Справа № 806/5232/15
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 січня 2016 року Житомир Справа № 806/5232/15

Категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В. ,

секретар Степанов П.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу за позовом Житомирської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№4) до Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про визнання дій незаконними та скасування постанови,

встановив:

Житомирська виправна колонія управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№4) звернулась до суду з позовом до Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції, в якому просить:

- визнати дії державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції в частині накладення арешту на майно Житомирської виправної колонії (№4) незаконними;

- скасувати постанову від 25.05.2015р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену старшим державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції ОСОБА_3, якою накладено арешт на все майно Житомирської виправної колонії (№4).

Представник позивача в судовому засіданні проти закриття провадження не заперечувала.

Представник відповідача в судовому засіданні питання про закриття провадження залишив на розсуд суду.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи на виконанні у Богунському відділі державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження №47648434 про стягнення з Житомирської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби в Житомирській області (№4) боргу на користь юридичної особи, а саме ДП "Грозинське" 28995,14грн., з яких 21005,50 грн. - основного боргу, 4621 грн. - інфляційний втрат, 1542,28 грн. - 3% річних, 1826,15 грн. - судового збору. Дане виконавче провадження було відкрито 25.05.2015 року на підставі наказу №906/70/15, виданого 13.03.2015 року Господарським судом Житомирської області.

25.05.2015 року в межах даного виконавчого провадження старшим державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції Житомирської області ОСОБА_3 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника.

09.06.2015 року державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №47648494 з примусового виконання наказу №906/70/15 виданого 13.03.2015р. до зведеного виконавчого провадження №45818958, яке перебуває на виконанні в Богунському відділі державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції.

Не погоджуючись з постановою державного виконавця від 25.05.2015р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, позивач оскаржив її до Житомирського окружного адміністративного суду в порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Інший порядок судового оскарження, у тому числі коло учасників цього оскарження, визначено статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

За правилами статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <...> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <...>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 30 червня 2015 року у справі №825/2566/14 та від 11 листопада 2015 року у справі № 6-2187цс15.

У відповідності до частини 1 статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" від 13 грудня 2010 року № 3 (зі змінами відповідно до Постанови від 21 травня 2012 року № 5) передбачено, що судам необхідно враховувати, що всі справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) з метою виконання зведеного виконавчого провадження, у якому обєднано виконавчі провадження щодо виконання рішень судів різних юрисдикцій та/чи рішень інших органів (посадових осіб), належать до юрисдикції адміністративних судів, навіть у разі, коли у зведеному виконавчому провадженні відсутнє виконавче провадження з примусового виконання рішення адміністративного суду.

Юрисдикцію суддів щодо вирішення справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення в межах конкретного виконавчого провадження, яке об"єднано (приєднано) у зведене виконавче провадження, або зведеного виконавчого провадження, у якому об"єднано виконавчі провадження по виконанню рішень судів однієї юрисдикції, необхідно визначити з урахуванням положень частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 4 статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Разом з тим, враховуючи ту обставину, що оскаржувана постанова була винесена в межах виконавчого провадження на підставі наказу, виданого за результатами розгляду справи Господарським судом Житомирської області, за правилами ГПК України, а з оглянутого в судовому засіданні зведеного виконавчого провадження №45818958 було встановлено, що в ньому знаходяться тільки виконавчі провадження з примусового виконання наказів Господарського суду, докази того, що в даному виконавчому провадженні виконуються рішення по справах, розглянутих за правилами інших юрисдикцій, відсутні, тому даний позов підлягає розгляду в порядку господарського, а не адміністративного судочинства.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, провадження у даній справі підлягає закриттю.

Одночасно, суд роз"яснюює, що позивач має право звернутися з даним позовом до Господарського суду Житомирської області в порядку передбаченому ГПК України. Крім того, позивач має право звернутися до Житомирського окружного адміністративного суду в порядку ст.7 Закону України "Про судовий збір" з клопотанням про повернення судового збору.

Керуючись саттями 157, 160, 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Провадження у справі за позовом Житомирської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№4) до Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про визнання дій незаконними та скасування постанови від 25.05.2015 року про арешт майна закрити.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.В. Капинос

Повний текст ухвали складено 25 січня 2016 року