Справа № 807/3418/13-а
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 р. Справа № 876/14641/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Святецького В.В., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про скасування постанови від 05.09.2013 року про відкриття виконавчого провадження № 39605470 з виконання постанови інспектора ДПС взводу супроводу УДАІ УМВС України в Закарпатській області прапорщика міліції Присташ В.С. від 19.06.2013 року серії ВА1 № 128448 про стягнення штрафу в розмірі 850 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2013 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята державним виконавцем підставно, державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження діяв в межах своєї компетенції та дотримуючись норм чинного законодавства, в тому числі на виконання підпункту «г» п. 3.3 розділу ІІІ Наказу Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 в редакції Наказу Міністерства юстиції України № 1765/5 від 30.11.2012 року, оскільки у даному випадку постанова № 128448 від 19.06.2013 року була винесена на місці вчинення правопорушення по вул. Грушевського в м. Ужгороді, відтак, з урахуванням вказаного нормативно-правового акту відсутність у спірній постанові № 128448 від 19.06.2013 року, виданої ВДАІ Ужгородського МВ, ідентифікаційного коду боржника не є перешкодою для відкриття виконавчого провадження та не є недоліком вказаної постанови як виконавчого документа.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що державний виконавець діяв поза межами своїх повноважень, передбачених чинним законодавством.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 19.06.2013 року інспектором ДПС взводу супроводу УДАІ УМВС України в Закарпатській області прапорщиком міліції Присташ В.С. була винесена постанова серії ВА1 №128448, якою притягнуто гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.(а.с.6). У зв'язку з тим, що гр. ОСОБА_1 протягом 15 днів сума штрафу не була сплачена, вищевказана постанова була надіслана до органу Державної виконавчої служби для стягнення з правопорушника подвійного розміру штрафу.

05.09.2013 року головним державним виконавцем Секерня Є.М. міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області на виконання постанови №128448 від 19.06.2013 р., виданої ВДАІ Ужгородського МВ, була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №39605470 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 850 грн. та надано строк для самостійного виконання до 12.09.2013 року. (а.с.7).

Як вбачається з тексту постанови, у ній відсутній індивідуальний ідентифікаційний номер боржника.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про законність оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 цього Закону (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно ч.2 цієї статті - державний виконавець здійснює заходи необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Примусове виконання рішень здійснюється згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема на підставі постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Вимоги до виконавчого документа встановлені ст. 18 даного Закону, якою передбачено, що у виконавчому документі повинні бути зазначені: 1) назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ; 2) дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ; 3) найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання чинності рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Виконавчий документ має бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплений печаткою.

Відповідно до п. 3.3 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 18 Закону.

Згідно ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів, про що виносить відповідну постанову та повідомляє сторонам.

Відповідно до ст. 25 цього Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач оскаржує постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.09.2013 року ВП № 39605470 з виконання постанови № 128448 від 19.06.2013 року, виданої ВДАІ Ужгородського МВ, з підстав невідповідності виконавчого документа вимогам ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", відтак вважає, що державний виконавець був зобов'язаний відмовити у відкритті виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом.

Колегія суддів вважає такі доводи позивача безпідставними з огляду на таке.

Приписами ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження.

Колегія суддів зазначає, що вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

У разі відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 6 частини першої цієї статті державний виконавець роз'яснює стягувачу право на звернення до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, про приведення виконавчого документа у відповідність із вимогами статті 18 цього Закону.

Виходячи з вищевикладеного, а також з системного аналізу приписів Закону колегія суддів критично оцінює покликання апелянта на те, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", а саме у виконавчому листі не зазначено ідентифікаційний номер боржника.

Так, частина 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника.

Поряд з тим, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом з тим п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження та може бути усунута в процесі виконавчого провадження без скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова державного виконавця прийнята з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження" та відповідає принципам, передбаченим ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2013 року у справі № 807/3418/13-а за позовом ОСОБА_1 до Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді В. В. Святецький

Т. І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлений 21.03.2016 року