Справа № 826/19621/15
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

15 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 20 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 20 листопада 2015 року позов Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Київського міського центру зайнятості грошові кошти у розмірі 32868,42 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення норм Законів України та процесуального права і направити справу на новий розгляд. На підтвердження своїх вимог апелянт посилається на необґрунтоване позбавлення його позивачем статусу безробітного, а отже грошові кошти у розмірі 32868,42 грн. з нього стягнуто неправомірно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта та представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Дніпровського районного центру зайнятості від 22 грудня 2014 року №НТ141222 відповідачу надано статус безробітного.

23 грудня 2014 року наказом Дніпровського районного центру зайнятості №НТ141223 ОСОБА_2 призначено допомогу по безробіттю.

Наказом Дніпровського районного центру зайнятості від 10 липня 2015 року №НТ150710 відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено його реєстрацію як безробітного, у зв'язку із встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття.

Згідно наказу Дніпровського районного центру зайнятості від 10 липня 2015 року №368 в зв'язку з несвоєчасним поданням документів ОСОБА_2, які впливають на виплату матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації, наказано начальнику юридичного відділу Свириденку В.А. направити ОСОБА_2 лист щодо добровільного повернення коштів; у разі відмови ОСОБА_2 повернути незаконно отримані кошти добровільно протягом 15 робочих днів з дня отримання ним письмового повідомлення, звернутись до суду з позовною заявою про стягнення незаконно виплачених коштів у судовому порядку.

Листом Дніпровського районного центру зайнятості від 30 липня 2015 року №3815-01/24 відповідача повідомлено про зняття його з обліку в зв'язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних з 10 липня 2015 року та запропоновано повернути кошти у розмірі 32868,72 грн. на рахунок позивача, що здійснено не було.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що позов Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача коштів є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

За наслідками апеляційного розгляду колегія суддів доходить наступних висновків:

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

В силу п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Таким чином, публічно-правовим спором є той спір, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

В силу вимог ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно ч.2 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

З аналізу наведених норм процесуального законодавства вбачається, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди, яка була завдана лише суб'єктом владних повноважень, а також такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності останнього.

Частиною 4 ст.50 КАС України передбачено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Аналіз п.п.1-4 ч.4 ст.50 КАС України свідчить, що всі наведені підстави, коли громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що п.5 ч.4 ст.50 КАС, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків «превентивного» судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала би право для розширеного тлумачення права суб'єкта владних повноважень на адміністративний позов. Такий безпідставний підхід до розуміння змісту п.5 ч.4 ст.50 КАС по суті призводить до відмови органів влади від виконання своїх функціональних обов'язків та можливої дискреційної поведінки.

За ч.4 ст.50 КАС суб'єкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об'єднань, юридичних осіб, які не є суб'єктами владних повноважень, для превентивного судового контролю своєї ж діяльності і у випадках, визначених законом.

У відповідності до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що позивач у справі звернувся до суду з приводу повернення надмірно сплачених відповідачу сум у вигляді допомоги по безробіттю, колегія суддів дійшла висновку, що наведений спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Аналогічний висновок викладений в постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 22 вересня 2015 року №21-1884а15 та в силу ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, в силу ч.2 ст.157 КАС України колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити, що даний спір відноситься до юрисдикції місцевих загальних судів в порядку цивільного судочинства.

Приймаючи до уваги, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідності до п.4 ст.198 КАС України апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 20 листопада 2015 року скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України, з огляду на те, що вказана справа не відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Керуючись ст.ст.157, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 20 листопада 2015 року скасувати, провадження у справі за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів - закрити.

Роз'яснити, що спір, який виник між сторонами, може бути вирішений в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 21 березня 2016 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.