Справа № 825/397/16
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2016 року Чернігів Справа № 825/397/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді - Д`якова В.І.,

за участю секретаря - Воєдило Л.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Тарабанька Д.М.,

представника відповідача - Дрогана С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

24.02.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить суд: зобов`язати командування ІНФОРМАЦІЯ_2 внести зміни до його особової справи та зарахувати ОСОБА_1 у загальний строк військової служби термін навчання у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 21 серпня 1994 року по 21 червня 1997 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.01.2016 (вх. № р-393 від 26.01.2016) він звернувся з рапортом до командування з проханням зарахувати строк його навчання у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до загальної вислуги років та вислуги років на пенсію. Проте, 10.02.2016 ОСОБА_1 отримав відмову у задоволенні вказаного рапорту. З даним рішенням позивач не погоджується, посилаючись на статтю 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок, і військову службу» (в редакції Закону від 25 березня 1992 року) та пункту четвертого розділу першого «Тимчасового положення про проходження військової служби солдатами, матросами, сержантами і старшинами», затвердженого Указом Президента України від 13 травня 1993 року №174/93 (яке було чинним на час навчання позивача у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою), відповідно до яких, початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею) вказаний у приписі, виданому військовим комісаром, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що статтею 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ, в редакції від 25.03.1992, визначено, що початком і закінчення перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

Представник вказав, що оскільки позивач не навчався у військовому ліцеї, а навчався в Чернігівському ліцеї з посиленою військово - фізичною підготовкою та мав статус «учня» (ліцеїста), а не військовослужбовця, який проходив службу за контрактом та не мав припису, який видається військовим комісаріатом з вказанням дня прибуття до військового навчального закладу (військового ліцею), який і вважається початком перебування на військовій службі, ОСОБА_1 не має права на зарахування строку навчання у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до загальної вислуги років та вислуги років на пенсію.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 09 червня 2015 року по теперішній час проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 (в/ч НОМЕР_1 ), що підтверджується довідкою від 15.02.2016 № 30/97 (а.с.7).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 навчався у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 21 серпня 1994 року по 21 червня 1997 рік, що підтверджується витягами з наказів начальника Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою від 20.08.1994 № 127 та від 21.06.1997 № 94 (а.с.9,10).

Рапортом від 20.01.2016 (вх. №р-393 від 26.01.2016) позивач звернувся до командування з проханням зарахувати строк його навчання у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до загальної вислуги років та вислуги років на пенсію (а.с. 12).

Листом від 10.02.2016 вих. №30/338 ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні рапорту, посилаючись на те, що Чернігівський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою не має статусу військового ліцею, а позивач під час навчався в ньому мав статус «учня», а не військовослужбовця, який проходив службу за контрактом, тому немає правових підстав для зарахування терміну навчання у вказаному навчальному закладі до стажу перебування на військовій службі.

31 липня 1999 року набрала чинності нова редакція Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в якій частина перша статті 24 не передбачає, що навчання у військових ліцеях є початком військової служби.

04 квітня 2006 року був прийнятий Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», в якому стаття 24 також не передбачає, що навчання у військових ліцеях є початком військової служби (а.с. 13).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закон України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок» (в редакції від 25 березня 1992 року) було визначено, що для допризовників, призовників і військовозобов`язаних початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом.

Статтею 2 Закону №2232-ХІІ встановлено вичерпний перелік видів військової служби, до яких відноситься: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Однак, такого виду військової служби, як навчання у ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою вказаний перелік не містить.

Також за змістом згаданої вище статті необхідною умовою прийняття на військову службу є, зокрема, досягнення громадянином України відповідного віку, передбаченого ст.15 та 20 цього Закону.

Перебування на військовій службі громадян, які навчаються у військово-навчальних закладах, передбачено статтею 25 Закону №2232-ХІІ.

Громадяни України, які виявили бажання вступити до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, відповідно до частини першої статті 12 Закону № 2232-ХІІ можуть проходити попередню підготовку в загальноосвітніх навчальних закладах, військових ліцеях, ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою, у військових оркестрах, навчальних закладах громадських організацій, на підготовчих курсах при вищих військових навчальних закладах або військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів.

Відповідно до Положення про ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.1999 № 717, ліцей є середнім загальноосвітнім навчальним закладом з військово-професійною спрямованістю навчання та виховання і належить до середньої загальноосвітньої школи ІІІ ступеня з поглибленим вивченням програми допризовної підготовки юнаків, створений з метою загальноосвітньої та військово-фізичної підготовки юнаків для подальшого вступу до вищих навчальних закладів єдиної системи військової освіти.

Отже, відповідно до вказаних нормативно-правових актів, Чернігівський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою є видом загальноосвітнього навчально-виховного закладу у системі військової освіти Міністерства Оборони України, в якому ліцеїсти проходять підготовку до вступу у військові навчальні заклади.

За таких обставин, вказаний ліцей відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 № 490 «Про реформу системи військової освіти» створено з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, надання державної допомоги у вихованні дітей-сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також дітей учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм, суд приходить до висновку, що ліцей, у якому навчався позивач не є військовим навчальним закладом у розумінні Закону № 2232-ХІІ, а тому строк його навчання не може бути зараховано у загальний строк військової служби, оскільки навчання у такому учбовому закладі не можна вважати проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у частині четвертій статті 2 цього Закону.

Аналогічна правова позиція закріплена у постановах Верховного Суду України від 27.03.2012 у справі №21-7а12, від 16.04.2013 у справі №21-107а13, від 01.10.2013 у справі №21-330а13

Згідно ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем доведено правомірність своїх дій.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Д`яков