Справа № 815/5961/15
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/5961/15

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г. П.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача Косцової І.П.
суддів Турецької І.О.
Стас Л.В.
за участю: секретаряРазінкіної Л.В.
представника апелянта - Аверіної В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року по адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Одеської митниці Державної фіскальної служби України в особі м/п «Іллічівськ» Одеської митниці Державної фіскальної служби, Головного Управління державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправними дій щодо визначення митної вартості товару, скасування рішення про коригування митної вартості товарів, визнання недійсною картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів -,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Аквафрост» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС України від 10.09.2015 року про коригування митної вартості товарів та визнати протиправними дії щодо визначення митної вартості товарів, визнати недійсною картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, а також стягнути з Державного бюджету України на користь позивача надмірно нарахований податок на додану вартість, додатковий імпортний збір та імпортне мито у розмірі 198 094,82 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що митний орган безпідставно відмовив Товариству у митному оформленні товару за ціною договору, невмотивовано визначивши іншу митну вартість товарів, ніж та, що була задекларована суб'єктом господарювання.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ТОВ «Аквафрост», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у справі з'ясовано, що 10.09.2015 року позивач подав до митного органу електронну митну декларацію для митного оформлення товару, в якій митна вартість товару визначена за ціною договору. Для підтвердження митної вартості товарів Товариством подано зовнішньоекономічний договір (контракт) №1/09-14-оf/ від 01.09.2014 року, додаток до контракту № 22 від 01.09.2015 року та інвойс №464227 від 01.09.2015 року.

При здійсненні митного оформлення посадовими особами митного органу було виявлено розбіжності у підписах продавця у контракті, додатку до нього та інвойсі, що стало підставою для висновку про те, що вказані суперечності можуть свідчити про неавтентичність поданих документів та про можливу підміну документів з метою заниження заявленої митної вартості товарів. Враховуючи виявлені розбіжності, митний орган направив на адресу Товариства вимогу про надання додаткових документів, а саме: виписки з бухгалтерської документації; прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, однак останній вимогу митного органу не виконав, та витребуваних документів не надав.

У зв'язку з ненаданням позивачем додаткових документів Одеською митницею ДФС України 10.09.2015 року винесено рішення про коригування митної вартості товару № 500040605/2015/000003/2 та картку відмови № 500040605/2015/0008, які є предметом оскарження в даній справі.

Вирішуючи справу по суті, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було підтверджено правильність використання основного методу визначення митної вартості товарів, а тому відповідачем було правомірно винесено рішення про коригування митної вартості та картки відмови у прийнятті митної декларації.

Колегія суддів такий висновок суду першої інстанції вважає неправильним, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.51, ст.52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною ч.5 ст.54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару.

З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2014 року між підприємством «STERTAR SNACKS LTD» та ТОВ «Аквафрост» укладено контракт №1/09-14-оf/, відповідно до якого на умовах CIР м. Іллічівськ на митну територію України поставлено товар (заморожена ікра оселедця (очищена) на загальну суму 57 000 доларів США. При цьому ТОВ "Аквафрост" заявлено митну вартість товару у розмірі 3,00 долари США за 1 кг.

Перевіряючи правомірність застосування методів визначення митної вартості, митним органам слід виходити із ст.58 Митного кодексу України, за якою перший метод визначення митної вартості може бути використаний лише за умови, якщо дані, заявлені декларантом, підтверджені документально та є достовірними, підтверджені документально або визначені кількісно і достовірні та/або наявна хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Декларант подав документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору,

Частиною 3 статті 53 Кодексу визначено, що у разі якщо зазначені у частині 2 цієї статті документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язана протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребовування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Приписи вказаних статей зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган Міндоходів повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено колегією суддів та вбачається з матеріалів справи, підставами для виникнення сумніву у митного орану в достовірності поданих позивачем документів слугували розбіжності у підписах у контракті, додатку до нього та інвойсі, відсутність в інвойсі інформації про торгівельну марку, а також та обставина, що в комерційному інвойсі постачальником товару зазначено компанію «STERTAR SNACKS LTD» Кіпр, а відповідно декларації виробника виробником товару за МД є компанія "Norway Pelagic" (Норвегія).

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до листа Міністерства доходів і зборів України від 07.05.2014 року №10441/7/99-99-10-03-01-17 «Щодо судових спорів стосовно визначення (коригування) митної вартості товарів» виготовлення іноземним контрагентом документів, що підтверджують митну вартість товарів, на різних бланках та підписання їх різними особами за відсутності розбіжностей у числових значеннях не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів. Такі розбіжності не свідчать про невірні числові значення складових митної вартості товарів та можуть бути зумовлені особливостями організації бухгалтерського обліку та розподілу обов'язків між працівниками відповідного підприємства.

Митним органом не зазначено, як підпис на інвойсі вплинув на правильність визначення митної вартості товару і у яких саме документах містилися розбіжності у ціні товару та чи містилися вони взагалі.

Що стосується компаній відправника товару та продавця, колегія суддів зазначає, що згідно наявного в матеріалах справи додатку № 22 від 01.09.2015 року до контракту №1/09-14-оf/ від 01.09.2014 року (п.5) відповідальним вантажовідправником товару, що поставляється за даним договором, є компанія "Pelagia AS" (а.с.15).

Саме вказану компанію зазначено в документах позивача, зокрема, в митній декларації та інвойсі, отже, будь яких порушень з боку позивача в оформленні митних документів не вбачається.

Таким чином, відповідачем не доведена правомірність прийняття оскаржуваного рішення за резервним методом та неможливості визначення митної вартості товару за ціною договору.

Щодо стягнення надмірно сплаченого податку на додану вартість та митних платежів колегія суддів зазначає, що вказані позовні вимоги заявлені передчасно.

Так, відповідно до Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, діючого на час спірних правовідносин, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 р. №618, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 р. за №1097/14364 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/а надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювало оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою та відповідний перелік документів.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу.

В свою чергу, процедура надання Висновку про повернення коштів регулюється Порядком взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справляння яких покладається на митні органи, затвердженого Наказом Державної митної служби, Державного казначейства України від 20.07.2007 №611/147 Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007р. за №1095/14362. (далі Порядок №611/147), згідно п.7 якого відповідний орган Державного казначейства України на підставі отриманого Висновку митного органу про повернення готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

Крім цього, відповідно до п. 17.1.10 ст. 17 Податкового кодексу України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з приписами п. 43.1. статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України 2012 року повернення помилково або надміру сплачених до дня набрання чинності цим кодексом сум митних платежів здійснюється у порядку, встановленому цим Кодексом та Податковим кодексом України.

За вимогами ч.1 ст.301 МК України 2012 р. повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 ПКУ для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями.

Виходячи зі змісту наведених законодавчих норм, колегія суддів зазначає, що чинним законодавством встановлений відповідний порядок стягнення надмірно сплаченого податку на додану вартість та інших платежів, який позивачем не дотриманий, у зв'язку з чим вимога щодо стягнення надмірно сплаченого податку на додану вартість та митних платежів задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповною мірою з'ясував всі обставини справи, не дав належної правової оцінки наявним у справі доказам та доводам сторін, що призвело до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Тому рішення суду першої інстанції, відповідно до ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст.202, п.3 ч.1 ст.205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року по адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Одеської митниці Державної фіскальної служби України в особі м/п «Іллічівськ» Одеської митниці Державної фіскальної служби, Головного Управління державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправними дій щодо визначення митної вартості товару, скасування рішення про коригування митної вартості товарів, визнання недійсною картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів - скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» задовольнити частково.

Визнати недійсною картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Державної фіскальної служби України в особі м/п «Іллічівськ» Одеської митниці Державної фіскальної служби від 10.09.2015 року №500040605/2015/00008.

Скасувати рішення Одеської митниці Державної фіскальної служби України в особі м/п «Іллічівськ» Одеської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 10.09.2015 року №500040605/2015/000003/2.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Одеської митниці Державної фіскальної служби України в особі м/п «Іллічівськ» Одеської митниці Державної фіскальної служби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» судові витрати у розмірі 6239,98 грн. (шість тисяч двісті тридцять дев'ять гривень дев'яносто вісім копійок) сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя - доповідач: /підпис/І.П. Косцова
Судді: /підпис/І.О.Турецька
/підпис/Л.В. Стас