Справа № 820/10168/15
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 р. Справа № 820/10168/15

Головуючий 1 інстанції: Зінченко А.В.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Водолажська Н.С.,

Суддя Калиновський В.А., Суддя Бенедик А.П.

при секретарі Тітовій А.В.

за участю:

представника позивача ? ОСОБА_1

представника відповідача ? Коваленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2016р. по справі № 820/10168/15

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про скасування висновку та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому після уточнення позовних вимог просив: скасувати висновок (рішення) УГІРФО ГУМВС України в Харківський області про скасування громадянину В'єтнаму ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні; зобов'язати Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківський області поновити громадянину В'єтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідку на постійне проживання в Україні; зобов'язати ГУ ДМС України в Харківський області вчинити певні дії, а саме здійснити обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 17.11.08 р. громадянину В'єтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з її непридатністю для користування.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.16 р. по справі № 820/10168/15 позовні вимоги були задоволені: скасований висновок (рішення) УГІРФО ГУМВС України в Харківський області про скасування громадянину В'єтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідки на постійне проживання в Україні; зобов'язано Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківський області поновити громадянину В'єтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідку на постійне проживання в Україні; зобов'язано ГУ ДМС України в Харківський області вчинити певні дії, а саме здійснити обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 17.11.08 р. громадянину В'єтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з її непридатністю для користування.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.16 р. по справі № 820/10168/15 та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягає на законності судового рішення та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї та заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин В'єтнаму, паспорт НОМЕР_2 від 26.05.09 р., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, згідно довідки. Рішенням УГІРФО ГУМВС України в Харківський області на підставі дозволу на імміграцію та відповідно Закону України «Про імміграцію» позивача документовано посвідкою на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 17.11.08 р. В цій посвідці відображене місце реєстрації позивача.

Також в рішенні суду першої інстанції зазначено, що 14.09.15 р. позивач звернувся до ГУ ДМС України в Харківський області із заявою про здійснення йому обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 17.11.08 р. на підставі п. 3 ст. 14. постанови КМУ № 251 від 28.03.12 р., у зв'язку з її непридатністю для користування, та надав усі необхідні документи для здійснення такого обміну. Інспектор ГУ ДМС України в Харківський області документи у позивача не прийняв, обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні позивачу не здійснив, а в усній формі повідомив, що рішенням УГІРФО ГУМВС України в Харківський області його посвідка на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 17.11.08 р. скасована. При цьому суд першої інстанції вказав, що ніякої копії висновку (рішення) УГІРФО ГУМВС України в Харківський області про скасування громадянину В'єтнаму ОСОБА_3 посвідки на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 17.11.08 р. надано не було та ніякої письмової відповіді стосовно його звернення також не надано. Крім того, позивача не було повідомлено, у зв'язку з чим та на яких підставах скасовано його посвідку на постійне проживання в Україні.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що наявність з боку відповідача протиправної бездіяльності щодо нездійснення обміну посвідки позивачу та для відновлення прав позивача визнав за необхідне зобов'язати ГУ ДМС в Харківській області здійснити обмін посвідки громадянина Вєтнаму ОСОБА_3.

При цьому в судовому рішенні зазначено, що матеріалами справи підтверджено та це не заперечувалося відповідачем по справі, що 14.09.15 р. до ГУ ДМС України в Харківській області надійшла заява позивача щодо здійснення обміну бланку посвідки на постійне проживання у зв'язку із її непридатністю для користування. Разом з тим, в ході перевірки відповідачем встановлено, що рішенням ВГІРФО ГУ МВС України в Харківській області 17.11.08 р. позивач був документований посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 терміном дії безстроково, але 20.07.09 р. рішенням ВГІРФО ГУ МВС України в Харківській області громадянину Вєтнаму ОСОБА_3 скасовано рішення про надання посвідки на постійне проживання в Україні. Оригінал рішення зберігається в матеріалах особової справи громадянина Вєтнаму ОСОБА_3.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі зазначив, що у провадженні слідчого управління ГУ МВС України в Харківській області перебуває кримінальна справа № 18090089, порушена за ч. 1 ст. 358 КК України за фактом підробки документів. Справа порушена прокурором Харківської області 22.07.09 р. У ході досудового розслідування було встановлено, що протягом 2008 р. невстановлені особи підробили свідоцтва про народження дітей, народжених громадянами Вєтнаму. На підставі вказаних свідоцтв громадянам Вєтнаму були видані дозволи на імміграцію в Україну. В рамках даної кримінальної справи проводились слідчі дії слідчим відділом прокуратури Дніпропетровської області. На підставі постанови про проведення виїмки документів від 26.04.11 р., прийнятої слідчим управлінням прокуратури Дніпропетровської області, була здійснена виїмка оригіналів особових справ. Серед інших був вилучений оригінал особової справи № 348366 громадянина Вєтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 За інформацією, повідомленою Слідчим управлінням ГУМВС України в Харківській області, у липні 2014 р. для здійснення подальшого досудового розслідування прокуратурою Харківської області кримінальне провадження № 0000348 (кримінальна справа № 18090089) направлене до СВ Фрунзенського Р ХМУ ГУМВС України в Харківській області. На даний час до ГУ ДМС України в Харківській області особова справа № 348366 громадянина Вєтнаму ОСОБА_3 не поверталась. При цьому апелянт зазначив, що на звернення органу ДМС щодо повернення особових справ СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області надаються відповіді однакового змісту щодо необхідності забезпечення відповідачем явки іноземців до районного відділення з метою проведення певних слідчих дій за участю громадян Вєтнаму у вказаному кримінальному провадженні. Таким чином апелянт вказує, що ГУ ДМС України в Харківській області не мав об'єктивної можливості надати копію рішення про скасування позивачу посвідки.

Колегія суддів зазначає, що згідно ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов'язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства є рівними перед законом незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, ставлення до релігії, роду і характеру занять, інших обставин. Відповідно ст. 3 даного Закону іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території. Іноземці та особи без громадянства, які іммігрували на постійне проживання або прибули для тимчасового працевлаштування, отримують посвідки відповідно на постійне або тимчасове проживання.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України «Про імміграцію». Відповідно абз. 1 та 4 ч. 1 ст. 1 даного Закону імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання. Дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію. Положеннями ст. 6 вказаного Закону визначені повноваження спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкованих йому органів. Так, за приписами п. 2, п. 3 ч. 1 цієї статті спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядковані йому органи: перевіряють правильність оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутність підстав для відмови у його наданні; приймають рішення про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видають копії цих рішень особам, яких вони стосуються.

В ст. 9 наведеного Закону встановлені умови, порядок та перелік документів, необхідних для вирішення питання дозволу на імміграцію. Так, заяви про надання дозволу на імміграцію подаються: 1) особами, які постійно проживають за межами України, - до дипломатичних представництв та консульських установ України за кордоном за місцем їх постійного проживання; 2) особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до органів спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем їх проживання. Заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто до відповідного органу державної влади. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява може надсилатися поштою або за дорученням заявника, посвідченим нотаріально, подаватися іншою особою. Для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: 1) три фотокартки; 2) копія документа, що посвідчує особу; 3) документ про місце проживання особи; 4) відомості про склад сім'ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); 5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади з питань охорони здоров'я. Крім зазначених документів, зокрема, подаються: для осіб, зазначених у п. 2 ч. 3 ст. 4 цього Закону, - копії документів про призначення їх опікунами чи піклувальниками над громадянами України або про встановлення над ними опіки чи піклування громадянина України. У разі неподання особою всіх визначених цим Законом документів заява про надання дозволу на імміграцію не приймається. Термін розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію не може перевищувати одного року з дня її подання.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що для оформлення дозволу на імміграцію заявник повинен подати заяву з доданням певного пакету документів. У разі ж не надання особою повного пакету документів, заява про надання дозволу на імміграцію не приймається та, як наслідок, дозвіл на імміграцію та посвідка на проживання в Україні не видаються.

Положеннями ст. 10 та ст. 11 зазначеного Закону (у редакції, що діяла на час оформлення посвідки) встановлено, що дозвіл на імміграцію не надається: 1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку; 2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв'язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або проти яких порушено кримінальну справу, якщо попереднє слідство за нею не закінчено; 3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади з питань охорони здоров'я; 4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи; 5) особам, яким на підставі закону заборонено в'їзд на територію України; 6) в інших випадках, передбачених законами України. Особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем її проживання видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

Колегія суддів зазначає, що процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначено Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим постановою КМУ № 1983 від 26.12.02 р. У відповідності до пп. 2 п. 2 цього Порядку (в редакції, яка діяла на час надання посвідки) рішення за заявами про надання дозволу на імміграцію залежно від категорії іммігрантів приймають територіальні органи Департаменту в головних управліннях, управліннях МВС в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та м. Севастополі (далі - територіальні органи) - стосовно іммігрантів, які підпадають під квоту імміграції (крім іммігрантів, стосовно яких рішення приймає Департамент), а саме: батьків, чоловіка (дружини) іммігранта та його неповнолітніх дітей.

Згідно п. 12 вказаного вище Порядку, територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію: формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з'ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції Департаменту чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам; здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції.

З наведених норм вбачається, що прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції відповідних державних органів, які на підставі заяви іммігранта, аналізу отриманої інформації, матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу. Рішення про надання дозволу на імміграцію є підставою для отримання посвідки на постійне проживання.

Як було встановлено в ході розгляду справи в суді першої інстанції, рішенням УГІРФО ГУМВС України в Харківський області на підставі дозволу на імміграцію та відповідно Закону України «Про імміграцію» позивача документовано посвідкою на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 17.11.08 р.

В свою чергу, судом першої інстанції в своєму рішенні зазначено, що 14.09.15 р. позивач звернувся до ГУ ДМС України в Харківський області за адресою м. Харків, вул. Римарська, 24, у прийомні часи з заявою про здійснення йому обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 17.11.08 р. на підставі п. 3 ст. 14 постанови КМУ № 251 від 28.03.12 р. у зв'язку з її непридатністю для її користування та надав, на думку суду першої інстанції, усі необхідні документи для здійснення такого обміну, але інспектор ГУ ДМС України в Харківський області документи у позивача не прийняв, обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні позивачу не здійснив, а в усній формі повідомив, що рішенням УГІРФО ГУМВС України в Харківський області його посвідка на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 17.11.08 р. скасована.

Колегія суддів зазначає, що роблячи такий висновок, суд першої інстанції не врахував того, що наведені вище обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, оскільки в матеріалах справі відсутні будь-які письмові докази на підтвердження вказаних обставин. При цьому необхідно зазначити, що представником відповідача в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції не заперечувався факт знаходження позивача у приміщенні ГУ ДМС України в Харківський області та можливого надання йому працівниками цього органу якихось усних консультацій, разом з тим, представник відповідача зазначив, що із жодними письмовими заявами щодо здійснення обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні позивач до ГУ ДМС України в Харківський області не звертався. Крім того, необхідно зазначити, що згідно доповідної записки головного спеціаліста відділу імміграційної роботи ГУ ДМС України в Харківський області Кушнир Н.В., остання повідомила начальнику ГУ ДМС України в Харківський області, що 14.09.15 р. до ГУ ДМС України в Харківській області прибув громадянин СРВ ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Вказаний громадянин повідомив, що має намір здійснити обмін посвідки на постійне проживання в Україні, запитав, яким чином це можливо здійснити та які необхідно подати документи. Працівником ДМС України в Харківський області було роз'яснено гр. ОСОБА_3 підстави для здійснення обміну посвідки на постійне проживання в Україні, передбачені Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ № 251 від 28.03.12 р., та роз'яснений перелік документів, необхідних для подання до органу міграційної служби з метою обміну посвідки. З усних пояснень ОСОБА_3, він цікавився такою інформацією, оскільки видана йому раніше посвідка на постійне проживання є непридатною для користування. Однак, оригінал посвідки даний громадянин працівнику ДМС України в Харківський області не пред'явив для огляду, надав лише паспорт громадянина СРВ та копію посвідки, яку він начебто має намір поміняти. Огляд копії посвідки громадянина ОСОБА_3 свідчив про те, що дана копія зроблена з чіткого, якісного оригіналу, всі реквізити документа видимі, зрозумілі, тому, на її погляд, оригінал міг бути придатним для користування. Іншої інформації вказаний вище працівник громадянину ОСОБА_3 не повідомляла.

Після цього гр. ОСОБА_3 разом зі своїм представником вийшли з кабінету прийому громадян, жодних заяв про обмін посвідки гр. ОСОБА_3 здано не було. Скільки часу після прийому даний громадянин СРВ перебував у приміщенні ГУ ДМС України в Харківській області, де і яку інформацію отримував, їй невідомо. Крім того, їй невідомо, з якого джерела гр. ОСОБА_3 дізнався про скасування виданого йому дозволу на імміграцію чи посвідки на постійне проживання в Україні. Таку інформацію вона на даний час підтвердити не може, оскільки на підставі постанови про проведення виїмки документів від 26.04.11 р., прийнятої слідчим управлінням прокуратури Дніпропетровської області, було здійснено виїмку оригіналів особових справ. Серед інших було вилучено оригінал особової справи № 348366 гр. СРВ ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 На даний час до ГУ ДМС України в Харківській області особова справа № 348366 гр. СРВ ОСОБА_3 не поверталась. Копії документів особової справи гр. СРВ ОСОБА_3 у ГУ ДМС України в Харківській області також відсутні.

З метою повного та всебічного з'ясування фактичних обставин справи та з урахуванням того, що в матеріалах справи міститься чітка копія посвідки на постійне проживання в Україні, яка не містить видимих пошкоджень, в судовому засіданні судом апеляційної інстанції було зобов'язано представника позивача забезпечити явку позивача в судове засіданні та надати суду для огляду оригінал посвідки на постійне проживання в Україні громадянина СРВ ОСОБА_3, але представник позивача в судовому засіданні повідомила, що на даний момент гр. ОСОБА_3 перебуває за межами України та не має можливості з'явитися в судове засідання та надати суду для огляду оригінал посвідки на постійне проживання в Україні. Разом з тим, жодних доказів на підтвердження зазначених обставин (відомостей органів Держприкордонслужби про перетинання гр. ОСОБА_3 державного кордону України) представником позивача до суду апеляційної інстанції не надано.

Враховуючи те, що позивач із жодними письмовими заявами щодо вчинення дій по здійсненню обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 17.11.08 р. громадянину В'єтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з її непридатністю для користування до ГУ ДМС в Харківській області не звертався (із наданням передбачених чинним законодавством пакетом документів), у суду першої інстанції не було правових підставі для висновку про необхідність зобов'язання ГУ ДМС України в Харківський області вчинити певні дії, а саме здійснити обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 17.11.08 р. громадянину В'єтнаму ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з її непридатністю для користування, оскільки відповідач фактично і не відмовляв позивачу у вчиненні таких дій.

Щодо висновку суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про скасування висновку (рішення) УГІРФО ГУМВС України в Харківський області про скасування громадянину В'єтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідки на постійне проживання в Україні, колегія суддів зазначає, що таке рішення було прийняте на підставі того, що у провадженні слідчого управління ГУ МВС України в Харківській області перебуває кримінальна справа № 18090089, порушена за ч. 1 ст. 358 КК України за фактом підробки документів. Справа порушена прокурором Харківської області 22.07.09 р. У ході досудового розслідування було встановлено, що протягом 2008 р. невстановлені особи підробили свідоцтва про народження дітей, народжених громадянами Вєтнаму. На підставі вказаних свідоцтв громадянам Вєтнаму були видані дозволи на імміграцію в Україну. В рамках даної кримінальної справи проводились слідчі дії слідчим відділом прокуратури Дніпропетровської області. На підставі постанови про проведення виїмки документів від 26.04.11 р., прийнятої слідчим управлінням прокуратури Дніпропетровської області, було здійснено виїмку оригіналів особових справ. Серед інших було вилучено оригінал особової справи № 348366 громадянина Вєтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 За інформацією, повідомленою Слідчим управлінням ГУМВС України в Харківській області, у липні 2014 р. для здійснення подальшого досудового розслідування прокуратурою Харківської області кримінальне провадження № 0000348 (кримінальна справа № 18090089) направлено до СВ Фрунзенського Р ХМУ ГУМВС України в Харківській області. На даний час до ГУ ДМС України в Харківській області особова справа № 348366 громадянина Вєтнаму ОСОБА_3 не поверталась.

Відповідно ч. 2, ч. 3 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів зазначає, що приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог про скасування висновку (рішення) УГІРФО ГУМВС України в Харківський області про скасування громадянину В'єтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідки на постійне проживання в Україні суд першої інстанції не навів жодних мотивів з приводу того, на підставі чого він визнав цей висновок таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, не врахувавши при цьому тієї обставини, що копія такого висновку (рішення), за умови прийняття такого рішення, взагалі відсутня в матеріалах справи та не могла бути надана сторонами по справі з об'єктивних причин (у зв'язку з вилученням особової справи позивача в межах кримінальної справи) так само, як копія цього рішення (разом з завіреною копією особової справи позивача) не була надана на вимогу суду першої інстанції від 19.11.15 р.

За таких підстав слід зробити висновок про те, що і заявлена позивачем вимога, і рішення суду першої інстанції в цій частині ґрунтуються виключно на припущенні про наявність рішення, яке порушує права та законні інтереси позивача, на захист яких він має право звернутися до суду.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.16 р. по справі № 820/10168/15 прийнята з порушенням вимог чинного законодавства та без врахуванням вищенаведених обставин, вона підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.16 р. по справі № 820/10168/15 - задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.16 р. по справі № 820/10168/15 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування висновку та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, 24, м. Харків, 61057, ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 535 (п'ятсот тридцять п'ять) грн. 92 коп.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Калиновський В.А. Бенедик А.П.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 17.03.2016 року.