Справа № 816/108/16
Суддя: С.А. Іваненко
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/108/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Іваненка С.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Панькіної А.С.,

представника позивача - Шульгіна Г.Л.,

представника відповідача - Гаспаряна С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Салекс Абсолют" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2016 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Салекс Абсолют" (надалі - ТОВ "Салекс Абсолют", позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - Кременчуцька ОДПІ, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 19 січня 2016 року № /47.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав про безпідставність висновків контролюючого органу щодо завищення ТОВ "Салекс Абсолют" суми від'ємного значення з ПДВ за жовтень 2015 року на 60 650,00 грн внаслідок формування податкового кредиту за результатами господарських операцій з ТОВ "Проттон". Стверджував, що податковий кредит з ПДВ за жовтень 2015 року сформовано в порядку, встановленому чинним законодавством України, на підставі належним чином оформлених податкових накладних, а господарські операції з ТОВ "Проттон" носили реальний характер та відображені в бухгалтерському та податковому обліку на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав адміністративний позов та просив задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення адміністративного позову та просив відмовити у його задоволені повністю.

У письмових запереченнях наданих суду, відповідач зазначає, що

на підтвердження правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення посилається на висновки документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ТОВ "Салекс Абсолют" суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника у банку (рядок 23.2) по декларації за жовтень 2015 року, оформленої актом від 04.01.2016 №3/16-03-15-02-08/36345921, у якому зафіксовано порушення позивачем пункту 201.1 статті 201 та пункту 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24) декларації з ПДВ за жовтень 2015 року у розмірі 60650,00 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ТОВ "Салекс Абсолют" () зареєстроване в якості юридичної особи, перебуває на податковому обліку в Кременчуцькій ОДПІ та є платником податку на додану вартість (а.с. 95-102).

Працівниками Кременчуцької ОДПІ на підставі направлення № 648/16-03-15-02 від 21.12.2015 та наказу № 703 від 21.12.2015, виданого Кременчуцькою ОДПІ, відповідно пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України, постанови Кабінету міністрів України від 27.12.2010 № 1238 «Про затвердження переліку достатніх підстав, які надають податковим органам право на проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування такого податку», проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ "Салекс Абсолют" суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника у банку (рядок 23.2) по декларації за жовтень 2015 року.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт від 04.01.2016 №3/16-03-15-02-08/36345921, у якому зафіксовано порушення позивачем пункту 201.1 статті 201 та пункту 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24) декларації з ПДВ за жовтень 2015 року у розмірі 60 650,00 грн (а.с. 12-30).

На підставі акта перевірки від 04.01.2016 №3/16-03-15-02-08/36345921 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.01.2016 року № /47, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 60 650,00 грн (а.с. 32).

Позивач, вважаючи висновки викладені в акті перевірки від 04.01.2016 №3/16-03-15-02-08/36345921 упередженими та такими, що не відповідають фактичним обставинам, не погоджуючись із правомірністю прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, оскаржив їх до суду.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 44.1. статті 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Надаючи оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню від 19.01.2016 року № /47, суд виходить з наступного.

Як слідує зі змісту акта перевірки від 04.01.2016 №3/16-03-15-02-08/36345921, висновок про заниження "Салекс Абсолют" завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду по взаємовідносинах з ТОВ "Проттон", відповідач обґрунтовує тим, що:

жодного підтвердження про відношення наданих для перевірки висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи до партій товарів, отриманих ТОВ "Салекс Абсолют" від ТОВ "ПРОТТОН" у жовтні 2015 року (по податковим накладним № 3 від 01.10.2015, № 80 від 16.10.2015, №111 від 22.10. 2015р) для перевірки не надано;

згідно баз даних ДФС України, ТОВ "СІНТЕКС ІНГ" (), має основний вид діяльності - ВИРОБНИЦТВО ІНШИХ ХАРЧОВИХ ПРОДУКТІВ. В ході проведеного аналізу ланцюга постачання товару та за даними єдиного реєстру податкових накладних за жовтень 2015 року встановлено, що ТОВ "СІНТЕКС ІНГ" у жовтні 2015 року виписано податкову накладну від 30.10.2015 № 1. Відповідно до вказаної у податковій накладній номенклатурі, неможливо встановити переробку яких саме харчових інгредієнтів здійснювало ТОВ "СІНТЕКС ІНГ";

копій сертифікатів якості та висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи, в яких зазначено виробника продукції отриманої ТОВ "Салекс Абсолют" від ТОВ "ПРОТТОН" у жовтні 2015 (по податковим накладним № 3 від 01.10.2015, № 80 від 16.10.2015, № 111 від 22.10.2015) для перевірки не надано;

відповідно до даних ЄРПН, у жовтні 2015 року ТОВ "ПРОТТОН" придбавав товар під назвою "Агар-агар" у ТОВ "ЕЛКООПТ" () згідно податкової накладної від 01.10.2015 № 6. В даній податковій накладній зазначено наступний код товару згідно з УКТ ЗЕД - . Крім того ТОВ "ПРОТТОН" у попередніх періодах (липень 2015р.), згідно ВМД № 406117 від 22.07.2015 імпортовано наступний товар: "Загусники рослинного походження,без вмісту прекурсорів та наркотичних речовин: Напівочищений карагінан (Semi-refined carrageenan) у вигляді сухого порошку від брудно-білого до жовтуватого кольору для використання у харчовій промисловості". Код товару згідно з УКТ ЗЕД - . Кількість - 26 000 кг. Назва відправника - Zhejiang Top Biological Science & Technology Co., LTD, Китай.

Судом встановлено, що між ТОВ " Салекс Абсолют " (Покупець) та ТОВ "Проттон" (Продавець) укладено договір поставки від 19.05.2014 № 14 (а.с. 24-26). За умовами цього договору Продавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність Покупцю продукцію (іменовану надалі разом або окремо „Товар"), а Покупець зобов'язується прийняти Товар та своєчасно оплатити по цінам, в кількості і асортименті визначених умовами даного Договору (пункт 1.1 Договору).

Відповідно до пункту 2.1 Договору ціни на Товари, що продаються за цим Договором, вказані в рахунках фактура, які є невід'ємною частиною цього Договору.

Пунктом 3.1 цього Договору передбачено умови передачі Товару викладаються Сторонами відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів « 1НКОТЕРМС» (редакція 2010 року).

Передача Товару відбувається за домовленістю Сторін (пункт 3.2 Договору).

Відповідно до пункту 3.4 Договору Продавець надає на адресу Покупця на кожну партію товару, який передається згідно видаткової накладної грамотно та правильно оформлені наступні товаросупроводжувальні документи: рахунок-фактура, податкова накладна, видаткова накладна, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи, посвідчення про якість та ветеринарне свідоцтво - для продуктів тваринного походження, документ, передбачений діючим законодавством, підтверджуючий наявність або відсутність в складі сировини генетично модифікованих організмів.

Цей договір набуває чинності з дати підписання і діє до 19.05.2015. У випадку, якщо жодна із сторін за 10 днів до закінчення дії Договору не попередить письмово іншу сторону про свій намір припинити дію Договору, Договір автоматично пролонгується на наступний рік.

На виконання умов даного договору Продавцем були виписані рахунки фактури № СФ 0000793 від 01.10.2015, № СФ 0000870 від 16.10.2015 та №СФ 0000898 від 22.10.2015 (а.с. 41, 45, 49).

ТОВ "Проттон" виписано податкові накладні № 3 від 01.10.2015, № 80 від 16.10.2015 та № 111 від 22.10.2015, на підставі яких позивачем і було включено ПДВ в розмірі 75 649,80 грн до складу податкового кредиту, в т.ч.: за жовтень 2015 року суму 75 649,80 грн (а.с. 44, 48, 52).

Факт поставки товару засвідчено видатковими накладними: № РН 0000782 від 01.10.2015, № РН 0000857 від 16.10.2015 та № РН 0000898 від 22.10.2015 (а.с.42, 46, 50).

Транспортування здійснювалось ТОВ "Нова Пошта", що підтверджується: експрес-накладними: № 8195 від 01.10.2015, №4231 від 16.10.2015 та №4798 від 22.10.2015 (а.с. 43, 47, 51); актами прийому-передачі товарів від 02.10.2015, від 19.10.2015 та від 26.10.2015 (а.с. 79-81).

Оплата за вищевказаний товар у жовтня 2015 року не проводилась Кредиторська заборгованість складає: станом на 01.10.2015 249 499,00 грн; станом на 01.11.2015 550 399,40 грн, про що зазначено в акті перевірки та підтверджується актами звіряння (а.с. 38-39).

На підтвердження реальності здійснення зазначених господарських операцій за вказаним договором позивачем надані до суду наступні документи: договір постачання (а.с. 24-26), податкові накладні: № 3 від 01.10.2015, № 80 від 16.10.2015 та № 111 від 22.10.2015 (а.с. 44, 48, 52); видаткові накладні: № РН 0000782 від 01.10.2015, № РН 0000857 від 16.10.2015 та № РН 0000898 від 22.10.2015 (а.с.42, 46, 50); рахунки фактури: № СФ 0000793 від 01.10.2015, № СФ 0000870 від 16.10.2015 та № СФ 0000898 від 22.10.2015 (а.с. 41, 45, 49); експрес-накладні № 8195 від 01.10.2015, № 4231 від 16.10.2015 та № 4798 від 22.10.2015 (а.с. 43, 47, 51), журнал реєстрації довіреностей (а.с. 69-72); виписки з банківських рахунків (а.с. 86-94); копії сертифікатів якості товару, сертифікати аналізів, якісні посвідчення та висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи (а.с. 55-64).

На підтвердження подальшого використання у господарській діяльності позивачем надані: подорожні листи (а.с. 82-84); витяги з журналу обліку сировини (а.с. 73-75); витяги з оборотного рахунку 201 (а.с. 76-78); акти прийому-передачі товарів від 02.10.2015, від 19.10.2015 та від 26.10.2015.

Відповідно до підпункту 14.1.181. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з підпунктом а) пункту 198.1. статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу положень пункту 198.2. статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Суд також враховує, що пунктом 44.1. статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до положень частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства.

З огляду на викладене, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними податковими накладними, первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Необхідною умовою для включення до податкового кредиту сум ПДВ, є наявність ділової мети у діях платника податку, а саме, продажу придбаного товару не нижче ціни придбання, придбання послуг, використання яких має позитивний вплив на результати господарської діяльності платника податку, тобто здійснення господарської діяльності, яка направлена на реальне отримання платником податків економічної вигоди від здійснених ним господарських операцій.

Товарно-матеріальні цінності придбавалися позивачем у ТОВ "Проттон" з метою здійснення господарської діяльності відповідно до основних видів діяльності, зазначених у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме, для виробництва кондитерських виробів, що підтверджено Журналами обліку сировини по складу, накладними - вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що господарські операції позивача з ТОВ "Проттон" мали реальний характер, викликаючи зміни в структурі активів позивача, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку, тому формування позивачем податкового кредиту з ПДВ на підставі належним чином оформлених податкових накладних, і відповідно визначення від'ємного значення з ПДВ, ґрунтується на вимогах Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 184.1 статті 184 Податкового кодексу України визначено, що реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку.

Факту визнання недійсними або анулювання свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість контрагента позивача на момент здійснення господарської операції судом не встановлено.

Отже, в ході судового розгляду доведено, що позивачем правомірно, на підставі належним чином оформлених податкових накладних включено до складу свого податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів

Посилання відповідача на те, що ТОВ " Салекс Абсолют " отримував ТОВ "Проттон" продукцію не вітчизняного виробництва, суд не бере до уваги, оскільки відповідачем не надано жодного документального підтвердження цього факту, а висновки ревізора - інспектора викладені в акті перевірки не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У даному випадку позивач довів суду, що він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Приписами статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Салекс Абсолют" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 19 січня 2016 року №/47.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (ідентифікаційний код 39780421) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Салекс Абсолют" (ідентифікаційний код 36345921) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 15 березня 2015 року.

Суддя С.А. Іваненко