Справа № 808/5531/15
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/5531/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2016 року

справа № 808/5531/15

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року у справі № 808/5531/15 за позовом Державної фінансової інспекції в Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Гранд», треті особи: Департамент фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради, Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради про стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.10.2015 року до участі у справі у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору залучено Департамент фінансової та бюджетної політики Запорізької міської рад та Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.10.2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ДФІ в Запорізькій області подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що в ході перевірки було встановлено, що Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради з ТОВ «Капітал Гранд» було укладено договір оренди нежитлових приміщень, нежитлове приміщення передано в оренду під майстерню з пошиття взуття, шкіряних виробів, згідно додаткової угоди, призначення приміщень змінено на «архів» з застосуванням ставки орендної плати у розмірі 5%. Згідно умов договору орендар зобов’язаний використовувати орендовані приміщення виключно за їх призначенням. Згідно додаткової угоди ставку орендної плати встановлено як 2%, починаючи з грудня 2011 року. Апелянт вказував, що орендар ТОВ «Капітал Гранд» не є підприємством, що здійснює архівну діяльність, орендовані приміщення не використовувались як приміщення архіву, бібліотеки, тому застосування пільгової ставки 2% є невірним. Невірне застосовування ставки орендної плати призвело до збитків місцевому бюджету.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду – скасуванню, провадження по справі – закриттю з зазначених підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що за період з 01.05.2012 року по 31.12.2014 року, за який проведена ревізія фінансово-господарської діяльності Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, ТОВ «Капітал Гранд» оренда плата сплачувалась у розмірі 2 % відповідно до умов укладеного договору оренди нежитлового приміщення № 1749/13 від 29.09.2006 року, додатковими угодами до якого від 02.03.2009 року та від 01.12.2011 року внесені зміни відповідно щодо зміни призначення приміщення з «майстерні з пошиття взуття, шкіряних виробів; підсобних приміщень майстерні з пошиття взуття, шкіряних виробів» на «архів» та встановлення орендної ставки у розмірі 2 %, відповідач мав право сплачувати орендну ставку у розмірі 2% як орендар, що займає приміщення для архіву. Суд першої інстанції вважав необґрунтованими вимоги позивача про те, ТОВ «Капітал Гранд» є архівною установою, не надавало такі послуги, не могло використовувати орендоване приміщення за цільовим призначенням «розміщення бібліотек, архівів, музеїв» згідно з договором оренди нежитлового приміщення від 29.09.2006 року № 1749/13, у зв’язку з чим орендна ставка у розмірі 2% застосована неправомірно, та з огляду на види діяльності орендаря та враховуючи результати фактичного огляду, ставка орендної плати повинна становити 15%.

Матеріалами справи встановлено, що 29.09.2006 року між Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради (орендодавець), комунальним підприємством «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об’єднання» (балансоутримувач) та ТОВ «Капітал Гранд» (орендар) укладено договір оренди нежитлових приміщень № 1749/13, за умовами якого відповідачу передано в строкове платне користування нежиле приміщення 179, підвалу літ. А-4, А-5, А-6, площею 62,3 кв.м., та в нежилому приміщенні 177, підвал літ. А-4. А-5, А-6 частина складу № 1 площею 41,81 кв.м., загальною площею 104,11 кв. м., за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, буд. 66/ вул. Панфіловців, буд. 5, нежилі приміщення передавались в оренду під майстерню з пошиву взуття, шкіряних виробів.

Встановлено, що договором від 13.09.2007 року про внесення змін до договору № 1749/13 оренди нежитлових приміщень від 29.09.2006 року, пункт 1.2 договору оренди викладений в новій редакції, відповідно до якої нежилі приміщення передаються в оренду під майстерню з пошиву взуття, шкіряних виробів – 108,80 кв.м., підсобні приміщення майстерні з пошиву взуття, шкіряних виробів – 75,01 кв.м.

27.02.2009 року Виконавчим комітетом Запорізької міської ради прийнято рішення № 58/12, яким змінено в договорі оренди від 29.09.2006 року № 1749/13 нежитлового приміщення по вул. Сорок років радянської України, 66/вул. Панфіловців, 5, укладеному з ТОВ «Капітал Гранд», призначення приміщення з «майстерні з пошиву взуття, шкіряних виробів; підсобних приміщень майстерні з пошиву взуття, шкіряних виробів» на «архів». На підставі цього рішення Виконавчого комітету додатковою угодою від 02.03.2009 року до договору оренди № 1749/13 нежитлових приміщень від 29.09.2006 року внесено зміни, змінено призначення приміщення з «майстерні з пошиву взуття, шкіряних виробів; підсобних приміщень майстерні з пошиву взуття, шкіряних виробів» на «архів», що у свою чергу змінило ставки орендної плати.

06.04.2011 року Запорізькою міською радою прийнято рішення № 47 «Про затвердження і введення в дію річних ставок орендної плати за використання нерухомого майна права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя», яким встановлено, що при оренді нерухомого майна права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя застосовуються ставки орендної плати, які затверджуються Кабінетом Міністрів України для об’єктів права державної власності.

01.12.2011 року між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та відповідачем укладено додаткову угоду до договору оренди № 1749/13 від 29.09.2006 року, якою згідно з рішенням Запорізької міської ради № 47 від 06.04.2011 року встановлено орендну ставку у розмірі 2%, як для оренди приміщень з призначенням «архів».

Позивач вважає, що у періоді з 01.05.2012 року по 31.12.2014 року, за який проведена ревізія фінансово-господарської діяльності Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, відповідачем оренда плата сплачувалась у розмірі 2 % замість належних 15%, що завдано збитки місцевому бюджету.

Збитки, які Інспекція просить суд стягнути слід вважати упущеною вигодою.

Відповідно до пп. 4 п. 4, пп. 15, 21 п. 6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 року № 499/2011 Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 вищевказаного Порядку, Держфінінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах. Положенням передбачене право вимагати від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства однак не шляхом вимагання стягнути кошти, своїми вимогами органи ДФІ можуть вказувати на порушення та вимагати у подальшому їх уникати.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 8, п.10, п. 13, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль та контроль за: виконанням функцій з управління об’єктами державної власності; цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів. Органу державного фінансового контролю надається право: звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Тобто орган ДФС може у межах своєї компетенції звертатись до суду для стягнення збитків завданих державні до підконтрольної установи.

Згідно ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданих збитків, можуть бути розглянуті у межах адміністративної юрисдикції якщо такі збитки завдані неправомірними діями або рішенням суб’єкта владних повноважень. У даному спорі сума 4824,78, грн., яку позивач вважає збитком для місцевого бюджету не є шкодою у межах публічно-правового спору.

Згідно ч. 1 ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

У даному випадку ТОВ «Капітал Гранд» є учасником господарських відносин з Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради з приводу оренди комунального майна.

Вирішення спору про стягнення збитків з юридичної особи у зв’язку з понесенням таких збитків підконтрольною особою органу ДФС у межах адміністративної юрисдикції не передбачене.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Відповідно до ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав і охоронюваних законом інтересів; державних органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що даний спір за своїм характером не є адміністративним, незалежно, що стороною по справі є суб’єкт владних повноважень. Дана справа підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду слід скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2016 року було відстрочено Запорізькій митниці ДФС сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення рішення по справі.

Відповідно ч. 1 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, п. 4 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 203, ст.ст. 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Запорізькій області – задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року у справі № 808/5531/15 – скасувати.

Провадження у справі № 808/5531/15 – закрити.

Роз’яснити Державній фінансовій інспекції в Запорізькій області право звернення до суду у порядку господарського судочинства.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук