Справа № 820/75/16
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

15 березня 2016 р. №820/75/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.

при секретарі судового засідання - Король Д.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача та третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області, третя особа: Прокурор Харківської області ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Прокуратури Харківської області, третя особа: Прокурор Харківської області ОСОБА_3, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ прокуратури Харківської області №3433к від 14.12.2015 р. про звільнення з посади прокурора прокуратури Фрунзенського району м. Харкова; зобов'язати відповідача поновити мене на роботі в органах прокуратури Харківської області на посаді прокурора прокуратури; стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день поновлення на роботі.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що наказ №3433к від 14.12.2015 р. є протиправним та підлягає скасуванню. Та зазначив, що належним захистом його прав є поновлення на посаді в органах прокуратури Харківської області та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день поновлення на роботі.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити через безпідставність. Згідно наданих до суду письмових заперечень зазначив, що оскаржуваний в даній справі наказ є цілком законним та обґрунтованим, винесеним відповідно до чинного законодавства, а позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, третьої особи, вивчивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав.

Судом встановлено, що наказом прокурора Харківської області №850 від 30.07.2002 року ОСОБА_1 призначено на посаду слідчого Ізюмської міжрайонної прокуратури(а.с.10).

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач з 25.01.2014 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною.

Відповідно до наданої позивачем медичної довідки №101 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді та заяви ОСОБА_1 наказом прокурора Харківської області від 14.07.2015 року №1738к позивачу була надана відпустка по догляду за дитиною до 25.01.2016 р.(а.с.39-41).

Проте, 14.08.2015 р. до прокуратури Харківської області надійшла заява ОСОБА_1 з проханням вважати її приступившою до виконання службових обов'язків з 25.08.2015 р.(а.с.38).

Таким чином, наказом прокурора області від 17.08.2015 року №2294к ОСОБА_1 допущено до виконання службових обов'язків (а.с.37).

З 15.07.2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р., яким запроваджено конкурсні засади доступу до професії прокурора та зайняття адміністративних посад в органах прокуратури.

На виконання вимог Закону України "Про прокуратуру" наказом Генерального прокурора України від 20.07.2015 р. №98 затверджено Порядок проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури(а.с.68-75).

Як вбачається з особистої заяви позивача від 30.07.2015 року, остання просила допустити її до тестування для зайняття вакантної посади прокурора Харківської області місцевої прокуратури №3(а.с.67).

Матеріалами справи підтверджено, що попередженням про звільнення від 08.10.2015 року №203 повідомлено позивача про звільнення із займаної посади та органів прокуратури у зв'язку з ліквідацією органу прокуратури (п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру") у разі не проходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі з 14 грудня 2015 року(а.с.4).

Суд зазначає, що п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" передбачено підставу звільнення прокурора з посади - у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Таким чином, позивач був повідомлений про звільнення у зв'язку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури.

За результатами проведення тестування ОСОБА_1 отримано підсумкових балів - 57,3 та у рейтинговому списку займає 49 місце(а.с.42-43).

Додатково суд вважає за необхідне відзначити, що наказом Генерального прокурора України від 23.09.2015 року №92ш у структурі Харківської місцевої прокуратури №3 Харківської області встановлено 32 посади прокурорів та начальників відділів та 4 посади керівника та заступників керівника місцевої прокуратури(а.с.59-66).

Відповідно до наданих у судовому засіданні пояснень представника відповідача та третьої особи інших вакантних посад для працевлаштування позивача у прокуратурі Харківської області не було в наявності.

У зв'язку з чим, 14.12.2015 року прокурором Харківської області ОСОБА_3. прийнято наказ №3433к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора прокуратури Фрунзенського району м. Харкова та з органів прокуратури Харківської області у зв'язку із реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" та п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України(а.с.12).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом зокрема у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Щодо посилань позивача на порушення прокуратурою Харківської області вимог ст. 184 КЗпП України, слід вказати наступне.

Суд зазначає, що статтею 184 КЗпП України встановлені гарантії при прийнятті на роботу і заборона звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - ч. 6 ст. 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Згідно ч. 6 ст. 179 КЗпП України у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, жінці в обов'язковому порядку надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку.

Проте, на виконання вищевказаної вимоги чинного законодавства України позивачу була надана така відпустка, та її не було звільнено під час перебування у такій відпустці.

Крім того, ОСОБА_1 за власним бажанням приступила до виконання обов'язків на посаді прокурора прокуратури Фрунзенського району м. Харкова.

Враховуючи, що на час попередження про наступне вивільнення, а саме 08.10.2015 р. та на день звільнення 14.12.2015 р. позивач не перебувала у відпустці по догляду за дитиною до шести років згідно ч. 6 ст. 179 КЗпП України, а отже, на час виникнення спірних відносин на позивача не поширювалися гарантії визначені ч. 3 ст. 184 КЗпП України.

За таких обставин справи, судом встановлено відсутність порушень відповідачем норм чинного законодавства при складанні наказу №3433к від 14.12.2015 р. про звільнення позивача з посади прокурора прокуратури Фрунзенського району м. Харкова.

Оскільки, судом встановлено правомірність прийняття наказу №3433к від 14.12.2015 р., з наведеного слідує, що інша частина позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Так, відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, де передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, покладений на суб'єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності свого рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності не звільняє позивача від обов'язку доказування своїх тверджень.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини справи, з огляду на недоведеність та необґрунтованість позовних вимог позивача, суд дійшов до висновку, що в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

П ОС Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області, третя особа: Прокурор Харківської області ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 18 березня 2016 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.