Справа № 806/1123/15,
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 липня 2015 року Житомир справа № 806/1123/15,

категорія 3.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М., суддів: Попової О.Г., Семенюка М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву Державної міграційної служби України про розяснення постанови суду від 8 квітня 2015 р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України, управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про зобов'язання вчинити дії.

в с т а н о в и в:

Державна міграційна служба України звернулась із заявою, у якій просить розяснити постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 у справі №806/1123/15 в частині способу поновлення порушених прав та інтересів позивачів, чітко визначивши рішення, яке має бути прийнято Державною міграційною службою України.

Представник заявника подала заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Позивачі просили розглянути заяву Державної міграційної служби України в порядку письмового провадження, про що подали відповідні заяви. Також, надали відзив на заяву відповідача, у якому просили розяснити постанову Житомирського окружного адміністративного суду 08.04.2015 у справі №806/1123/15 за позовом ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України, Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправними і скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, зазначивши, що, виходячи зі змісту постанови суду, досліджених судом обставин справи та наявних у ній доказів, керуючись положеннями пунктів 1, 4, 13 частини 1 статі 1 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", Конвенцією про статус біженців 1951 року та Протоколу щодо статусу біженців 1967 року, Державною міграційною службою України має бути прийнято рішення про визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 біженцями.

Судовий розгляд заяви здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заяви Державної міграційної служби України, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Виходячи зі змісту даної норми, роз'яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків, без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Тобто, вказана стаття Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість роз'яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню. При цьому, конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а зі змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз'яснення судового рішення.

Заява Державної міграційної служби України мотивована тим, що резолютивна частина рішення є незрозумілою (неясною) через визначення альтернативного способу поновлення прав та інтересів позивачів, існує висока ймовірність неправильного її тлумачення і виконання. Зазначила, що застосування у даному випадку дискреційних повноважень не вбачається можливим, оскільки мотивувальна частина не містить чітких висновків про наявність у позивачів визначених Законом умов для надання одного з правових статусів - біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

Так, постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 у справі 806/1123/15, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015, адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної міграційної служби України № 134-15 від 27.02.2015 про відмову ОСОБА_1, громадянину ОСОБА_3 Федерації, у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної міграційної служби України № 136-15 від 27.02.2015 про відмову ОСОБА_2, громадянці ОСОБА_3 Федерації, у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Зобовязано Державну міграційну службу України прийняти рішення про визнання ОСОБА_1, громадянина ОСОБА_3 Федерації, біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Зобовязано Державну міграційну службу України прийняти рішення про визнання ОСОБА_2, громадянки ОСОБА_3 Федерації, біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

У вказаному судовому рішенні, судом чітко та зрозуміло зазначено нормативно-правові акти, якими керувався суд при вирішенні спору, проведено аналіз доводів усіх сторін та надано їм правову оцінку, детально обґрунтовано висновки суду. Судове рішення не містить у собі положень, які б суперечили або виключали одне одного.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо неможливості застосування дискреційних повноважень при виконання постанови суду від 08.04.2015, з огляду на наступне.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що повноваження Державної міграційної служби України, їх межі та спосіб реалізації, регулюється низкою нормативно-правових актів, якими повинен керуватися відповідач в своїй діяльності.

Так, частиною 5 статті 10 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" встановлено, що за результатами всебічного вивчення і оцінки всіх документів та матеріалів, що можуть бути доказом наявності умов для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, приймає рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

При цьому повноваження Державної міграційної служби України щодо розгляду питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та прийняття відповідного рішення за своєю правовою природою належать до дискреційних повноважень Державної міграційної служби України як центрального органу державної влади, та є виключною компетенцією цього уповноваженого органу.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Постановою суду від 08.04.2015 зобовязано Державну міграційну службу України прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_2, громадян ОСОБА_3 Федерації, біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

У даному випадку Державна міграційна служба України як орган державної влади повинен діяти в межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Саме до повноважень цього органу відноситься вирішення питань, як саме діяти та яке саме з визначених законом рішень слід прийняти в кожному конкретному випадку.

Аналізуючи вищевикладені положення процесуального законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2015 р. не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо її розуміння, та, як наслідок, усунення їх шляхом виконання приписів статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави до задоволення заяви про роз'яснення судового рішення, - відсутні.

Керуючись статтями 128, 160, 165, 170, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Державної міграційної служби України про розяснення постанови суду від 8 квітня 2015 р. в адміністративній справі № 806/1123/15, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя Р.М.Шимонович

Судді О.Г.Попова,

ОСОБА_5