Справа № 580/2199/15-а
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 р.Справа № 580/2199/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Яковенка М.М. , Старосуда М.І.

при секретарі судового засідання Резніченко Ю.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області на Постанову Лебединського районного суду Сумської області від 01.12.2015р. по справі № 580/2199/15-а за позовом ОСОБА_1 до Лебединської міської ради Сумської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Лебединської міської ради Сумської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. Даний будинок є непридатним для проживання, оскільки не закінчено будівельні роботи, які закінчити на даний час він не має змоги. У звязку з цим, позивач звернувся до відповідача з заявою про надання податкової пільги, оскільки будівля не підлягає експлуатації для житла. Однак, відповідачем йому було відмовлено у задоволенні вказаної заяви. Позивач вважає відмову необгрунтованою, тому звернувся до суду та просить визнати протиправною відмову відповідача та зобов'язати визнати вказаний житловий будинок непридатним для проживання (а.с.4-5).

Постановою Лебединського районного суду Сумської області від 01.12.2015 року по справі № 580/2199/15-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено

: визнано протиправними дії виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області про відмову позивачу щодо визнання житлового будинку № АДРЕСА_1 непридатним для проживання; зобов'язано виконавчий комітет Лебединської міської ради Сумської області розглянути заяву позивача щодо визнання житлового будинку № АДРЕСА_1 непридатним для проживання

Виконавчий комітет Лебединської міської ради Сумської області, не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції змінити постанову Лебединського районного суду Сумської області від 01.12.2015 року по справі № 580/2199/15-а та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. (а.с.47-50)

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача , дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, витягом про державну реєстрацію прав та технічним паспортом на відповідний житловий будинок. (а.с. 7-14, 36, 54-59, 70-71)

13 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до міського голови з заявою про надання пільги з оподаткування житлової нерухомості відповідно до п.266.2 ст.266 Податкового Кодексу України та визнання будинку за адресою: АДРЕСА_1, як такого, що перебуває у аварійному стані. (а.с.35, 51-53)

Листом від 19.02.2015 року № 28 Виконавчим комітетом Лебединської міської ради Сумської області надано відповідь позивачу, якою запропоновано надати до міської ради для прийняття відповідного рішення додаткові документи: технічний паспорт жилого будинку з даними про його фізичну зношеність; висновок проектної або науково-дослідної організації (при необхідності) щодо технічного стану жилого будинку (жилого приміщення) та про неможливість або недоцільність проведення капітального ремонту будинку (жилого приміщення); висновок органу або закладу санітарно-епідеміологічної служби щодо відповідності жилого будинку (жилого приміщення) санітарним вимогам. Перелік спеціалізованих організацій, рекомендованих для виконання робіт з обстеження було додано. (а.с.60)

В подальшому, на замовлення ОСОБА_1 експертом було проведено технічне обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта «Двохповерховий житловий будинок по адресі: АДРЕСА_1, про що складено відповідний звіт. Із вказаного звіту вбачається, що дане обстеження проводилось на підставі листа Лебединської міської ради від 19.02.2015 року №28, експертом проведені роботи з технічного обстеження двоповерхового житлового будинку з метою визначення технічного стану будівельних конструкцій та інженерних мереж для можливості експлуатації його на час обстеження, та за висновком експерта двохповерховий житловий будинок на час обстеження не придатний для проживання, так як не закінчені будівельні роботи. (а.с.15-24, 64-68)

15 липня 2015 року ОСОБА_1 повторно звернувся до міського голови з заявою про надання пільги з оподаткування житлової нерухомості, оскільки будинок за адресою: АДРЕСА_1, не підлягає експлуатації для житла. До даної заяви позивачем було додано звіт «Про технічне обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж» та вказано про неможливість надання відповідного висновку санітарно-епідеміологічної служби у зв'язку з припиненням видачі службою таких висновків. (а.с.61-63)

Листом від 30.07.2015 року № 177 Виконавчим комітетом Лебединської міської ради Сумської області надано відповідь позивачу, якою відмовлено у визнанні приміщення непридатним для проживання та рекомендовано звернутись до суду з метою визнання вказаного житлового приміщення непридатним для проживання. (а.с.25, 69)

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень безпідставно не розглянуто звернення позивача .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п.265.1.1 п.265.1 ст.265 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з абз.«ґ» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 Кодексу не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, житлова нерухомість непридатна для проживання, в тому числі у зв'язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради.

За змістом статті 25 Закону України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. А відтак прийняття рішень про визнання житловою нерухомості непридатною для проживання, в тому числі у зв'язку з аварійним станом законом віднесено саме до компетенції сільської, селищної, міської ради.

Згідно ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності; сприяння розширенню житлового будівництва, подання громадянам, які мають потребу в житлі, допомоги в будівництві житла, в отриманні кредитів, у тому числі пільгових, та субсидій для будівництва чи придбання житла; подання допомоги власникам квартир (будинків) в їх обслуговуванні та ремонті; сприяння створенню об'єднань співвласників багатоквартирних будинків;

З вказаної норми вбачається, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють безпосереднє управління лише житловим фондом, який віднесений до комунальної власності. В усіх інших випадках вони надають відповідні дозволи, здійснюючи при цьому контроль за дотриманням прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку.

Приписами ст. 4 Житлового Кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що житловий фонд включає жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд).

Відповідно до ст.379 Цивільного кодексу України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Згідно із ст.6 Житлового кодексу України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків.

Згідно ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки», житловим приміщенням є опалюване приміщення, розташоване у надземному поверсі, призначене для цілорічного проживання і яке відповідає санітарно-епідеміологічним вимогам щодо мікроклімату і повітряного середовища, природного освітлення, допустимих рівнів нормованих параметрів відносно шуму, вібрації, ультразвуку та інфразвуку, електричних та електромагнітних полів та іонізуючого випромінювання.

Відповідно до ст.7 Житлового кодексу України порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання встановлюється Радою Міністрів Української РСР.

Пунктами 3 та 4 Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 26.04.1984 року № 189, передбачено порядок проведення обстеження стану жилих будинків.

Згідно з п.5 даного Положення якщо під час обстеження стану жилих будинків буде виявлено невідповідність санітарним і технічним вимогам цих будинків (жилих приміщень), яку можливо і доцільно усунути шляхом проведення капітального ремонту, житлово-експлуатаційна організація вирішує в установленому порядку питання про проведення такого ремонту. В разі неможливості або недоцільності проведення капітального ремонту житлово-експлуатаційна організація вносить до виконкому районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів пропозицію про визнання жилого будинку (жилого приміщення) таким, що не відповідає вказаним вимогам і є непридатним для проживання.

Відповідно до п.8 Положення виконавчий комітет відповідної місцевої Ради народних депутатів розглядає подані комісією матеріали і приймає рішення щодо придатності жилого будинку (жилого приміщення) для проживання.

При цьому, згідно із п.10 Положення виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів або утворювані ними органи управління, а також відповідні підприємства, установи, організації ведуть облік непридатних для проживання жилих будинків (жилих приміщень) та видають довідки (виписки з рішень виконавчого комітету місцевої Ради) про визнання жилого будинку (жилого приміщення) таким, що не відповідає санітарним і технічним вимогам.

Приписами пунктів 11 та 12 вказаного Положення, в свою чергу, визначено порядок прийняття рішення щодо використання непридатного для проживання жилого будинку (жилого приміщення) в інших цілях або про знесення цього будинку.

Як вбачається із матеріалів справи, листі від 19.02.2015 року № 28 Виконавчим комітетом Лебединської міської ради Сумської області на звернення позивача надано відповідь , якою запропоновано надати до міської ради для прийняття відповідного рішення додаткові документи, тобто відповідач не зазначав про те, що розгляд питання не належить до його компетенції. В подальшому листом від 30.07.2015 року № 177 Виконавчим комітетом Лебединської міської ради Сумської області надано відповідь про відмову у визнанні приміщення непридатним для проживання, без розгляду на засіданні з рекомендацією звернутись до суду.

Колегія суддів зазначає, що прийняття рішення про визнання житла непридатним для проживання віднесено до компетенції саме органів місцевого самоврядування, а тому зобов'язання відповідача розглянути позивача щодо визнання житлового будинку непридатним для проживання, є передумовою для вирішення питання про надання податкової пільги, що в свою чергу є достатнім способом захисту порушеного права позивача.

Враховуючи викладене, переглянувши постанову суду першої інстанції, колегія суддів, вважає, що , доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог позивача не спростовують.

У відповідності до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Лебединського районного суду Сумської області від 01.12.2015р. по справі № 580/2199/15-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлений 21.03.2016 р.

Головуючий суддя (підпис)Лях О.П.
Судді(підпис) (підпис) Яковенко М.М. Старосуд М.І.