунку вже призначеної пенсії.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до ст.ст. 22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Таким чином, під час перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а не на час проведення перерахунку вже призначеної пенсії.

Відтак, оскільки на момент призначення пенсії ОСОБА_3 розмір її пенсії як державного службовця визначався із 87% заробітної плати, тому підстави для здійснення перерахунку пенсії відповідачем в подальшому із меншого розміру, зокрема 70% відсутні. Отже, такі дії відповідача є неправомврними.

Щодо вимоги позивача здійснити перерахунок пенсії з 06.01.2011 року, то судова колегія зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії 26.09.2014 року. Відповідно до вимог ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається (перераховується) з дня звернення за пенсією. Також, згідно з п.4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії за відповідною заявою.

Крім того, відповідно до чинного законодавства, перерахунок пенсії здійснюється на підставі документів, поданих пенсіонером до управління Пенсійного фонду, а тому відповідач не мав можливості перерахувати пенсію позивачу з моменту виникнення у неї права на такий перерахунок, оскільки у нього не було відомостей про складові заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески.

Таким чином, право позивача підлягає захисту з моменту її звернення до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, а саме з 01.10.2014 року.

Проте, з матеріалів справи вбачається (з позовної заяви а.с.2), що до суду позивач звернулась 20.10.2015 року.

Відповідно до абзацу першого частини другої, частини третьої статті 99 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку висновку, що адміністративний позов в частині вимог щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу за період з 1 січня 2011 року по 19 квітня 2015 року згідно з частиною першою статті 100 КАС слід залишити без розгляду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області задовольнити часково.

Постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "16" листопада 2015 р. скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_3 щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії призначеної відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" за період з 06.01.2011 по 19.04.2015 - залишити без розгляду.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 на підставі ст.37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 87% від суми заробітної плати, з урахуванням всіх складових (отриманих виплат), у тому числі: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових проблем, індексації доходів громадян починаючи з 20.04.2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення виготовлено "18" березня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10002

3- відповідачу/відповідачам: Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області вул.Перемоги, 55,м.Житомир,10003

4-третій особі: - ,