Справа № 820/543/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 березня 2016 р. № 820/543/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - Тюменцева В.Ю.,

представника відповідача - Дудкіна Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе"
до Відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції
про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції провести державну реєстрацію припинення арешту, зареєстрованого 07.06.2007 р. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 5091387, який внесено першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України АА №851163 від 06.06.2007 р. (державний виконавець - Кузьменко О.С., додаткові дані: р.№610, вх. №3064/2-41); стягнути з Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що до Єдиного реєстру заборон та відчуження об'єктів нерухомого майна, на підставі постанови про арешт майна боржника державного виконавця АА№851163 від 06.06.2007 р., першою Київською державною нотаріальною конторою внесено запис №5091387 про обтяження всього майна боржника. Посилаючись на закінчення виконавчого провадження, позивач звернувся до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції з заявою про державну реєстрацію припинення обтяження. Однак, державний реєстратор відмовив у реєстрації, посилаючись на неможливість встановити відповідність заявлених прав документам, що їх підтверджують, а також наявним записам в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказане слугувало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Представник позивача у судовому засідання підтримав доводи, викладені в позовній заяві, та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача - Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (правонаступником якої є Відділ державної реєстрації прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції), у судовому засіданні позов не визнав.

У письмових запереченнях на позов (а.с.25-27) зазначив, що позивач дійсно звертався до реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції з заявою про державну реєстрацію припинення арешту, зареєстрованого 07.06.2007 р. в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, який внесено Київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України АА №851163 від 06.06.2007 р., у зв'язку з закінченням виконавчого провадження. Вивчивши подану позивачем заяву на відповідність положенням Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 грудня 2015 р. № 1127 р., державний реєстратор прав на нерухоме майно Кононенко Р.В. встановив, що подані заявником документи для проведення державної реєстрації прав не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. За таких підстав, державним реєстратором прийнято обґрунтоване та правомірне рішення про відмову у скасуванні запису про нерухоме майно.

Суд, вивчивши позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, що прибули у судове засідання, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судовим розглядом встановлено, що в рамках виконавчого провадження ВП№2683527 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. винесено постанову АА№851163 від 06.06.2007 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. (а.с.8).

Зазначеною постановою накладено арешт на все майно, що належить ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе" (61007, м.Харків, пр-т Московський, 275, ) згідно договорів застави №090304-з від 09.03.2004 р. та №290904-з від 29.09.2004 р.

До Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на підставі постанови АА№851163 від 06.06.2007 р. першою Київською державною нотаріальною конторою внесено запис №5091387 про обтяження всього майна позивача. (а.с.10).

03.11.2015 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедалом О.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №2683527 на підставі п.4 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження", припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. (а.с.9).

26.01.2016 року представник ПАТ "ХТЗ" за довіреністю Тюменцев В.Ю. звернувся до Харківського міського управління юстиції з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.11-12).

26.01.2016 року державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Кононеко Р.В., прийнято рішення №27935917 (а.с.13), яким відмовлено ПАТ "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе" у державній реєстрації обтяження на арешт нерухомого майна.

Як вбачається зі змісту згаданого вище рішення, підставою для відмови ПАТ "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе" у державній реєстрації обтяження на арешт нерухомого майна, державним реєстратором вказано, що подані до заяви документів не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, зокрема, відомості підстав виникнення обтяження №5091397 зазначеного заявникові в заяві наявні в Державному реєстрі речових прав (інформації з Державного реєстру речових прав №52070461 від 26.01.2015 року) та зазначені в резолютивній частині постанови ВП №2683527 від 03.11.2015 року департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження різниться. Водночас відомості про обтяження в реєстрі речових прав мають додаткові дані: р.№610, вх.№30654/2-41.

Перевіряючи на відповідність закону спірних діянь органу державної реєстрації прав, суд відмічає, що критерії правомірності рішень та діянь суб'єкта владних повноважень викладені законодавцем в ч.3 ст.2 КАС України.

Досліджуючи обставини дотримання відповідачем згаданих критеріїв при реалізації владної управлінської функції у спірних правовідносинах, суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За визначенням ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Законом, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, є Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року за №1952-ІV (преамбула Закону).

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При проведені державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор реєстраційної служби керується Конституцією України, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 26.11.2015 р. №834-VІІІ, Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 р. та Порядком реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26.10.2011 р. (Порядок № 1141), Порядком використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №1844/5 від 14.12.2012 р., Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №3502/5 від 12.12.2011 та іншими нормативно-правовими актами України.

Обов'язковість процедури реєстрації речових прав встановлена ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до якої права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону Україну "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", організаційну систему державної реєстрації прав становлять:1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації, відповідно до частини 4 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно до частини 2 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, заява про державну реєстрацію прав та оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до пункту 6 та 7 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25 грудня 2015 р. № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду з одночасним набуттям речових прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, а також у разі державної реєстрації речових прав, що є похідними від права власності, одночасно з державною реєстрацією права власності на таке майно заявником подається одна заява.

Уповноважена особа суб'єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та роздруковує заяву у двох примірниках, на якій заявник (за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній) та особа, яка сформувала таку заяву, проставляють підписи. Один примірник заяви надається заявникові, а другий долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав.

Виходячи з положень частини 1 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення державної реєстрації прав забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Частиною 2 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено підставі проведення державної реєстрації обтяжень, а саме: 1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката; 6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном; 7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Судовим розглядом встановлено, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна ПАТ "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе" №51625478 від 14.01.2016, вбачається наявність зареєстрованого обтяження, а саме: арешту нерухомого майна, підставою виникнення якого є постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України АА №851163 від 06.06.2007 р., об'єкт обтяження: невизначене майно, все майно.

Однак, в якості правової підстави державної реєстрації припинення раніше встановленого обтяження позивач посилається на постанову про закінчення виконавчого провадження від 03.11.2015 р., в резолютивній частині якої зазначено, державним виконавцем закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу №35/250-05 від 06.12.2005р., виданого Господарським судом Харківської області та припинено чинність арешту майна боржника, скасовано інші заходи примусового виконання рішень по виконавчому провадженню №2683527.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами відповідача, що встановити підстави державної реєстрації припинення обтяження - арешту нерухомого майна із реєстраційним номером 5091387 на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження від 03.11.2015 р. або тотожність раніше зареєстрованого обтяження, припиненому за вказаними документами неможливо.

Таким чином, у відповідача, якій не є суб'єктом обтяження прав ПАТ "Харківський тракторний завод ім.С.Орджонікідзе", не має повноважень щодо усунення недоліків зазначених вище виконавчо-процесуальних документів та відновлення прав позивача.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди серед іншого перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин справи.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім.С.Орджонікідзе" не обґрунтовані, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст..ст.11, 12, 51, 71, ст.158, ст.159, ст.160, ст.161, ст.162, ст.163. ст.167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе" до Відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений в п'ятиденний строк з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Панченко О.В.