Справа № 804/14558/15
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Серьогіної О.В.,
при секретарі судового засідання Потіп О.М.
представника відповідача Смольнякова А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби №110100000/2015/200049/1 від 26.03.2015р. про коригування заявленої митної вартості товарів;
У судове засідання з'явився представник відповідача, який проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Розглянувши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 16.03.2015р. позивач звернувся до Дніпропетровської митниці з митною декларацією №110100000/2015/205382 для здійснення митного оформлення товару «рукавички латексні господарські та рукавички латексні господарські з бавовняним напиленням» в режимі «імпорт», придбаного за зовнішньоекономічним контрактом №2880-GL/CN від 02.12.2014р. у компанії «ZHANGJIAGANG EVERYOUNG IMPORT AND EXPORT CO., LTD» (Китай) на умовах поставки FOB CN Шанхай (Інкотермс-2010). Відповідно до специфікації №2 від 27.01.2015 р. до зовнішньоекономічного контракту ціна товару складає: рукавички латексні господарські - 0,195 дол. США за пару, рукавички латексні господарські з бавовняним напиленням - 0,287 дол. США за пару. Митна вартість товару була заявлена позивачем за ціною договору (основний метод).
Посадовою особою Дніпропетровської митниці відповідно до п.4.1 ст.54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі використаних при обчисленні митної вартості та перевірки числового значення заявленої митної вартості, за результатами якого встановлено наступне:
-банківський платіжний документ (swift) від 23.02.2015р. містить інформацію про оплату за товари по контракту №2880-GL/CN від 02.12.2014р. Враховуючи, що орієнтовна сума контракту складає 1 млн. дол. США (п.2.1), а найменування товарів узгоджується специфікаціями (п.2.3), оплату по банківському платіжному документу (swift) від 23.02.2015р. не можливо ідентифікувати з оцінюваною партією товару;
-у наданому до митного оформлення висновку Дніпропетровської ТПП №ГО-885 від 18.03.2015р. міститься посилання на інтернет-сайти www.alibaba.com, що є онлайн платформою для бізнесу, провідними постачальниками онлайнових маркетингових послуг для імпортерів, дає можливість створювати власні профілі будь-якій компанії та реєструватись будь-якому користувачу. Останнє унеможливлює перевірку ідентифікації компанії та перевірку сфери її діяльності, перевірку цінових даних, розміщені на сайті, що не дозволяє впевнитись у достовірності заявлених даних. Крім того, дані, зазначені експертом, не підпадають обчисленню: відсутні коефіцієнти (числове значення), порядок розрахунку тощо. Також в даному висновку визначена ринкова вартість товару, в той час як поняття «ринкової» вартості товару не тотожно поняттю «митної» вартості товару.
Враховуючи вищевикладене під час консультацій декларанта зобов'язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) виписку з бухгалтерської документації.
Одночасно декларанта повідомлено про можливість (відповідно до ч.6 ст. 53 Митного кодексу України) подати будь-які інші наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості. Крім того, декларанта повідомлено, що 23.02.2015р. за контрактом №2880-GL/CN від 02.12.2014р., виробник ZHANGJIAGANG EVERYOUNG IMPORT AND EXPORT CO., LTD, ТОВ «АТБ-Маркет» було проведено оформлення ідентичного товару за ціною 0,3716 дол. США за пару.
Під час проведення консультацій позивачем, крім виписки з бухгалтерської документації, були додаткового надані: розрахунок ТОВ «АТБ-Маркет» собівартості та роздрібної ціни на товар; розрахунок ТОВ «АТБ-Маркет» собівартості та роздрібної ціни на аналогічний товар, що був раніше ввезений позивачем; комерційну пропозицію постачальника від 27.01.2015р.; інформаційний лист постачальника від 23.03.2015р.; калькуляції постачальника від 05.01.2015р. та від 27.01.2015р. щодо собівартості товару; фотоматеріали цінників на товар у магазинах роздрібної торгівлі; фіскальний чек з продажу товару у магазині АТБ.
За результатами додатково наданих документів встановлено наступне. В додатково наданих калькуляціях собівартості виробника від 27.01.2015р. та від 05.01.2015р. містять відомості про зниження вартості матеріалів, транспортних витрат та торгівельної націнки відносно попередньої поставки. Однак відомостей щодо найменування сировинного матеріалу, обґрунтування та документальне підтвердження підстав зниження вартості сировини та складових ціни товару за поставками, здійсненими у наближений період, до митниці не надано. В обґрунтування зниження ціни товару декларантом до митниці надіслано інформаційний лист експортера б/н від 23.03.2015р. про те, що ТОВ «АТБ-Маркет» є стратегічним партнером, яким забезпечується регулярне розміщення замовлень та стосовно доцільності зниження ціни на поставлену продукцію для підтримання довгострокових партнерських відносин з урахуванням позитивної історії співробітництва і збільшення обсягів закупок. В супереч положенням ч.2 ст. 52 Митного кодексу України документальне підтвердження зазначених у листі експортера б/н від 23.03.2015р. відомостей не надано декларантом до митного оформлення та не надіслано листами підприємства до митниці. За наявною інформацією, в зоні діяльності митниці до ввезення оцінюваної партії товару, ТОВ «АТБ-Маркет» здійснено митне оформлення лише однієї митної декларації на поставку товару від компанії ZHANGJIAGANG EVERYOUNG IMPORT AND EXPORT CO., LTD, інформація про яку надіслана декларанту електронним повідомленням митниці від 19.03.2015р. Обсяг оцінюваної партії латексних рукавичок домогосподарських (154800 пар) співставний з попередньо ввезеним обсягом такого товару (101520 пар). Зазначеним спростовується надана декларантом до митного оформлення інформація експортера, що унеможливлює упевнитися в достовірності та точності заяви, поданої декларантом для цілей визначення митної вартості (ч.5 ст.54 Митного кодексу України).
Відповідно до положень ч.7 ст.55 Митного кодексу України спірний товар був випущений у вільний обіг за МД №110010000/2015/206325 від 26.03.2015р.
Згідно ч.8 ст. 55 Митного кодексу України позивач листом від 21.05.2015р. №21-05/1642 звернувся до відповідача з проханням скасувати спірне рішення про коригування митної вартості. Додатково надано лист уповноваженого банку від 20.05.2015 р. №1425 та копії МД від 30.04.2015р. №110100000/2015/209337.
За результатами опрацювання додатково наданих документів встановлено наступне.
В додатково наданій довідці ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» вказано, що за платіжним дорученням в іноземній валюті від 19.02.2015р. №63 та банківським платіжним документом (swift) оплата була здійснена 23.02.2015р., в тому числі по МД 206325 від 27.03.2015р. При цьому, на зазначеному у довідці банку дату оплати (23.02.2015р.) у банку відсутня інформація про номер та дату вказаної митної декларації. Крім того, довідка банку не є банківським платіжним документом, платіжним та/або банківським документом, які, відповідно до положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України, є документами, що надаються у підтвердження митної вартості товарів. Стосовно додатково наданої МД від 30.04.2015р. №110100000/2015/209337 відповідач зауважив, що дане митне оформлення відбулось після прийняття оскаржуваного Рішення про коригування митної вартості та ввезення товару за вказаною МД відбулось на підставі іншого зовнішньоекономічного контракту від 12.02.2015р. №2911-GL/CN (лист Дніпропетровської митниці ДФС України від 27.05.2015 р. №1256/10/04-50-25-02).
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.
У відповідності з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У відповідності зі ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
У відповідності з ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Слід звернути увагу, що Податковим кодексом України встановлено перелік документів, необхідний для ведення в цілях оподаткування.
Згідно п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені цим пунктом.
У відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» первинний документ - документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом мита вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою, відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, розуміється ціна. За якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Дані про митну вартість і її складові повинні піддаватися обчисленню, тобто митниця повинна мати можливість їх перевірити (наприклад, чи включені в ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати (за наявності) на страхування, перевантаження, складування, зберігання товару за межами митної території України, пов'язані з транспортуванням цього товару).
Враховуючи наявні невідповідності у наданих документах, у митниці відсутні відомості про включення всіх складових до заявленої декларантом митної вартості для проведення обчислення повноти таких витрат у заявленій митній вартості товару.
Отже, виявлені розбіжності позивачем жодним чином обґрунтовані не були.
Неможливість застосування першого методу обумовлена ненаданням позивачем затребуваних митницею додаткових документів, наявністю розбіжностей в наданих документах, ненаданням підприємством обґрунтувань таких розбіжностей, а також неможливістю обрахування всіх складових митної вартості.
Тому, митним органом було вжито заходи щодо обрання іншого методу визначення митної вартості.
Так, відповідно до ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:та) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Відповідно до ст. 59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті.
Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
Згідно ч.1-3, 7 ст. 60 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.
У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.
Відповідно п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, які затверджені наказ Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 у графі 33 рішення зазначаються обставини його прийняття та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості; послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
Підставою для сумнівів щодо заявленої митної вартості товарів є, насамперед, рівень його ціни, якщо він істотно відрізняється від цін на аналогічні товари, відомості стосовно яких не викликають сумнівів та ретельно перевірялися. Таке порівняння здійснюється шляхом використання інформації, яка міститься в базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України.
Наказом Державної митної служби України № 1341 від 04.11.2010 р. затверджено Положення про Єдину автоматизовану інформаційну систему Державної митної служби України (ЄАІС Держмитслужби), основними функціями якої, зокрема, є збір, накопичення, систематизація, обробка та узагальнення інформації в сховищі даних, перетворення її до форми, зручної для проведення аналізу та ведення митної статистики; автоматизована підтримка виконання посадовими особами митних органів процедур митного контролю та оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, а також контролю за переміщенням вантажів, що перебувають під митним контролем; автоматизація застосування системи управління ризиками.
Згідно ст. 33 Митного кодексу України органи доходів і зборів використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віддані, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документів.
Суд звертає увагу, що аналіз чинного законодавства України, що регулює дані відносини дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.
Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару.
Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.
Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 р. у справі № 21-52а12.
Відповідно до ч.1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Враховуючи зазначені результати перевірки, невідповідності відомостей у наданих документах, виявлені під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості та за результатами розгляду додатково наданих документів, неможливість проведення обчислення заявленого рівня митної вартості на підставі наданих документів, у митниці були відсутні підстави для визнання заявленої декларантом митної вартості.
У відповідності зі ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
В свою чергу ст. 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, як і визначення методу її обчислення у встановленому законом порядку в разі виникнення обґрунтованого сумніву, відносяться до виключної компетенції митних органів.
Тому у суду немає підстав для того, щоб підміняти митний орган, визначаючи інший метод обчислення митної вартості.
Таку правову позицію сформулював Верховний Суд України в постанові від 17.12.2013 р. у справі № 21-439а13.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем оскаржувані картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів були винесені у відповідності з вимогами чинного законодавстві, доводи позовної заяви є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що рішення прийнято на користь суб'єкта владних повноважень, у зв'язку з чим судові витрати понесені позивачем не підлягають стягненню з державного бюджету відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст. 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 26 січня 2016 року

Суддя О.В. Серьогіна