Справа № 820/8100/15
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 р.Справа № 820/8100/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2015р. по справі № 820/8100/15

за позовом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 19447,18 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2015 р. по справі № 820/8100/15 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківського міського центру зайнятості заборгованість у сумі 19447,18 грн.

Відповідач, ОСОБА_1, не погодилась з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу. Свою незгоду з постановою суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, та зазначає, що вона не була належним чином зареєстрована, як фізична особа-підприємиць, і жодного дня не здійснювала підприємницької діяльності, а тому вважає, що підстав для задоволення позову у суду першої інстанції не було. Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2015 р. по справі № 820/8100/15 та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача та представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, доводи апеляційної скарги, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.07.2013 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, подала до Харківського міського центру зайнятості заяву з проханням надати їй статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, де вказала, що не є підприємцем, трудовою діяльністю не займається і пенсію не отримує (а.с. 18-20).

Наказом Харківського міського центру зайнятості від 15.08.2013 р. № НТ130815 ОСОБА_1 було надано статус безробітного з призначенням допомоги по безробіттю строком на 720 календарних днів з 15.07.2013 р. по 26.06.2014 р. (з урахуванням досягнення відповідачем пенсійного віку), та відповідач у спірних правовідносинах отримав кошти в розмірі 19447,18 грн. як допомогу по безробіттю.

Харківським міським центром зайнятості на підставі надходження інформації з ЄДРЮОФОП була проведена звірка стосовно ОСОБА_1, за результатами якої складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 05.06.2015 р за №178ФОП, в якому зазначено, що ОСОБА_1 на момент отримання статусу безробітного приховала факт своєї реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності.

05.06.2015 року Харківським міським центром зайнятості був виданий наказ за № 731 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1» за період з 02.08.2013 року по 26.06.2014 року у сумі 19447 грн. 18 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було незаконно отримано допомогу по безробіттю у розмірі 19447 грн. 18 коп.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

З матеріалів справи встановлено, що при реєстрації в центрі зайнятості відповідачем подавалася заява про надання статусу безробітного, в якій вона зазначила, що на даний час не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності (а.с. 18).

Згідно пункту 5 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року N 60/62 (далі - Порядок №60/62) перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості, зокрема шляхом звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними у державних реєстраторів. За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили. У разі встановлення недостовірності даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, особа ознайомлюється з актом, про що засвідчує власним підписом. У разі відмови особи підписати акт про це робиться відповідна відмітка спеціалістом центру зайнятості.

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців за заявниць ким принципом» структурним підрозділом Харківського міського центру зайнятості опрацьовано інформацію, яка надійшла з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно фізичних осіб-підприємців, які припинили підприємницьку діяльність згідно цього Закону.

За результатами проведеної перевірки позивачем було встановлено, що відповідач в період перебування на обліку в центрі зайнятості був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців гр. ОСОБА_1 у період перебування на обліку в центрі зайнятості мала правовий статус фізичної особи - підприємця. Датою реєстрації припинення підприємницької діяльності у витязі вказано 16.01.2015 р. (а.с. 12-13). Отже, на дату набуття відповідачем статусу безробітного гр. ОСОБА_1 не втратила статусу фізичної особи-підприємця.

Положеннями ч. 3 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" встановлено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Таким чином, на момент звернення до позивача із заявою про надання статусу безробітного та виплати коштів по безробіттю, відповідач був зареєстрований як фізична особа - підприємець і рахувався в Єдиному державному реєстрі, у зв'язку з чим не мав права на отримання допомоги по безробіттю.

Згідно пункту 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №357 від 20.03.2006 року у разі встановлення центрами зайнятості належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законом порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 при реєстрації в службі зайнятості не повідомила про непроведену реєстрацію припинення підприємницької діяльності, вона неправомірно набула статусу безробітного і, відповідно, отримувала допомогу по безробіттю за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" безпідставно і незаконно.

Довід апеляційної скарги ОСОБА_1 про фактичне нездійснення нею підприємницької діяльності після державної реєстрації колегія суддів не приймає, оскільки відповідальність, передбачена ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", ставиться законодавцем в залежність саме від державної реєстрації фізичної особи-підприємця та припинення підприємницької діяльності, а не від наявності чи відсутності дій з реалізації права на заняття підприємництвом.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 виплаченої їй допомоги по безробіттю, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2015 р. по справі № 820/8100/15 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2015р. по справі № 820/8100/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Шевцова Н.В.
Повний текст ухвали виготовлений 21.03.2016 р.