Справа № 806/610/15
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 січня 2016 року Житомир Справа № 806/610/15

Категорія 6.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю. ,

секретар судового засідання Черниш А.В.,

за участю: прокурора - Кравчук О.А.

представника відповідача - Забігайло Л.В.,

представника третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3, про визнання протиправними та скасування наказів,

встановив:

Заступник прокурора звернувся до суду з позовом до Головного управління Держземагентства у Житомирській області, у якому просив визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Держземагентства у Житомирській області про надання ОСОБА_3 дозволів на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства загальною площею 1004,0559 га на території Любарського району від 24 і 25 лютого 2014 року, а також накази відповідача про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надання в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_3 загальною площею 1004,0559 га, від 06 березня 2014 року.

При цьому позивач зазначав, що оспорювані накази є незаконними та підлягають скасуванню, так як прийняті з порушенням вимог земельного законодавства і всупереч законодавчо встановленій процедурі набуття права оренди на земельні ділянки з метою ведення фермерського господарства.

У ході судового розгляду справи судом, згідно зі ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України, первинного відповідача - Головне управління Держземагентства у Житомирській області замінено його правонаступником - Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області.

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача та представник третьої особи в судовому засіданні щодо закриття провадження в справі не заперечували.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження в даній справі, враховуючи таке.

Частиною 1 статі 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (ч. 2 ст. 4 КАС України).

У частині 1 статті 17 КАС України закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Суб'єктом владних повноважень, у розумінні пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Із наведених норм права слідує, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Ключовим моментом щодо підвідомчості спорів у сфері публічно - правових відносин адміністративним судам є виникнення правовідносин, що мають активний вплив на права і обов'язки фізичних та юридичних осіб - припиняють, змінюють чи породжують правові наслідки для цих осіб. Так як саме у такому випадку реалізується компетенція видавця акта як суб'єкта владних повноважень, уповноваженого управляти поведінкою іншого суб'єкта, а, відповідно, інший суб'єкт зобов'язаний виконувати його вимоги.

Предметом оскарження в даній справі є накази Головного управління Держземагенства у Житомирській області про надання ОСОБА_3 дозволів на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства загальною площею 1004,0559 га на території Любарського району та накази Головного управління Держземагенства у Житомирській області про затвердження документації із землеустрою, розробленої ОСОБА_3 на підставі отриманих дозволів згаданими наказами, та передачу в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства, розташованих на території Любарського району, загальною площею 1004,0559 га.

Відтак спірні накази про надання дозволів на розроблення технічної документації із землеустрою є реалізованими, оскільки третьою особою розроблено проекти землеустрою щодо відведення наданих земельних ділянок та їм присвоєно кадастрові номери, а технічна документація із землеустрою затверджена наказами від 06 березня 2014 року.

Також суд відмічає, що підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності наведені у статті 116 Земельного кодексу України.

За змістом ч.ч. 1, 2 вказаної статті Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Прийняті Головним управлінням Держземагенства у Житомирській області накази про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою та про затвердження документації із землеустрою і передачу в оренду земельних ділянок є ненормативними актами місцевого органу виконавчої влади, які вичерпали свою дію внаслідок їх виконання.

Скасування такого акта (актів) не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку, укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Верховний Суд України, вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні наведених норм права, у своїй постанові від 24.02.2015 та ухвалі від 03.09.2015, дійшов висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Висновки цих рішень Верховного Суду України, згідно зі приписами ст. 244-2 КАС України, є обов'язковими для застосування до спірних правовідносин, що є предметом цього позову.

За наведених обставин, суд вважає, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін щодо розпорядження землею та передачі відповідних прав стосовно неї, не може бути розглянуто за правилами КАС України.

Аналогічного висновку дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 21 січня 2016 року в справі № 806/5049/14.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч. 2 ст. 157 КАС України).

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у даній адміністративній справі.

Разом з цим, суд роз'яснює, що даний спір належить розгляду в порядку цивільного судочинства, місцевим загальним судом.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 157, статтями 158-160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Провадження у адміністративній справі за позовом Заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3, про визнання протиправними та скасування наказів закрити.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повний текст ухвали виготовлено: 01 лютого 2016 року.