Справа № 816/539/14
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року м. Київ К/800/36981/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцев М.П.,
при секретарі: Корецькому І.О.,

розглянувши у судовому засіданні

касаційну скаргу Спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія»

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2014

у справі № 816/539/14 Полтавського окружного адміністративного суду

за позовом Спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія»

до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.03.2014 позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Полтавської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Полтавській області № , № , № від 12.09.2013. Висновок суду про наявність підстав для задоволення позову обґрунтований тим, що судовими рішеннями, які вступили в законну силу, а саме: постановами Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2013 в адміністративній справі № 816/4549/13, від 01.10.2013 в адміністративній справі № 816/3999/13-а, від 09.10.2013 в адміністративній справі № 816/4229/13 визнано протиправними дії Міндоходів і зборів України по затвердженню (проведенню) 17.06.2013 за № 55/99-99-22-01-29 ДСК в червні 2013 року коригувань плану-графіка документальних перевірок за ІІ квартал 2013 року в частині включення до цього плану-графіку СП «Полтавська газонафтова компанія», дії ДПІ у м. Полтаві щодо прийняття до виконання вказаного плану-графіку; визнано протиправним та скасовано наказ ДПІ у м. Полтаві про проведення перевірки № 59 від 27.06.2013; визнано протиправним та скасовано наказ про додаткове залучення працівників Головного управління Міндоходів у Полтавській області № 199 від 12.07.2013, визнано протиправними дії ДПІ у м. Полтаві по проведенню перевірки відповідно. Застосувавши норму частини першої ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), суд першої інстанції визнав за обставинами, які встановлені у зазначених вище судових рішеннях, преюдиційне значення для цієї справи та з врахуванням цих обставин дійшов висновку, що акт перевірки від 27.08.2013 № 757/16-01-22-01-09/20041662, на який є посилання у вище вказаних податкових повідомленнях-рішеннях, не є допустимим доказом вчинення СП «Полтавська газонафтова компанія» порушень податкового законодавства. У зв'язку з цим та з огляду на те, що під час перевірки первинні документи з питань рентної плати та відповідні пояснення посадовими особами ДПІ не досліджувались, донарахування підприємству грошових зобов'язань з рентної плати за газовий конденсат, природний газ та нафту, що добуваються в Україні, згідно з цими податковими повідомленнями, за висновком суду першої інстанції, є неправомірним.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2014 постанову суду першої інстанції скасовано, в позові відмовлено з тих підстав, що СП «Полтавська газонафтова компанія» впродовж січня - грудня 2010 року було платником рентної плати за газовий конденсат, природний газ та нафту, що добуваються в Україні, подавало податкові розрахунки з рентної плати за січень-грудень 2010 року, в яких задекларувало обсяги видобутої вуглеводної сировини вказаних видів, проте податковий обов'язок не виконало, суми податкових зобов'язань, встановлені правовими нормами, не задекларувало та не сплатило до бюджету. Встановивши, що підприємство допустило посадових осіб ДПІ до проведення перевірки, апеляційний суд зробив висновок, що недотримання контролюючим органом вимог податкового законодавства щодо підстав та порядку проведення перевірки саме по собі не є підставою для скасування прийнятих за результатами перевірки податкових повідомлень-рішень в разі, якщо платник податків не виконав податковий обов'язок.

У касаційній скарзі СП «Полтавська газонафтова компанія» просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, зокрема: норм підпункту 4.1.4 пункту 4.1 ст. 4, пункту 56.12 ст. 56, підпункту 94.2.3 пункту 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України (далі - ПК), пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», ст. 82 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», частини третьої ст. 70, частин першої, другої ст. 72 КАС.

Заперечуючи проти касаційної скарги, Полтавська ОДПІ просить відмовити в її задоволенні як безпідставної.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд встановив, що СП «Полтавська газонафтова компанія» подало до ДПІ податкові розрахунки рентної плати за видобуті нафту, природний газ і газовий конденсат за січень-грудень 2010 року, в яких задекларувало обсяг видобутої вуглеводневої сировини (графа 3), залишивши при цьому незаповненими графу 4 «ставка рентної плати», графу 5 «коригуючий коефіцієнт» та графу 6 «сума рентної плати».

З 09.07.2013 по 19.08.2013 ДПІ у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області проведено планову виїзну перевірку СП «Полтавська газонафтова компанія» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 по 31.12.2012, за результатами якої Полтавською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Полтавській області стосовно підприємства прийнято податкові повідомлення-рішення від 12.09.2013: № 0 - про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «рентна плата за нафту, що видобувається в Україні» на 70132294,45 грн. - за основним платежем та на 17533073,61 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); № 0 - про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «рентна плата за природний газ, що видобувається в Україні» на 45428567,02 грн. за основним платежем та на 11357141,75 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); № - про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «рентна плата за газовий конденсат, що видобувається в Україні» на 7115302,37 грн. - за основним платежем та на 1778825,59 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами). Податкові зобов'язання (основний платіж) за цими податковими повідомленнями-рішеннями донараховані з обсягів видобутої вуглеводної сировини, задекларованих підприємством в податкових розрахунках за січень - грудень 2010 року.

Відносини зі сплати рентних платежів в Україні до 1 січня 2011 року регулювались низкою нормативно-правових актів. Так, згідно з пунктом 9 ст. 15 Закону України «Про систему оподаткування» (втратив чинність з 1 січня 2011 року у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України) рентні платежі були включені до загальнодержавних податків, зборів (обов'язкових платежів). Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 03.06.2008 № 309-VІ (із змінами, внесеними Законом України від 25.12.2008р. № 798-VІ) (далі - Закон № 309-VІ) встановлено, що у кожному податковому (звітному) періоді, що дорівнює календарному місяцю, суб'єкти господарювання, які здійснюють видобуток (у тому числі під час геологічного вивчення) вуглеводневої сировини, а саме природного газу (у тому числі нафтового (попутного) газу) та газового конденсату і нафти на підставі спеціальних дозволів на право користування надрами, вносять у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, до Державного бюджету України:

1) рентну плату за природний газ (у тому числі нафтовий (попутний) газ):

а) який реалізується у звітному податковому періоді, коли такий газ був видобутий, суб'єкту, уповноваженому Кабінетом Міністрів України, для формування ресурсу природного газу (у тому числі нафтового (попутного) газу), що використовується для потреб населення:

у розмірі 50 гривень за 1000 куб. метрів видобутого природного газу (у тому числі нафтового (попутного) газу) з покладів, що повністю або частково залягають на глибині до 5000 метрів, на ділянках надр (родовищах) в межах території України;

у розмірі 40 гривень за 1000 куб. метрів видобутого природного газу (у тому числі нафтового (попутного) газу) з покладів, що повністю залягають на глибині понад 5000 метрів, на ділянках надр (родовищах) в межах території України;

у розмірі 10 гривень за 1000 куб. метрів видобутого природного газу (у тому числі нафтового (попутного) газу) з покладів на ділянках надр (родовищах) в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України;

б) який реалізується або використовується у звітному податковому періоді для інших цілей, ніж передбачено у підпункті "а" цього підпункту, в тому числі для формування запасів у підземних сховищах газу:

у розмірі 200 гривень за 1000 куб. метрів видобутого природного газу (у тому числі нафтового (попутного) газу);

у розмірі 100 гривень за 1000 куб. метрів видобутого природного газу (у тому числі нафтового (попутного) газу) з покладів, що повністю залягають на глибині понад 5000 метрів, на ділянках надр (родовищах) в межах території України;

У кожному податковому (звітному) періоді до визначеної у підпункті "б" цього підпункту ставки рентної плати за природний газ (у тому числі нафтовий (попутний) газ) застосовується коригуючий коефіцієнт.

Величина коригуючого коефіцієнта обчислюється Міністерством фінансів України за даними Державної митної служби України для кожного податкового (звітного) періоду шляхом ділення середньої митної вартості імпортного природного газу (у тому числі нафтового (попутного) газу), що склалася в процесі його митного оформлення під час ввезення на територію України за звітний (податковий) період на базову ціну, яка дорівнює 179,5 долара США за 1000 куб. метрів.

Величина коригуючого коефіцієнта обчислюється десятковим дробом з точністю до чотирьох знаків відповідно до актів законодавства з питань проведення статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку споживчих цін.

Інформацію про результати обчислення коригуючого коефіцієнта за динамікою митної вартості природного газу Міністерство фінансів України подає щомісяця до 5 числа наступного звітного (податкового) періоду Міністерству економіки України. Міністерство економіки України щомісяця до 10 числа наступного звітного (податкового) періоду розміщує визначену величину коригуючого коефіцієнта на своєму офіційному веб-сайті у спеціальному розділі та подає відповідну інформацію Державній податковій адміністрації України.

2) рентну плату за нафту:

у розмірі 1529,9 гривень за одну тонну нафти, видобутої з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 метрів; у розмірі 566,1 гривні за одну тонну нафти, видобутої з покладів, які повністю залягають на глибині понад 5000 метрів;

3) рентну плату за газовий конденсат:

у розмірі 1529,9 гривень за одну тонну газового конденсату, видобутого з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 метрів;

у розмірі 566,1 гривні за одну тонну газового конденсату, видобутого з покладів, які повністю залягають на глибині понад 5000 метрів.

Протягом року у кожному податковому (звітному) періоді до затверджених цим пунктом ставок рентної плати за нафту та газовий конденсат застосовується коригуючий коефіцієнт, який обчислюється Міністерством економіки України для кожного звітного (податкового) періоду шляхом ділення середньої ціни одного бареля нафти "Urals", що склалася на момент завершення проведення торгів нафтою на Лондонській біржі протягом поточного звітного (податкового) періоду, на базову ціну нафти. Під базовою ціною нафти розуміється ціна нафти "Urals", яка дорівнює 100 доларів США за барель.

Величина коригуючого коефіцієнта обчислюється десятковим дробом з точністю до чотирьох знаків відповідно до актів законодавства з питань проведення статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін.

Міністерство економіки України щомісяця до 10 числа наступного звітного (податкового) періоду розміщує визначену величину коригуючого коефіцієнта на своєму офіційному сайті у спеціальному розділі та подає відповідну інформацію Міністерству фінансів України та Державній податковій адміністрації України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27.04.2010р. № 2154-VІ (далі - Закон № 2154- VІ) до доходів загального фонду Державного бюджету України на 2010 рік належить рентна плата за нафту, природний газ, газовий конденсат, що видобуваються в Україні (крім рентної плати за природний газ, що видобувається в Україні, яка сплачується дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»).

Статтею 82 цього Закону передбачено, що протягом 2010 року у кожному податковому (звітному) періоді до затверджених пунктом 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ставок рентної плати за нафту та газовий конденсат застосовується коригуючий коефіцієнт, який обчислюється Міністерством економіки України для кожного звітного (податкового) періоду шляхом ділення середньої ціни одного бареля нафти "Urals", перерахованої у гривні по курсу Національного банку України станом на 1 число наступного за звітним місяця, що склалася на момент завершення проведення торгів нафтою на Лондонській біржі протягом поточного звітного (податкового) періоду, на базову ціну нафти. Під базовою ціною нафти розуміється ціна нафти "Urals", яка дорівнює 560 гривень за барель.

Величина коригуючого коефіцієнта обчислюється десятковим дробом з точністю до чотирьох знаків відповідно до актів законодавства з питань проведення статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін.

Міністерство економіки України щомісяця до 10 числа наступного звітного (податкового) періоду розміщує визначену величину коригуючого коефіцієнта на своєму офіційному сайті у спеціальному розділі та подає відповідну інформацію Міністерству фінансів України та Державній податковій адміністрації України.

Якщо величина коригуючого коефіцієнта, яка застосовується до ставок рентної плати за нафту та газовий конденсат, є меншою одиниці, такий коригуючий коефіцієнт застосовується із значенням 1 (одиниця).

У разі якщо у звітному (податковому) періоді митне оформлення природного газу під час ввезення на територію України не здійснювалося, до ставки рентної плати за природний газ (у тому числі нафтовий (попутний) газ) застосовується коригуючий коефіцієнт, який діяв у останньому податковому (звітному) періоді, коли здійснювалося таке митне оформлення.

Пунктом 8 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 2154-VІ зупинено на 2010 рік дію абзаців двадцять першого - двадцять третього пункту 4 розділу ІІ Закону № 309-VІ. Положення цього пункту визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 30.11.2010р. N 22-рп/2010. При одночасному регулюванні з 30.11.2010 порядку визначення коригуючого коефіцієнта, який застосовується до ставок рентної плати за нафту та газовий конденсат, нормами абзаців двадцять першого - двадцять третього пункту 4 розділу ІІ Закону № 309-VІ та ст. 82 Закону № 2154- VІ застосуванню підлягають норми останньої як норми закону, який прийнятий пізніше.

Згідно з пунктом 9 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 20.05.2010р. № 2275-VІ у 2010 році нормативи платежів за користування надрами для видобування корисних копалин, збору за спеціальне водокористування в частині використання поверхневих та підземних вод та збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету, а також порядок застосування коригуючого коефіцієнта до ставок рентної плати за нафту та газовий конденсат визначаються з урахуванням норм статей 9, 82 та пункту 8 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік". При цьому не застосовуються коефіцієнти, що встановлені статтею 9 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» до нормативів збору за спеціальне водокористування в частині використання поверхневих та підземних вод, які входять до складу напоїв, які встановлені цим Законом, та нормативів платежів за користування надрами для видобування доломіту, піску формувального, сировини високоглиноземної, за винятком глин (кіаніту (дистену), силіманіту, ставроліту), вапняку (флюсового), які встановлені у додатку 1 до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Суд апеляційної інстанції правильно застосував вище наведені норми, визнавши необґрунтованими доводи СП «Полтавська нафтогазова компанія», що в 2010 році ставки рентної плати за нафту, природний газ та газовий конденсат, а також коригуючі коефіцієнти до цих ставок не були нормативно встановлені. Позивач, як підприємство, яке в січні-грудні 2010 року здійснювало видобування нафти, природного газу та газового конденсату, є платником рентної плати з обсягів видобутої вуглеводної сировини. Враховуючи, що позивач податковий обов'язок щодо декларування сум податкових зобов'язань з рентної плати та щодо сплати цих сум до бюджету не виконав, контролюючий орган на виконання повноважень, встановлених підпунктом 20.1.18 пункту 20.1 ст. 20, підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України (далі - ПК), самостійно визначив суми грошових зобов'язань та застосував штрафні (фінансові) санкції, передбачені пунктом 123.1 ст. 123 цього Кодексу, згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір.

Згідно з пунктами 2 та 3 частини першої ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування» платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів); сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Обов'язок юридичної особи щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) припиняється із сплатою податку, збору (обов'язкового платежу) або його скасуванням або списанням податкової заборгованості відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (речення перше частини третьої цієї статті).

Наділяючи контролюючий орган повноваженнями щодо самостійного визначення суми грошових зобов'язань платника податків, Податковий кодекс України з метою виключення свавільного втручання державного органу у власність платника податків встановлює, в якому порядку та у який спосіб це повноваження може бути здійснено. Цій меті відповідає, зокрема, встановлення статтею 77 ПК порядку проведення документальних планових перевірок, а статтею 81 цього Кодексу - умов та порядку допуску посадових осіб державної податкової служби до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Суд встановив, що позивач допустив посадових осіб ДПІ до проведення документальної планової перевірки. Оскільки грошові зобов'язання з рентної плати визначені позивачу із задекларованих ним обсягів видобутої вуглеводної сировини, а позивач в судовому процесі доводів на спростування цих обсягів не наводить, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що, приймаючи податкові повідомлення-рішення, ОДПІ діяла правомірно.

Наказ № 59 від 27.06.2013 про проведення перевірки СП «Полтавська нафтогазова компанія», як ненормативний правий акт одноразового застосування, вичерпав свою дію фактом його виконання. Після прийняття контролюючим органом за результатами перевірки податкових повідомлень-рішень про збільшення сум грошових зобов'язань, з якими позивач не згоден, існує спір стосовно саме податкових повідомлень-рішень як діючих ненормативних правових актів. При фактично існуючому податковому конфлікті стосовно виконання позивачем податкового обов'язку, встановленого законом, перенесення вирішення цього конфлікту в процесуальну площину шляхом звернення позивача (після проведення перевірки та після прийняття ОДПІ податкових повідомлень-рішень) до суду з позовами про визнання протиправними дій контролюючих органів щодо включення його до плану-графіку проведення перевірок та щодо проведення перевірки, про скасування наказу про проведення перевірки не може вважатися вирішенням спору стосовно правомірності податкових повідомлень-рішень безвідносно до результатів розгляду судом зазначених позовів. Згідно з частиною першою ст. 72 КАС обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. За змістом цієї норми преюдиційне значення для суду мають саме обставини, встановлені судовим рішенням у іншій справі, яке набрало законної сили, а не юридична оцінка цих обставин судом. Суд апеляційної інстанції правильно застосував цю норму, не визнавши висновки суду щодо юридичної оцінки наказу про проведення перевірки позивача, дій контролюючих органів щодо проведення перевірки, зроблені в постановах Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2013 в адміністративній справі № 816/4549/13, від 01.10.2013 в адміністративній справі № 816/3999/13-а, від 09.10.2013 в адміністративній справі № 816/4229/13, обов'язковими для юридичної оцінки податкових повідомлень-рішень. В зазначених постановах не встановлені обставини, які б свідчили, що під час проведення перевірки посадовими особами контролюючого органу були здійснені дії чи-то створені умови, які б обмежували право позивача довести виконання ним податкового обов'язку. За відсутності таких обставин та з огляду на те, що перевірка позивача була здійснена з його відома та з його дозволу, а його незгода з перевіркою фактично обумовлена її результатами, підстави вважати, що з боку контролюючого органу мало місце свавільне втручання у сферу майнових прав позивача відсутні.

Наведеним спростовуються доводи, викладені в касаційній скарзі, про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої ст. 224 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріально і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія» залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев