Справа № 464/1395/16-а
Суддя: Мичка Б. Р.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/1395/16-а
пр.№ 2-а/464/99/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2016 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Мички Б.Р.

за участі секретаря судового засідання Янишин М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії відповідача та зобов'язати відновити з 01 червня 2015 року виплату позивачу пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова та отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з лютого 2012 року. Окрім цього, продовжує працювати та перебуває на посаді заступника начальника управління оподаткування юридичних осіб - начальника відділу контролю за декларуванням податку на додану вартість Головного управління ДФС у Львівській області. З 01 квітня 2015 року відповідачем припинено виплату даної пенсії з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Однак, з 1 червня 2015 р. відпали обставини, які б перешкоджали отримувати пенсію по інвалідності, а тому просить позов задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні викладеним у фабулі адміністративного позову, просить такий задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, надала суду пояснення аналогічні викладеним в письмових запереченнях, в яких зазначила, що 01 квітня 2015 року набули чинності норми Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213, якими ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» викладено у новій редакції. Відповідно до вказаної статті тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, пенсії, призначені відповідно до цього Закону у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» не виплачується. Після звільнення з роботи та подання до органу Пенсійного фонду України за місцем проживання трудової книжки із записом про звільнення або відповідно витягу з наказу, з дня, наступного за днем звільнення, пенсія виплачується у повному розмірі. А відтак, вважає, що виплату пенсії по інвалідності позивачу ОСОБА_1 було припинено відповідно вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, тому ухвалою судді від 08 лютого 2016 року позовні вимоги поза межами строку звернення до адміністративного суду за період з 01 червня 2015 року до 07 серпня 2015 року залишено без розгляду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, у зв'язку з чим перебуває на обліку у відповідача Управлінні Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова, де з лютого 2012 року отримувала пенсію по інвалідності у відповідності до ст.33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Окрім цього, позивач ОСОБА_1 продовжує працювати, є державним службовцем та працює на посаді заступника начальника управління оподаткування юридичних осіб - начальника відділу контролю за декларуванням податку на додану вартість Головного управління ДФС у Львівській області.

У зв'язку із набранням чинності з 1 квітня 2015 р. Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» позивачуОСОБА_1, як пенсіонеру, яка працює на посаді державного службовця, виплату пенсії по інвалідності призупинено, починаючи з 01 квітня 2015 року.

Вказані обставини встановлені судом відповідно до матеріалів справи та учасниками процесу не заперечуються.

Так, з 1 квітня 2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року, яким внесено зміни у ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно яких: тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Згідно з п.2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 р. порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Разом з тим, відповідно до п.5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 р. у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Дана норма закону чітко визначає подію, з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про державну службу».

Конституційний Суд України у п.3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 р. №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те. що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Аналізуючи наведене, суд прийшов до висновку, оскільки закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 р. прийнятий не був, а тому з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цим Законом не призначаються.

На підставі викладеного, з 1 червня 2015 р. посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відпали підстави для невиплати їй пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У ч.1 ст.11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів та не надав суду будь-яких доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо невиплати позивачу з 1 червня 2015 р. пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, відповідач, не виплачуюючи з 01 червня 2015 р. позивачу пенсію по інвалідності, не діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, чим порушив право позивача на отримання даної пенсії, у зв'язку з чим таке право потребує судового захисту в межах встановленого шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені положення закону, суд приходить висновку, що позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання останнього поновити позивачу пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 08 серпня 2015 року (період відкриття провадження по справі), є підставними та підлягають до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

А відтак, ОСОБА_1 слід присудити понесені нею судові витрати в розмірі 551,20грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова.

На підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», та керуючись ст.ст.2, 6, 11, 17, 18, 70, 71, 94, 158-163 КАС України, -

п о с т а н о в и в:

Позов задоволити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова та зобов'язати відновити з 08 серпня 2015 року виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Присудити ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в розмірі 551/п'ятсот п'ятдесят однієї/ гривні 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий:

Постанова є оригіналом, виготовлена в одному примірнику і зберігається у справі №464/1395/16-а