Справа № 127/4555/16-а
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/4555/16-а
Провадження № 2-а/127/214/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 березня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гриневича В.С.,

при секретарі: Малику О.В.

за участю:

представника позивача: Скляра О.В.,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вінницького міського суду Вінницької області справу №127/4555/16-а за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області до ОСОБА_2 про примусове видворення з України,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про примусове видворення з України, мотивуючи позов тим, що в ході проведення заходів, направлених на протидію нелегальній міграції, на "Центральному ринку" м. Вінниці виявлено іноземця, який назвався громадянином Азербайджану ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подальшою перевіркою правомірності перебування останнього на території України встановлено, що відповідач прибув до України 28.09.2014 року через пункт пропуску "Х-Михайлівський". Після прибуття на територію України, а саме з 28.09.2014 року відповідач не звертався до територіальних органів або підрозділів Державної міграційної служби за місцем проживання із заявою про продовження строку перебування на території України, чим порушив законний термін перебування іноземців на території України. 23.01.2016 року відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 850 грн. 00 коп. штрафу. 29.01.2016 року було прийнято рішення про примусове повернення відповідача в країну походження та зобов'язано останнього покинути територію України у 15-денний термін, однак відповідач до цього часу ухиляється від його виконання. Просить примусово видворити відповідача з України, з метою виконання постанови суду затримати та помістити відповідача до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб, які незаконно перебувають в Україні терміном до одного року.

Представник позивача Скляр О.В. в судовому засіданні позов підтримав із зазначених у позові підстав та просив його зодовольнити. Пояснив, що у відповідача немає законних підстав для проживання в Україні, немає дозволу на працевлаштування та достатнього фінансового забезпечення для подальшого перебування в Україні, з громадянкою України у шлюбі відповідач не перебуває, рішення про примусове повернення в країну походження відповідачем добровільно не виконане, відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що прибув в Україну 28.09.2014 року. У встановлений законодавством строк не виїхав з України по сімейних обставинах, хоча про рішення про примусове повернення був повідомлений, працює неофіційно на ринку м. Вінниці, в шлюбі з громадянкою України не перебуває, дітей немає, житлом не забезпечений. До територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання із заявою про продовження строку свого перебування на території України не звертався. В країні походження жодних небезпек для нього немає, там на даний час проживає його родина. Українську мову розуміє, послуг перекладача не потребує. Проти задоволення позову в частині видворення не заперечує, однак просить надати час близько двох-трьох тижнів для придбання квитка та повернення на Батьківщину. При цьому відповідач заперечував щодо вимоги про затримання його та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб, які незаконно перебувають в Україні терміном до одного року, оскільки в добровільному порядку, за власні кошти, планує покинути України.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що працівниками Управління ДМС України у Вінницькій області на території м. Вінниці було виявлено громадянина Азербайджану ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який незаконно перебував на території України.

23.01.2016 року заступником начальника третього міського відділу у м. Вінниці Управління ДМС України у Вінницькій області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МВН № 037486, якою відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп.

Копію даної постанови відповідачем було отримано 23.01.2016 року, що підтверджується його підписом у постанові.

29.01.2016 року начальником третього міського відділу у м. Вінниці Управління ДМС України у Вінницькій області було прийнято рішення про примусове повернення відповідача в країну походження та зобов'язано покинути територію України у 15-денний термін. Дане рішення затверджене заступником начальника Управління ДМС України у Вінницькій області 29.01.2016 року.

Про прийняте рішення відповідач був повідомлений 29.01.2016 року та йому було роз'яснено, що у випадку не виїзду з України у вказаний термін він буде видворений за межі України в примусовому порядку. Дана обставина підтверджується розпискою за підписом відповідача від 29.01.2016 року.

Проте відповідач у встановлений термін добровільно з території України не виїхав.

Вказані постанову про накладення адміністративного стягнення і рішення про примусове повернення відповідач, у встановленому чинним законодавством порядку, не оскаржив.

Згідно із ч. 4 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Частиною 15 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали на територію України на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період, наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Стаття 9 вказаного Закону встановлює, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародними договором України.

Відповідно до Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Азербайджанської Республіки про безвізові поїздки громадян, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2002 р. №1565, громадяни держави однієї сторони, незалежно від місця їх постійного проживання, можуть в'їжджати, прямувати транзитом, виїжджати та перебувати на території держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, що діють в цій державі, по документах, зазначених у Додатках 1 та 2 до цієї Угоди.

Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 150 від 15.02.2012 року (далі -Порядок), визначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду з держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами.

У пункті 8 вказаного Порядку зазначено, що заяви про продовження строку перебування на території України подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, громадянин Азербайджану ОСОБА_2 прибув до України 28.09.2014 року через пункт пропуску "Х-Михайлівський", однак після завершення встановленого терміну перебування на території України до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання із заявою про продовження строку свого перебування на території України не звертався.

Згідно із ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною 1 статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач був ознайомлений з рішенням начальника третього міського відділу у м. Вінниці Управління ДМС України у Вінницькій області від 29.01.2016 року, затвердженим заступником начальника Управління ДМС України у Вінницькій області про примусове повернення відповідача в країну походження, що підтверджується розпискою відповідача від 29.01.2016 року. Разом із тим, як у визначений зазначеним рішенням строк, так і станом на час розгляду цієї справи, воно не виконане відповідачем без поважних причин, що вказує на наявність підстав для його примусового видворення за межі України.

Крім цього, відповідно до підпункту 1 пункту 6 Порядку строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули за короткостроковою візою, а також з держав з безвізовим порядком в'їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України, виконання службових обов'язків іноземним кореспондентом або представником іноземного засобу масової інформації тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в'їзду в Україну.

При розгляді справи встановлено, що відповідач не звертався до територіальних підрозділів УДМС у Вінницькій області з клопотанням щодо продовження строку тимчасового перебування на території України.

Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

В ході розгляду даної справи судом не встановлено, а відповідачем не доведено існування обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", що унеможливлюють примусове видворення відповідача за межі України. Крім того, в судовому засіданні відповідач зазначив, що жодної небезпеки для його життя та здоров'я у країні походження немає.

Також матеріалами справи не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту". При цьому, відповідачем визнається те, що із заявою про набуття статусу біженця або визнанні особою, яка потребує додаткового захисту, до відповідних державних органів він не звертався.

Таким чином, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог та примусового видворення відповідача за межі території України.

В той же час позовні вимоги в частині затримання та поміщення відповідача до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб, які незаконно перебувають в Україні терміном до одного року з метою виконання постанови суду, жодним чином необґрунтовані та не доведені, та стосуються виконання постанови суду, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст. ст. 70, 71, 79, 86, 162, 163, 167, 183-5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області до ОСОБА_2 про примусове видворення з України задовольнити частково.

Примусово видворити з України громадянина Азербайджану ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в країну походження.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 186, ч. 5 ст. 183-5 КАС України, апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Суддя: