Справа № 462/142/16-а
Суддя: Колодяжний С. Ю.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 462/142/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова про зобовязання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просить зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова надіслати запит на його пенсійну справу з електронної бази даних за заявою та взяти його на облік без обмежень за ознакою місця проживання з наданням від нього необхідних документів та виплачувати йому пенсію з місяця, наступного за місяцем припинення її виплати за даними його електронної пенсійної справи. Свої вимоги мотивує тим, що є громадянином України, проте перебуває на постійному місці проживання в Ізраїлі. Він звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Луганська, де знаходилась його пенсійна справа до відїзду в Ізраїль, про поновлення йому виплати пенсії. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15.06.2011 року його позов задоволено і він почав отримувати пенсію за віком. З липня 2014 року м.Луганськ був тимчасово окупований, в звязку з чим Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Луганська перестало виконувати свою діяльність і він перестав отримувати пенсію. Він не звертався до суду з позовом про вирішення питання отримання пенсії в іншому органі Пенсійного фонду України. Зазначає, що згідно ст.46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, а нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Оскільки вказаним рішенням суду зобовязано Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Луганська нарахувати і виплатити йому пенсію, то інші управління ПФУ не мають підстав до виплати йому пенсії без судового рішення. Рішення суду є обовязковим до виконання, в тому числі всіма органами державної влади, тому є всі підстави для продовження виплати йому пенсії в іншому Управлінні ПФУ на території України за вибором позивача по запиту з електронної пенсійної справи, як всім пенсіонерам-переселенцям з окупованих територій.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 10.11.2015 року, проти задоволення позову заперечив, посилаючись на його безпідставність. Зокрема зазначив, що заява, в тому числі про поновлення виплати пенсії, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію. Заява на запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації), проте в порушення цьогьпорядку така заява позивачем не подавалась. Позивачем також не долучено до матеріалів адміністративного позову жодних належних доказів, що підтверджують факт звернення пенсіонера з заявою про поновлення виплати пенсії в управлінні Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова, відповідно рішення субєкта владних повноважень в розумінні ст. 17 КАС України управлінням не виносилась. Крім цього, враховуючи, що позивач отримував пенсію в управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Луганська. необхідною умовою для прийняття на облік позивача та поновлення виплати пенсії в управлінні Пенсійного фонду в Залізничному районі м.Львова є довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, та внесення відомостей про таку особу в інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб. Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою, що досягла пенсійного віку, з 1987 року перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Луганська, що стверджується копією пенсійного посвідчення (а.с. 21).

Як вбачається із закордонного паспорта позивача, він з 2001 року перебуває і постійно проживає в Державі Ізраїль, де перебуває на консульському обліку (а.с. 17-18).

Згідно постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.04.2011 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Луганська нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком на підставах, визначених пенсійним законодавством, починаючи з дня звернення 07.09.2010 року. На підставі цього судового рішення 02.06.2011 року видано виконавчий лист, 14.06.2011 року відкрито виконавче провадження з його виконання (а.с. 14, 15, 19).

Приймаючи вказане рішення суд виходив зокрема з того, що із визнанням неконституційним положень п.2 ст.49 та ст.51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зникли перешкоди для реалізації позивачем, який проживає за кордоном, свого права на пенсійне забезпечення і отримання пенсії в Україні.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач покликається на те, що в звязку з тимчасовою окупацією м.Луганська він перестав отримувати пенсію, а оскільки рішення суду від 12.04.2011 року є обовязковим до виконання, то він має право на продовження отримання пенсії в іншому управлінні Пенсійного фонду України на його вибір.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закоку України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до Розділу 1 п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у звязку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сімї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сімї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Згідно абзацу 3 п. 1.5 Порядку заява на запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Розділом IV п. 4.12. Порядку при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше пяти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Таким чином, законодавством передбачено, що в будь-якому випадку для вирішення питання, повязаного із виплатою пенсії, пенсіонер звертається до відповідного органу Пенсійного фонду України із заявою.

Разом з тим, позивачем не надано суду жодного належного доказу, що підтверджував би факт будь-якого його звернення до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова, в тому числі із заявою з питань продовження виплати пенсії. Відтак, дане питання не було предметом розгляду цього субєкта владних повноважень і відповідно рішення в розумінні ст.17 КАС України управлінням не виносилась, не було певних дій чи бездіяльності відповідача у звязку з вирішенням даного питання.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені їїправа, свободи або інтереси.

Зі змісту ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, з огляду на встановлені обставини справи, зокрема відсутність звернення позивача до відповідача, суд приходить до висновку, що між сторонами відсутні правовідносини у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а тому відсутній публічно-правовий спір, який підлягав би вирішенню адміністративним судом, відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідноч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, що діяла на час звернення із позовом, судовий збір за подання адміністративного позову немайнового характеру становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що складало 487,20 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач подав документу про сплату судового збору в розмірі 551,20 грн. (а.с. 28). Поряд з цим, при перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України виявлено сплату ОСОБА_1 25.12.2015 року судового збору в розмірі 488 грн., що підтверджується відповідною випискою, проте про цю оплату документу самим позивачем суду не надано.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, позивачу ОСОБА_1 підлягає поверненню 552 ((551,20 +488) 487,20) грн. надміру сплаченого судового збору.

Зі змісту ст.94 КАС України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення, тобто у даному випадку сплачена сума судового збору - 487,20 грн. не відшкодовується позивачу.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 11, 17, 86,94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова про зобовязання вчинити дії - відмовити.

Повернути ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 552 грн. надміру сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії через Залізничний районний суд м.Львова з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.