Справа № 820/10741/15
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 березня 2016 р. № 820/10741/15

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

представників сторін:

позивача - Горла М.В.,

відповідача - Тарана М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Профхім" до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Профхім», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області в якій просить суд скасувати податкові повідомлення рішення № від 30.09.2015, № від 30.09.2015, № від 30.09.2015 винесені на підставі акту №442/20-38-22-02-04/32134121 від 27.08.2015 "Про результати планової виїзної документальної перевірки ТОВ "ПРОФХІМ" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року".

В обгрунтування позову позивач зазначив, що вказані висновки не відповідають дійсності, а тому вказане податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню оскільки під час проведення перевірки було надано податковому органу всі необхідні та передбачені чинним законодавством первинні документи щодо господарських операцій за період, який перевірявся.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, вважає що адміністративний позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Основ'янськоою об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «ПРОФХІМ» податковий номер 32134121, з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року ш 31.12.2014 року.

За результатами вищезазначеної перевірки складено акт від 27.08.2015 року №442/20-38-22-02-04/32134121 відповідно до висновків якого позивачем порушено , п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ, із змінами та доповненнями, ТОВ «ПРОФХІМ» завищено розмір суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість на загальну суму 140 850 грн. п. 44.1 ст. 44, п. 135.1, 135.2, п.п. 135.5.4. п. 135.5 ст. 135, п. 138.1, п. 138.2, п, 138.8 ст. 138, п.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ, із змінами та доповненнями, ТОВ «ПРОФХІМ» завищено доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування на загальну суму 704 249 грн., занижено доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування на загальну суму 687 205 грн, в т.ч.: та завищено витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування на загальну суму 1 679 005 грн., в результаті чого занижено податок на прибуток що підлягає сплаті на загальну суму на загальну суму 306 608 грн. в т.ч.

На підставі висновків акту перевірки, контролюючим органом прийняті податкові повідомлення - рішення № від 30.09.2015, № від 30.09.2015, № від 30.09.2015 року.

Щодо взаємовідносин позивача з приватним підприємством «Тронік» суд зазначає наступне.

Між Приватним підприємством «Тронік» (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Профхім» (покупець) укладено договір №6213/1 купівлі - продажу від 06.06.2013 року відповідно до умов якого продавець зобов'язується поставити а покупець прийняти та оплатити товар на умовах які викладені в даному договорі.

Слід відзначити, що факт отримання товару підтверджується видатковими накладними з огляду на ст. 664 Цивільного кодексу України, відповідно до якої обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар. Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і Положення про документальне підтвердження забезпечення запасів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Мінфін України №88 від 24.05.1995р., до первинних документів відносять видаткові накладні.

Факт передачі товарно - матеріальних цінностей підтверджується видатковими накладними до договору №6213/1 купівлі - продажу від 06.06.2013 року які підписаними сторонами.

Право на віднесення сум до податкового кредиту підтверджено наявними у справі податковими накладними, виписаними Приватним підприємством «Тронік» на адресу позивача.

Приватним підприємством «Тронік» на адресу позивача виписано рахунки на оплату.

Оприбуткування на складі підтверджується картками складського обліку матеріалів.

Використання придбаних товарно - матеріальних цінностей у власній господарській діяльності підтверджується актами списання.

Щодо взаємовідносин позивача з товариством з обмеженою відповідальністю «Массів» суд зазначає наступне.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Массів» (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Профхім» (покупець) укладено договір поставки №26 від 26.05.2014 року відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцеві в обумовлений цим договором термін, піддони дерев'яні, якої були у використанні, а покупець зобов'язується приймати вказаний товар і оплачувати його.

Товарно - матеріальні цінності було прийнято на підставі специфікацій та видаткових накладних.

Право на віднесення сум до податкового кредиту підтверджено наявними у справі податковими накладними, виписаними товариством з обмеженою відповідальністю «Массів» на адресу позивача.

Оприбуткування придбаних товарно - матеріальних цінностей на складі підтверджується картками складського обліку матеріалів.

Подальша реалізація підтверджується видатковими та податковими накладними які виписані позивачем на адресу ОСОБА_3

Щодо взаємовідносин позивача з контрагентом - Товариством з обмеженою відповідальністю «Гуматекс ЛТД».

Факт передачі товарно - матеріальних цінностей підтверджується видатковими накладними та рахункам - фактурами які підписаними сторонами.

Право на віднесення сум до податкового кредиту підтверджено наявними у справі податковими накладними, виписаними Товариством з обмеженою відповідальністю «Гуматекс ЛТД» на адресу позивача.

Перебування товарно - матеріальних цінностей на складі підтверджується картками складського обліку матеріалів.

В подальшому придбані у Товариства з обмеженою відповідальністю «Гуматекс ЛТД» товарно - матеріальні цінності були реалізовані ТОВ «С-Транс» відповідно до договору №3101 від 04.01.2011 року.

Якість товару підтверджується сертифікатом якості.

Щодо взаємовідносин позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецтехстрой».

Факт передачі товарно - матеріальних цінностей підтверджується видатковими накладними та рахункам - фактурами які підписаними сторонами.

Право на віднесення сум до податкового кредиту підтверджено наявними у справі податковими накладними, виписаними Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецтехстрой» на адресу позивача.

Перебування товарно - матеріальних цінностей на складі підтверджується картками складського обліку матеріалів.

В подальшому придбані у Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтехстрой» товарно - матеріальні цінності були реалізовані ЗАТ «Термолайф» відповідно до договору №3001 від 04.01.2011 року.

Якість товару підтверджується сертифікатом якості.

Щодо взаємовідносин позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авангард 10».

Позивачем надано до суду звіт про використання коштів виданих на відрядження або під звіт, посвідчення про відрядження на ім'я ОСОБА_4, квитанції про використані під час відрядження кошти та службові записки.

Щодо взаємовідносин позивача з товариством з обмеженою відповідальністю «Альянсбуд».

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Профхім» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянсбуд» (підрядник) укладено договори підряду №12/1 від 19.12.2011 року, №0509-У від 05.09.2013 року, №0103-У від 19.03.2013 року, №0409-У від 04.09.2013 року, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується виконати роботи на монтаж дренажної системи згідно кошторисної документації замовника, замовник зобов'язується прийняти та оплатити зазначені роботи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянсбуд» має ліцензію державної архітектурно - будівельної інспекції України.

Сторонами на виконання умов договору підряду підписано договірну ціну, локальний кошторис, відомості ресурсів витрат замовника, відомості ресурсів затрат підрядника, розрахунки загальновиробничих витрат до локального кошторису №2-1-1 на монтаж дренажної системи.

Спільним Наказом Державного Комітету Статистики України та Державного комітету України з будівництва та Архітектури № 237/5 від 21.06.02 р. «Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві», затверджені типові форми № КБ-2в приймання виконаних підрядних робіт» та № КБ-3 «Довідка про вартість виконаних підрядних робіт». Дані типові форми розповсюджуються на будівельні організації, будівельні структурні підрозділи підприємств всіх видів економічної діяльності незалежно від форм власності, які виконують будівельні та монтажні роботи, роботи по капітальному та поточному ремонту споруд та будівель та інші підрядні роботи незалежно від форм власності даного підприємства.

Акти № КБ-2в є актами приймання виконаних підрядних робіт підрядчиком та в яких відображаються всі витрати підрядника: прямі (вартість матеріалів, виробів та конструкцій, заробітна плата, вартість експлуатації машин), загальновиробничі витрати, додаткові витрати, тощо, а також акти №КБ-3, які складаються для визначення вартості виконаних об'ємів будівельних робіт і відображаються понесені витрати підрядника по будові, тобто акти, які підтверджували фактичні обсяги виконаних робіт не відповідають вимогам наведеного наказу та не містять інформації про витрати, понесені тим чи іншим підрядником при виконанні будівельно-монтажних робіт, перелік використаних матеріально-технічних ресурсів, тощо, відповідачем був зроблений висновок про відсутність доказів їх пов'язаності з господарською діяльністю підприємства, а тому фактичне отримання позивачем будівельних робіт від контрагента не підтверджено належним чином оформленими первинними та іншими документами.

Відповідно приписам ст. 882 ЦК України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. Оскільки спеціальним нормативним документом для уніфікації звітних документів була затверджена форма акту № КБ-2в, то позивач та його контрагент повинні були дотримуватися порядку оформлення звітної документації по виконанню договорів будівельного підряду (підряду).

На підтвердження виконання робіт за договорами позивачем надані копії довідок про вартість виконаних робіт за формою КБ-3 та актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ2-в та підсумкову відомість ресурсів і локальний кошторис.

Право на віднесення сум до податкового кредиту підтверджено наявними у справі податковими накладними, виписаними Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянсбуд» на адресу позивача.

Щодо взаємовідносин позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгсервіс».

Між Товариством з обмеженою відповідальністю « ТЗП Торгсервіс» (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Профхім» (покупець) укладено договір постачання №0101 П від 04.01.2011 року відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця продукцію виробничо - технічного призначення а покупець - прийняти товар та оплатити постачальнику його вартість відповідно до умов цього договору.

Факт передачі товарно - матеріальних цінностей підтверджується видатковими накладними які підписаними сторонами.

Переміщення товарно - матеріальних цінностей у просторі підтверджено наданими до суду представником позивача товарно - транспортними накладними.

Право на віднесення сум до податкового кредиту підтверджено наявними у справі податковими накладними, виписаними Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЗП Торгсервіс» на адресу позивача.

Щодо взаємовідносин позивача з товариством з обмеженою відповідальністю «Авангард 10».

Право на віднесення сум до податкового кредиту підтверджено наявними у справі податковими накладними, виписаними Товариством з обмеженою відповідальністю «Авангард 10» на адресу позивача.

Використання придбаних товарно - матеріальних цінностей у власній господарській діяльності підтверджено актами списання.

Перебування товарно - матеріальних цінностей на складі підтверджується картками складського обліку матеріалів.

Щодо взаємовідносин позивача з товариством з обмеженою відповідальністю «Престиж 10».

Представником позивача надано до суду звіти про використання коштів виданих на відрядження або під звіт та посвідчення на відрядження разом з відмітками про вибуття, прибуття в пункти призначень, вибуття з них і прибуття до місця постійної роботи.

На підтвердження використаних під час відрядження коштів позивачем надано до суду квитанції та службові записки

Право на віднесення сум до податкового кредиту підтверджено наявними у справі податковими накладними, виписаними Товариством з обмеженою відповідальністю «Престиж 10» на адресу позивача.

Щодо взаємовідносин позивача з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5.

Між та товариством з обмеженою відповідальністю «Профхім» (замовник) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 (виконавець) укладено договір №0104-У відповідно до умов якого виконавець зобов'язується надати замовнику за плату бухгалтерські послуги а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її.

Виконання робіт за договором підтверджується актами приймання - здачі виконаних робіт (надання послуг), звітами про виконану роботу.

Щодо взаємовідносин позивача з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Профхім» (замовник) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 укладено договір №0301-У від 03.01.2012 року відповідно до умов якого виконавець зобов'язується надати замовнику за плату, визначені в цьому договорі, а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її.

Виконання робіт за договором підтверджується актами прийому - здачі робіт які підписані сторонами та скріплені печатками.

Подальший рух та використання у власній господарській діяльності придбаних товарно - матеріальних цінностей підтверджується наступними договорами та первинною документацією.

Між ТОВ «БИТХІМ» ЛТД (продавець) та ТОВ «Профхім» (покупець) укладено договір №07021347 від 07.02.2013 року відповідально до умов якого продавець зобов'язується поставити продукцію а покупець зобов'язується прийняти та оплатити по реквізитам продавця.

Слід відзначити, що факт отримання товару підтверджується видатковими накладними з огляду на ст. 664 Цивільного кодексу України, відповідно до якої обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар. Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і Положення про документальне підтвердження забезпечення запасів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Мінфін України №88 від 24.05.1995р., до первинних документів відносять видаткові накладні.

Факт передачі товарно - матеріальних цінностей а саме: соди кальцінованої, підтверджується видатковими накладними які підписаними сторонами.

Право на віднесення сум до податкового кредиту підтверджено наявними у справі податковими накладними, виписаними ТОВ «БИТХІМ» ЛТД на адресу позивача.

Частиною 2 ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що документами для юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення, є посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж.

Відповідно до абз.27 п.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (затверджено наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998р. за №128/2568; далі за текстом -Правила №363) товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Підпунктом 11.1 п.11 Правил №363 визначено, що товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля є основними документами на перевезення вантажів.

Позивачем до матеріалів справи на підтвердження переміщення товарно матеріальних цінностей у просторі надано товарно - транспортні накладні.

Придбаний у ТОВ «БИТХІМ» ЛТД товар було оприбутковано на складі, що підтверджується картками складського обліку матеріалів.

Якість придбаних товарно - матеріальних цінностей підтверджується паспортами якості.

Відповідно до договору постави №0712 від 27.12.2013 року укладеного між ТОВ «Профхім» (постачальник) та ТОВ «Двигун плюс» (покупець), позивачем було реалізовано соду кальциновану, що підтверджується видатковими накладними, податковими накладними.

Між ТОВ «Углетехсервіс» (покупець) та ТОВ «Профхім» (постачальник) укладено договір №4301 від 01.01.2011 року відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, хімічну продукцію у відповідності з накладними які є невід'ємною частиною даного договору, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити даний товар.

Факт передачі товарно - матеріальних цінностей підтверджується видатковими накладними які підписаними сторонами.

Право на віднесення сум до податкового кредиту підтверджено наявними у справі податковими накладними, виписаними позивачем на адресу ТОВ «Углетехсервіс».

Переміщення товарно - матеріальних цінностей у просторі підтверджується товарно - транспортними накладними.

Факт передачі товарно - матеріальних цінностей по взаємовідносинам з ТОВ «С-Транс» підтверджується видатковими накладними, товарно транспортними накладними.

Право на віднесення сум до податкового кредиту підтверджено наявними у справі податковими накладними, виписаними позивачем на адресу ТОВ «С-Транс».

Між ПАТ «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе» (покупець) та ТОВ «Профхім» (постачальник) укладено договір поставки №67920/4 від 17.02.2012 року, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити а покупець прийняти та оплатити товар на умовах даного договору.

Товарно - матеріальні цінності були передані на підставі: специфікації, в якій зазначено найменування товару, кількість та вартість; видаткової накладної; довіреності на отримання товарно - матеріальних цінностей.

По взаємовідносинам з ТОВ «АТАІ Україна» позивачем підписано видаткові накладні, довіреність на отримання товарно - матеріальних цінностей та товарно - транспортні накладні.

Право на віднесення сум до податкового кредиту підтверджено наявними у справі податковими накладними, виписаними позивачем на адресу ТОВ «АТАІ Україна».

По взаємовідносинам позивача з ПП «Агророзсоші» позивачем надано до суду довіреності на отримання товарно - матеріальних цінностей та податкову накладну виписану позивачем на адресу ПП «Агророзсоші».

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Профхім» (постачальник) та акціонерним товариством закритого типу «Харківський жировий комбінат» (покупець) укладено договір поставки №10676 П від 24.01.2011 року відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити а покупець прийняти та оплатити товар на умовах даного договору.

Товарно матеріальні цінності було передано відповідно специфікаціям, видатковим накладним, довіреностям на отримання товарно - матеріальних цінностей

Переміщення товарно - матеріальних цінностей у просторі підтверджується товарно - транспортними накладними.

Право на віднесення сум до податкового кредиту підтверджено наявними у справі податковими накладними, виписаними позивачем на адресу акціонерним товариством закритого типу «Харківський жировий комбінат».

Суд оцінивши наявні в справі докази зазначає, що матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем та контрагентами позивача зобов'язань за спірними правочинами.

Враховуючи вищевикладені факти, суд зазначає, що надані документи відповідають вимогам чинного законодавства України та можуть вважатися доказами по справі, в розумінні положень глави 6 розділу 2 КАС України.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, судом встановлено реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами за вищевказаними договорами, що підтверджені належними доказами та усі зібрані докази у їх сукупності свідчать про те, що господарські операції позивача з його контрагентами мали товарний (реальний) характер, вчинені в межах та з метою господарської діяльності суб'єктів господарювання.

Слід зазначити, що відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-XIV (із змінами та доповненнями) податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Первинний документ це документ, який містить відомості про господарські операції та підтверджує факт їх здійснення (ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 року №996-XIV), тобто це письмове свідоцтво, що фіксує та підтверджує господарську операцію, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

До первинних документів бухгалтерського обліку належать видаткові накладні, акти виконаних робіт, платіжні доручення, касові ордери тощо. Всі ці документи містять відомості про відповідні господарські операції та підтверджують факт їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Враховуючи вищевикладені факти, суд зазначає, що надані документи відповідають вимогам чинного законодавства України та можуть вважатися доказами по справі, в розумінні положень глави 6 розділу 2 КАС України.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Пунктом 138.1, 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України передбачено, що фінансовий результат до оподаткування збільшується: на суму нарахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів, включених до витрат звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму залишкової вартості окремого об'єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, у разі ліквідації або продажу такого об'єкта.

Фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті; на суму залишкової вартості окремого об'єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або продажу такого об'єкта; на суму дооцінки та вигід від відновлення корисності основних засобів або нематеріальних активів в межах попередньо віднесених до витрат уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України Об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно приписів п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України).

Водночас згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Слід вказати, що контролюючий орган посилається на акти перевірок контрагентів.

З цього приводу суд вважає за необхідне вказати, що наявна у контролюючого органу інформація про можливі порушення з боку контрагентів позивача не може бути підставою для висновків про відсутність реальності здійснених ним господарських операцій.

В силу приписів Податкового Кодексу України акт перевірки, складений контролюючим органом відносно платника податків не є беззаперечним та безумовним доказом вчинення порушень контрагентами такого платника, за умови доведеності платником реальності вчинення господарської операції. При дослідженні факту здійснення господарської операцій оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. З урахуванням викладеного, суд наголошує, що з огляду на реальний характер операції, за наслідком виконання якої позивачем був сформований оспорюваний податковий кредит, порушення контрагентами правил здійснення податкової дисципліни та господарської діяльності (як-от відсутність за місцем реєстрації, несплата податків та зборів у необхідному розмірі тощо) не може бути підставою для позбавлення платника (позивача у справі) права на отримання податкової вигоди за умови відсутності доказів недобросовісності такого платника.

Суд також зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" позивач та його контрагент є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак за змістом Податкового кодексу України позивач та контрагент позивача є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

Слушність наведеного висновку окружного адміністративного суду підтверджується правозастосовною практикою Європейського Суду з прав людини (рішення від 22.01.2009 р. у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також правозастосовчою практикою Верховного Суду України (постанова від 09.09.2008 р. у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 р. у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 р. у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 р. у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень), врахування якої при відправленні правосуддя є обов'язковим в силу приписів ст. 244-2 КАС України.

Згідно ст. 22 Податкового Кодексу України об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не надано, а судом не встановлено доказів на підтвердження викладених в акті перевірки висновків про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

За правилами частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування свого рішення покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення ст. 71 КАС України та беручи до уваги приписи п. 4.1 ст.4 Податкового кодексу України, котрими встановлена презумпція правомірності рішень платника податків, суд доходить до висновку, що поданих суб'єктом владних повноважень доказів є явно недостатньо для висновку про правомірність спірних податкових повідомлень - рішень.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення № від 30.09.2015, № від 30.09.2015, № від 30.09.2015 винесені на підставі акту №442/20-38-22-02-04/32134121 від 27.08.2015 "Про результати планової виїзної документальної перевірки ТОВ "ПРОФХІМ" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року" підлягають скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень на може ґрунтуватися на припущеннях.

Із врахуванням вищевикладених обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Профхім" до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення рішення № від 30.09.2015, № від 30.09.2015, № від 30.09.2015 винесені на підставі акту №442/20-38-22-02-04/32134121 від 27.08.2015 "Про результати планової виїзної документальної перевірки ТОВ "ПРОФХІМ" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (юридична адреса: вул. Богдана Хмельницького, буд. 17, м. Харків, 61001, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Профхім" (юридична адреса: вул. Біологічна, буд. 17, м. Харків, 61030, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 8635,48 грн. (вісім тисяч шістсот тридцять п'ять грн. 48 коп.).

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 09 березня 2016 року.

Суддя Тітов О.М.