Справа № 826/20166/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26 лютого 2016 року 14 год. 50 хв. № 826/20166/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ГТ Компонентс" до державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "ГТ Компонентс" (далі - позивач) до державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 26 серпня 2015 року № та № (далі - оскаржувані рішення).

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті відповідачем на підставі висновків, зроблених за результатами перевірки позивача, які не відповідають фактичним обставинам.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

Під час переходу до розгляду справи по суті представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах, а представник відповідача не визнала позов та просила відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

У відповідному судовому засіданні представниками сторін заявлено письмове клопотання про подальший розгляд та вирішення справи за їх відсутності, у порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем у період із 29 липня по 04 серпня 2015 року проведено перевірку позивача, за результатами якої 07 серпня 2015 року складено акт №29/26-58-22-07-11/38716234 про результати документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість (далі - ПДВ) із 01 січня 2014 року по 30 червня 2015 року та податку на прибуток із 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року по взаємовідносинах із ТОВ "Глобалтрейд Груп" та ТОВ "Дашар" (далі - акт перевірки), згідно з висновками якого, позивачем:

- занижено ПДВ у загальному розмірі 547636,58 грн., у тому числі за: листопад 2014 року - 309182,97 грн., лютий 2015 року - 54127,32 грн., березень 2015 року - 184326,29 грн., чим порушено п.п. 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин));

- занижено податок на прибуток за 2014 рік у загальному розмірі 278265,00 грн., чим порушено п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України,

За результатами адміністративного (досудового) оскарження, висновки акту перевірки залишені без змін.

На підставі акту перевірки, 26 серпня 2015 року відповідачем прийнято оскаржувані рішення: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 547636,58 грн. за основним платежем та у розмірі 273818,30 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 278265,00 грн. за основним платежем та у розмірі 139132,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Суд погоджується з доводами позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів та аналізу наступних норм і обставин.

Так, зі змісту акті перевірки вбачається, що єдиними обставинами, яка стали підставою для зроблених відповідачем висновків про заниження позивачем ПДВ та податку на прибуток за перевіряємий період, є наявність протоколів допиту свідків - ОСОБА_1 (ТОВ "Глобалтрейд Груп") від 09 червня 2015 року та ОСОБА_2 (ТОВ "Дашар") від 24 червня 2015 року.

Посилаючись виключно на зміст вказаних протоколів допитів свідків, не враховуючи надані позивачем пояснення, наявні первинні та інші документи, відповідачем зроблено висновки заниження позивачем ПДВ та податку на прибуток за перевіряємий період.

Разом з тим, такі висновки є невмотивованими, безпідставними та необґрунтованими, оскільки при фінансово-господарських взаємовідносинах позивача із ТОВ "Глобалтрейд Груп" та ТОВ "Дашар", що є реальними господарськими операціями, позивачем у повному обсязі додержано норми законодавства, у тому числі податкового. Поставлені ТОВ "Глобалтрейд Груп" та ТОВ "Дашар" товари безпосередньо використані у оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності позивача, ці господарські операції спричинили реальні зміни майнового стану платника податків (позивача), а тому позивачем правомірно сформовано податковий кредит і витрати у відповідних звітних (податкових) періодах.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що протягом листопада 2014 року між позивачем та ТОВ "Глобалтрейд Груп" існували господарсько-виробничі відносини, які виникли на підставі договору поставки №54853 від 10 червня 2014 року, зокрема ТОВ "Глобалтрейд Груп" здійснило продаж товарів на загальну суму 1855097,83 грн., у тому числі ПДВ - 309182,97 грн., а позивач їх прийняв (купив) та оплатив.

Протягом лютого 2015 року та березня 2015 року між позивачем та ТОВ "Дашар" існували господарсько-виробничі відносини, які виникли на підставі договору поставки №Д-202/ від 02 лютого 2015 року, зокрема ТОВ "Дашар" здійснило продаж товарів на загальну суму 1430721,69 грн., у тому числі ПДВ - 238453,62 грн., а позивач їх прийняв (купив) та оплатив.

Сторони зазначених договорів мали цивільну правоздатність, державну реєстрацію та не були позбавлені права укладати будь-які правочини відповідно до законодавства. Договори поставки є дійсними, оскільки вони не містять у собі жодних ознак недійсного (нікчемного) правочину та не були визнані в установленому порядку судом недійсними.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якщо відомості, які підлягають внесенню до єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні.

Нормами законодавства на сторону цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку при формуванні витрат та податкового кредиту здійснювати контроль та перевірку за дотриманням усіма контрагентами (зокрема, постачальниками у ланцюгу постачання) вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податків до бюджету і в подальшому за можливі дії порушника або через відсутність документального підтвердження сплати податків зазнавати певних негативних матеріальних наслідків у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту.

Крім того, платник (позивач) не уповноважений, не зобов'язаний та не має права на перевірку законності реєстрації та контролю подання звітності своїх постачальників, а також їх контрагентів.

Вищим адміністративним судом України у листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 зазначено, що оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Згідно правової позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 10 жовтня 2012 року №К-24491/10, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників по ланцюгу для одержання підприємством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов'язань.

Отже, висновки відповідача про порушення позивачем вимог чинного законодавства, сформовані тільки на підставі аналізу змісту протоколів допиту свідків, не є та не можуть бути належними доказами порушення позивачем податкового законодавства.

Згідно зі ст. 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України), під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до пп.14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні мати наступні обов'язкові реквізити: назву документу, зміст та обсяг господарської операції, дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ та назву підприємства на ім'я якого такий документ складено, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції, особистий підпис таких осіб, відбиток печатки (у випадку її наявності).

Аналогічні вимоги містяться у п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88.

Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену у порядку, встановленому п.201.1 ст.201 ПК України.

У звітних періодах, що перевірялися відповідачем, ТОВ "Глобалтрейд Груп" і ТОВ "Дашар" поставлені, а позивачем прийняті та оплачені товари згідно доданих до позову копій документів (видаткових та податкових накладних, банківських виписок).

Тобто, фінансово-господарські операції між позивачем та ТОВ "Глобалтрейд Груп" і ТОВ "Дашар" оформлені первинними документами, якими підтверджується правомірність формування позивачем податкового кредиту, та включення відповідних сум до складу витрат.

Наявні у матеріалах справи первинні документи підтверджують, що господарські операції між позивачем та ТОВ "Глобалтрейд Груп" і ТОВ "Дашар" є реальними операціями, що здійснювались у межах господарської діяльності позивача та які спричинили реальні зміни майнового стану платника податків (позивача).

Оформлені між позивачем та ТОВ "Глобалтрейд Груп" і ТОВ "Дашар" первинні документи повністю відповідають вимогам законодавства щодо їх змісту, оформлення, підстав складення та видачі, а тому є належними первинними документами та обґрунтованою і правомірною підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, формування податкового кредиту, податкових зобов'язань, та включення відповідних сум до складу витрат позивачем.

Відповідно до пп. "а" п. 185.1 ст.185, пп. 14.1.179, п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є, зокрема, операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 цього Кодексу.

Податкове зобов'язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно пп. "а" п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того,, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

Згідно п.201.4 ст.201 ПК України, податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Відповідно до п. 201.7, п. 201.8, п. 201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна є для покупця товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

На момент здійснення господарських операцій із позивачем, ТОВ "Глобалтрейд Груп" і ТОВ "Дашар" зареєстровані платниками ПДВ та, відповідно, мали право складати податкові накладні.

Складені ТОВ "Глобалтрейд Груп" і ТОВ "Дашар" податкові накладні за формою та змістом відповідають вимогам, встановленим ПК України, стосовно порядку оформлення та підстав їх видачі, наведені в них дані відповідають та кореспондуються з даними видаткових накладних і платіжних документів, та є належною правомірною підставою для формування податкового кредиту позивачем.

При цьому, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Така правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31 березня 2011 року №К-12509/08.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня 2013 року №К/800/45872/13, у якій зазначено, що діючий ПК України не ставить в залежність право віднесення сплачених сум ПДВ до податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Включення до складу податкового кредиту сум ПДВ є правом окремо взятого платника податків і не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету або встановлено порушення податкового законодавства з боку контрагенту, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Крім того, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), які відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, платника податку не може бути позбавлено права на податковий кредит/бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Отже, позивачем правомірно сформовано податковий кредит за операціями з ТОВ "Глобалтрейд Груп" і ТОВ "Дашар" у періоді що перевірявся, а висновки відповідача про порушення позивачем п. 198.3, п. 198.6 ст.198 ПК України не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та є безпідставними.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1. ст. 14, п. 138.1, п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Витрати, котрі враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку в силу пп. 139.1.9 п. 139.1 ст.139 ПК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У звітних періодах, що перевірялися відповідачем, фінансово-господарські операції між позивачем та ТОВ "Глобалтрейд Груп" і ТОВ "Дашар" оформлені належними первинними документами (видатковими накладними, відповідними розрахунковими, платіжними документами) якими підтверджується правомірність включення позивачем відповідних сум до складу витрат.

Згідно з п. 44.1 ст. 44, п. 46.1 ст. 46ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 49.2, п. 49.8 ст.49 ПК України, платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу.

Водночас, обов'язок платника податків подати податкову декларацію узгоджується з обов'язком контролюючого органу прийняти таку декларацію, зареєструвати та, при відсутності зауважень до її оформлення, відобразити показники цієї декларації у відповідних інформаційних базах податкової звітності.

Суми задекларованих податкових зобов'язань та податкового кредиту позивача за період, що перевірявся, відображена ним у поданій податковій звітності з ПДВ: податкових деклараціях з ПДВ (з додатками), зокрема: за листопад 2014 року: декларація № від 18 грудня 2014 року; за лютий 2015 року: декларація № від 16 березня 2015 року; за березень 2015 року: декларація № від 15 квітня 2015 року.

Суми задекларованих доходів та витрат позивача за період що перевірявся, відображена ним у поданій податковій звітності з податку на прибуток: податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік № від 25 лютого 2015 року.

Наведена вище звітність складена та подана позивачем у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Оскільки показники зазначеної податкової звітності сформовані позивачем на підставі даних, підтверджених належними наявними первинними та іншими документами, висновки відповідача про порушення позивачем норм ПК України є безпідставними.

Згідно з Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України від 22 грудня 2010 року №984 (далі - Порядок №9984), результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

В акті перевірки не допускається відображення необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень посадових осіб податкового органу, що не ґрунтуються на належних доказах.

Викладені в акті перевірки висновки не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського та податкового обліку, що є порушенням п. 6 розділу І Порядку №984, згідно якого факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Висновки відповідача ґрунтуються на припущеннях та недоведених обставинах, з огляду на що висновки акту перевірки не можуть бути підставою для висновків про порушення позивачем податкового законодавства за відносинами із контрагентами та підставою для прийняття оскаржуваних рішень.

З акту перевірки вбачається, що відповідачем по суті не проведено аналіз умов поставки та характер спірних операцій.

Також, в акті перевірки не міститься інформації про аналіз дотримання податкової дисципліни позивачем та його контрагентами.

В акті перевірки не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов'язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Суд зазначає, що у ході розгляду справи позивачем надано суду докази, якими підтверджується факт використання придбаного у ТОВ "Глобалтрейд Груп" і ТОВ "Дашар" товару у своїй господарській діяльності.

Зокрема, товар поставлявся ТОВ "Глобалтрейд Груп" та ТОВ "Дашар" за місцезнаходженням позивача, де ним фактично та постійно здійснюється господарська діяльність у приміщеннях орендованих згідно договорів майнового найму №1219 від 01 червня 2013 року та №1462 від 21 травня 2015 року.

У періодах, що перевірялись відповідачем, позивачем належним чином сплачувалась орендна плата за користування орендованими приміщеннями, що підтверджується копіями платіжних доручень №229 від 12 листопада 2014 року, №234 від 14 листопада 2014 року, №235 від 18 листопада 2014 року, №245 від 19 листопада 2014 року, №516 від 16 лютого 2015 року, №579 від 31 березня 2015 року та банківських виписок від 12, 14, 18, 19 листопада 2014 року, 16 лютого 2015 року та від 31 березня 2015 року.

Придбані позивачем у ТОВ "Дашар" товари у подальшому реалізовані (продані) позивачем з дотриманням вимог законодавства, у тому числі:

- Comstrac Limited (Сполучене Королівство Великобританії), що підтверджується наступними документами: контракт №ОС-1/0403-2015 від 04 березня 2015 року, з додатком №1; інвойс ОІ-1/0403-2015 від 04 березня 2015 року; митна декларація №100290003/2015/62/982 від 13 березня 2015 року; банківські виписки від 17 березня 2015 року та від 23 березня2015 року;

- Український науково-дослідний інститут спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України, що підтверджується наступними документами: видаткова накладна №551 від 30 березня 2015 року; довіреність №41 від 30 березня 2015 року;

- ПрАТ "Холдингова компанія "Укрспецтехніка", що підтверджується наступними документами: договір поставки №ГК/1-1901-2015 від 19 січня 2015 року; видаткові накладні: №198 від 05 лютого 2015 року; №240 від 11 лютого 2015 року; №364 від 25 лютого 2015 року; №419 від 04 березня 2015 року; №420 від 04 березня 2015 року; №421 від 04 березня 2015 року; №431 від 05 березня 2015 року; №459 від 10 березня 2015 року; №460 від 10 березня 2015 року; №461 від 10 березня 2015 року; №462 від 10 березня 2015 року; №484 від 12 березня 2015 року; №520 від 19 березня 2015 року; №538 від 25 березня 2015 року; №539 від 25 березня 2015 року; №540 від 25 березня 2015 року; №541 від 25 березня 2015 року;

- ТОВ "Український науково-дослідний Інститут комп'ютерних технологій", що підтверджується наступними документами: договір поставки №ГК/1-0602-2015 від 06 лютого 2015 року; видаткові накладні: №463 від 06 березня 2015 року; №464 від 06 березня 2015 року; №465 від 06 березня 2015 року; №466 від 06 березня 2015 року; №467 від 06 березня 2015 року; №468 від 06 березня 2015 року; довіреність №84 від 06 березня 2015 року;

- ТОВ "Елеком", що підтверджується наступними документами: договір поставки №ГЬС/1-1501-2015 від 15 січня 2015 року; видаткова накладна №472 від 10 березня 2015 року; довіреність №28 від 10 березня 2015 року; видаткова накладна №536 від 23 березня 2015 року; довіреність №35 від 23 березня 2015 року;

- ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Стальенерго", що підтверджується наступними документами: договір поставки №ГК/1-2801-2015 від 28 січня 2015 року; видаткова накладна №387 від 02 березня 2015 року; експрес-накладна 130 (Нова пошта);

- ПАТ "Львівський завод радіоелектронної медичної апаратури", що підтверджується наступними документами: - договір поставки №ГК/1-2701-2015 від 27 січня 2015 року; видаткові накладні: №372 від 26 лютого 2015 року; №373 від 26 лютого 2015 року; №374 від 26 лютого 2015 року; №375 від 26 лютого 2015 року; №376 від 26 лютого 2015 року; №377 від 26 лютого 2015 року; №378 від 26 лютого 2015 року; довіреність №35 від 26 лютого 2015 року;

- ТОВ "Одеський припортовий завод", що підтверджується наступними документами: видаткові накладні №410 та №411 від 03 березня 2015 року; Експрес-накладна від 03 березня 2015 року №5294; видаткові накладні №497 та №498 від 17 березня 2015 року; експрес-накладна від 17 березня 2015 року № 20 4500 0177 9711.

Поставлений позивачем товар оплачений зазначеними вище підприємствами, що підтверджується копіями банківських виписок з поточного рахунку позивача.

Придбані позивачем у ТОВ "Глобалтрейд Груп" товари у подальшому реалізовані (продані) позивачем, з дотриманням вимог законодавства, у тому числі:

- ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Аеротехніка - МЛТ", що підтверджується наступними документами: договір поставки №ГК/2-1803-2014 від 18 березня 2014 року; видаткова накладна №2336 від 04 листопада 2014 року; податкова накладна №62 від 22 жовтня 2014 року;

- ТОВ "Брацлав", що підтверджується наступними документами: договір поставки №ГК/1-1102-2014 від 11 лютого 2014 року; видаткові накладні №2421 від 14 листопада 2014 року та №2470 від 18 листопада 2014 року; експрес-накладні №20 2900 1025 1681 від 14 листопада 2014 року та №20 2900 1037 8144 від 18 листопада 2014 року; довіреність №631 від 14 листопада 2014 року; податкова накладна №24 від 09 жовтня 2014 року;

- ТОВ "Семіол", що підтверджується наступними документами: договір №1/0107-2013 про постачання радіоелектронних компонентів від 01 липня 2013 року; видаткові накладні №2346 від 06 листопада 2014 року, №2427 від 14 листопада 2013 року та №2548 від 26 листопада 2014 року; експрес-накладні №20 2900 0990 3798 від 06 листопада 2014 року, №20 2900 1024 2682 від 14 листопада 2014 року та №20 2900 1070 3443 від 26 листопада 2014 року; довіреності №221 від 05 листопада 2014 року та №228 від 26 листопада 2014 року; податкові накладні №22 від 09 жовтня 2014 року та №83 від 29 жовтня 2014 року;

- ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Стальенерго", що підтверджується наступними документами: договір поставки №ГК/1-2201-2014 від 22 січня 2014 року; видаткова накладна №2547 від 26 листопада 2014 року; експрес-накладна № 2589 від 26 листопада 2014 року; довіреність №912 від 26 листопада 2014 року; податкова накладна №91 від 18 листопада 2014 року;

- ТОВ "Енран Укв", що підтверджується наступними документами: договір поставки №ГК/3-1001-2014 від 10 січня 2014 року; видаткова накладна №2481 від 19 листопада 2014 року; вантажно-транспортна накладна вантажна декларація №КВ-9110390 від 19 листопада 2014 року; довіреність №138 від 19 листопада 2014 року; податкова накладна №98 від 19 листопада 2014 року;

- ТОВ "Автор", що підтверджується наступними документами: договір поставки №ГК/2-0910-2014 від 09 жовтня 2014 року; видаткові накладні №2464 від 18 листопада 2014 року, №2476 від 19 листопада 2014 року та №2549 від 26 листопада 2014 року; довіреності №163 від 13.11.2014рокута№177 від25.11.2014 року; податкові накладні №28 від 09 жовтня 2014 року, №36 від 13 жовтня 2014 року та №59 від 21 жовтня 2014 року;

- Спільне підприємство "Радміртех" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, що підтверджується наступними документами: договір поставки №ГК/1-0611-2014 від 06 листопада 2014 року; видаткова накладна №2472 від 18 листопада 2014 року; експрес-накладна №20 2900 1038 0995 від 18 листопада 2014 року; довіреність №464 від 17 листопада 2014 року; податкові накладні №29 від 07 листопада 2014 року, №33 від 07 листопада 2014 року та №44 від 11 листопада 2014 року;

- ТОВ "Одеський припортовий завод", що підтверджується наступними документами: видаткова накладна №2537 від 26 листопада 2014 року; експрес-накладна № 2641 від 26 листопада 2014 року; довіреність №00632 від 26 листопада 2014 року; податкові накладні №3 від 01 жовтня 2014 року, №101 від 31 жовтня 2014 року, № 127 від 26 листопада 2014 року та №80 від 17 грудня 2014 року;

- ТОВ "Лабораторія електромагнітних інновацій", що підтверджується наступними документами: договір поставки №ГК/4-1701-2014 від 17 січня 2014 року; видаткові накладні №2339 від 04 листопада 2014 року; №2563 від 28 листопада 2014 року; №2564 від 28 листопада 2014 року; №2565 від 28 листопада 2014 року; №2566 від 28 листопада 2014 року; №2567 від 28 листопада 2014 року; експрес-накладна №20 2900 1080 8134 від 28 листопада 2014 року; довіреності №185 від 04 листопада 2014 року та №197 від 28 листопада 2014 року; податкові накладні №93 від 25 вересня 2014 року, №60 від 21 жовтня 2014 року, №61 від 21 жовтня 2014 року, №67 від 23 жовтня 2014 року, №42 від 11 листопада 2014 року;

- ПАТ "Львівський завод радіоелектронної медичної апаратури", що підтверджується наступними документами: договір №1/2907-2013 про постачання радіоелектронних компонентів від 29 липня 2013 року; видаткові накладні №2445 від 17 листопада 2014 року, №2446 від 17 листопада 2014 року, №2447 від 17 листопада 2014 року, №2449 від 17 листопада 2014 року, №2450 від 17 листопада 2014 року, №2451 від 17 листопада 2014 року, №2577 від 28 листопада 2014 року, №2578 від 28 листопада 2014 року, №2579 від 28 листопада 2014 року, №2580 від 28 листопада 2014 року, №2581 від 28 листопада 2014 року, №2582 від 28 листопада 2014 року; довіреність №1090 від 17 листопада 2014 року; податкові накладні №37 від 10 листопада 2014 року, №39 від 10 листопада 2014 року, №63 від 14 листопада 2014 року, №76 від 17 листопада 2014 року, №77 від 17 листопада 2014 року, №78 від 17 листопада 2014 року, №84 від 18 листопада 2014 року, №85 від 18 листопада 2014 року, №86 від 18 листопада 2014 року, №87 від 18 листопада 2014 року, №88 від 18 листопада 2014 року, №90 від 18 листопада 2014 року, №111 від 20 листопада 2014 року, №11 від 03 грудня 2014 року.

Поставлений позивачем товар оплачений зазначеними вище підприємствами, що підтверджується копіями банківських виписок з поточного рахунку позивача.

Всі перелічені вище первинні документи повністю відповідають вимогам законодавства щодо їх змісту, оформлення, підстав складення та видачі, а тому є належними первинними документами та обґрунтованою і правомірною підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Таким чином, проаналізувавши викладені норми та обставини, суд прийшов до висновку про протиправність оскаржуваних рішень та, як наслідок, необхідність їх скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та обставин суд прийшов до висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "ГТ Компонентс" до державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 26 серпня 2015 року № та №.

4. Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ГТ Компонентс" () здійснений ним судовий збір у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві ().

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин