Справа № 802/97/16-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 березня 2016 р. Справа № 802/97/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Жупанової Д.О.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Горобця Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4

до: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича

про: визнання рішень і дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича про визнання рішень і дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у АТ "Дельта Банк" щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу № 007-01525-200215 від 20 лютого 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта Банк", та не включенням позивача до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк" для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування банківського вкладу.

Позивач, вважаючи, що діями відповідача порушено її право на отримання банківського вкладу, звернулась до суду з даним позовом, у якому просить:

- визнати протиправними рішення та дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання договору банківського вкладу № 007-01525-200215 від 20 лютого 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", нікчемним за повідомленням листом № 8821/1322 від 23.09.2015 року представника АТ "Дельта Банк" Сичевської Ю.К.

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 (інд. код НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у АТ "Дельта Банк" у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись при цьому на письмові заперечення вх.2869 від 16.02.2016 року. Також зазначив, що розміщення коштів позивачем на рахунку у АТ "Дельта Банк" відбулось шляхом коригування структури банківського балансу через зміну обліку грошових зобов'язань, що в свою чергу призвело до штучного створення підстав для виникнення в Фонду обов'язку здійснити виплати гарантованого відшкодування по таким операціям.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки.

Разом з тим, свою позицію щодо позову виклав у наданих письмових запереченнях від 15.02.2016 року вх. №2798, у яких просив суд у задоволені позовних вимог відмовити.

Третя особа - ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, натомість подав через відділ прийому суду заяву вх. №2732 від 12.02.2016 року у якій просив здійснювати розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги ОСОБА_3 підтримує в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 20 лютого 2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта Банк" був укладений договір банківського вкладу "Найкращий від Миколая" № 007-01525-200215 у доларах США, сума вкладу за яким складала 9700 (дев'ять тисяч сімсот) доларів США 00 центів. Згідно умов даного договору, банк приймав на депозит кошти з обов'язком виплачувати 5,5 % річних та відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2. Термін дії договору визначений по 25.02.2016 року.

По закінченню строку дії договору вклад виплачується шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів НОМЕР_3, відкритий на ім'я вкладника в установі банку (п. 1.9 цього договору).

Цього ж дня, 20.02.2015 року, була підписана додаткова угода до договору № 007-01525-200215 від 20.02.2015 року, з урахуванням якої пункт 1.8 договору викладено в новій редакції, яка передбачає, що зарахування вкладу здійснюється з власного поточного або вкладного рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента. Виключно для цілей цього Договору сторони домовились, що умови п. 5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі до цього Договору, не застосовуються.

20.02.2015 відповідно до платіжного № 46235264 від 20.02.2015 з поточного банківського рахунку НОМЕР_4 від фізичної особи ОСОБА_4 на депозитний рахунок позивача були перераховані кошти в розмірі 9700 дол. США.

Встановлено, що 02.03.2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України № 150 ПАТ "Дельта Банк" було віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено з 03.03.2015 року у цій банківській установі тимчасову адміністрацію із призначенням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації. Тимчасову адміністрацію в ПАТ "Дельта Банк", з урахуванням рішень про продовження строків, запроваджено включно до 02.10.2015 року.

Постановою Національного банку України №664 від 02.10.2015 року відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ "Дельта Банк".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 року №181 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк" з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

З 08.10.2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплату вкладникам ПАТ "Дельта Банк" коштів за депозитними вкладами за рахунок бюджетних коштів.

Наказом тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" від 29.05.2015 №408 "Щодо продовження роботи Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб ПАТ "Дельта банк" та створення Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ "Дельта Банк" призначено здійснення перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями, на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав передбачених частиною 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Листом №8821/1322 від 23.09.2015 року за підписом представника ПАТ "Дельта банк" Сичевської Ю.К., ОСОБА_3 повідомлено про нікчемність Договору банківського вкладу (депозиту) №007-01525-200215 від 20.02.2015 року, укладеного між позивачем та ПАТ "Дельта Банк", згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив із наступного.

Правовідносини, пов'язані із відшкодуванням коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, насамперед регулюються Цивільним кодексом України та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI (далі-Закон №4452-VI).

Частиною першою статті 3 Закону зазначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України №4452-VI Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

В силу вимог ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VI вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 р. № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015р. № 181, "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк", призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Дельта Банк", визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ч. 3-6 ст. 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 (далі по тексту - Положення) Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Так, із матеріалів справи вбачається, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" не було включено позивача до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо коштів, вкладених згідно договору банківського вкладу № 007-01525-200215 від 20 лютого 2015 року.

Однак змістовний аналіз вищенаведених правових норм вказує на те, що оскільки позивачка ОСОБА_3 є вкладником коштів в АТ "Дельта Банк", то відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону №4452-VI вона мала б бути включена Уповноваженою особою Фонду до переліку вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію цього банку.

При цьому, суд критично оцінює посилання представників відповідача у письмових запереченнях на те, що обставини вчинення операцій за рахунком ОСОБА_3 свідчать про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання сум гарантованого відшкодування за рахунок Фонду та надання окремим кредиторам переваг (пільг), що згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є підставою для визнання правочинну нікчемним, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Встановлено, що у зв'язку із запровадженням тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" від 29.05.2015 року №408 була створена комісія та призначено проведення перевірки укладених Банком протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних/карткових рахунків), а також обставин зарахування грошових коштів на вказані рахунки.

За наслідками проведеної перевірки позивача листом №8821/1322 від 23.09.2015 року за підписом представника ПАТ "Дельта банк" Сичевської Ю.К. було повідомлено про нікчемність Договору банківського вкладу (депозиту) №007-01525-200215 від 20.02.2015 року, згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частина третя статті 38 Закону № 4452-VI визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

В даному випадку, проведеною перевіркою було встановлено, що операції за рахунком ОСОБА_3 були здійсненні без фактичного внесення/отримання фізичними особами готівкових коштів, а саме шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку третьої особи ОСОБА_4 Зазначені обставини на думку відповідачів свідчить про те, що договір №007-01525-200215 від 20.02.2015 року був укладений з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), а саме ОСОБА_4

Проте, суд із зазначеними доводами відповідачів погодитись не може, оскільки прямої заборони здійснювати банківські операції, зокрема вносити кошти на депозитний рахунок шляхом безготівкового перерахування коштів із рахунку одного клієнта банку на рахунок іншого клієнта ані постановою № 16/БТ від 15.01.2015р. "Про віднесення банку до категорії проблемних" ані чинним законодавством не встановлено.

Більше того, порядок зарахування вкладу на рахунок ОСОБА_3 був визначений у самому договорі банківського вкладу №007-01525-200215 від 20.02.2015 року.

Зокрема, пунктом 1.8 цього договору, у редакції додаткової угоди до договору № 007-01525-200215 від 20.02.2015 року передбачено, що зарахування вкладу здійснюється з власного поточного або вкладного рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента.

Слід також зазначити, що згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, в свою чергу, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Тобто Закон не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником.

В свою чергу, сам факт знаходження на рахунках позивачів грошових коштів відповідачами не заперечується. Так само як і не заперечується факт використання вказаного вкладу, за що Банком на користь позивача були нараховані відсотки (а.с. 80-84). Більше того, уповноважена особа Фонду не заперечує правомірність набуття позивачем відсотків за даним договором, що свідчить про включення коштів в сумі 493,11 грн. до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду станом на 24.02.2016р. (а.с. 85).

Так, згідно зі ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам та не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

У разі необґрунтованого ухилення банку від укладення договору банківського рахунка, клієнт має право на захист відповідно до цього Кодексу.

Отже, ст. 1067 ЦК України містить імперативну вказівку про те, що банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах та не має права відмовити у відкритті рахунка, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

Банк при відкритті депозитного рахунку НОМЕР_2 від 20.02.2015р. діяв у спосіб, передбачений законодавством України та банківськими правилами.

Окрім того, ПАТ "Дельта Банк" віднесений до категорії неплатоспроможних на підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015р., тоді як депозитний договір з позивачем був укладений 20.02.2015, тобто до віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а згідно з п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI правочин уже має бути вчинений неплатоспроможним банком.

При цьому, Постанова Правління Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 стосується встановлення вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів, а також не містить прямих заборон, право накладання яких визначені ст. 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" для Національного банку України.

На думку відповідача, безготівкове перерахування третьою особою коштів на рахунок позивача призвело до того, що власник великого вкладу - ОСОБА_4, залучивши кошти в сумі, що не перевищує граничного розміру відшкодування коштів за вкладами на рахунок позивача, фактично розділив суму власного вкладу на частини з метою отримання відшкодування коштів за власним вкладом в сумі, що перевищує розмір граничного відшкодування, що свідчить про дроблення вкладу.

Однак суд із такими доводами відповідача не погоджується та зазначає, що така підстава як: "дроблення вкладу великого вкладника" не відноситься до переліку підстав, за якими договір вкладу позивача можна вважати нікчемним, тоді як відповідачем не доведено, що укладення депозитного договору та внесення коштів на депозитний рахунок містить ознаки правочину, який міг би спричинити неплатоспроможність Банку.

Крім того, частина перша статті 203 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Частина 3 цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Однак, уповноваженою особою Фонду не доведено, а судом не встановлено підстав для визнання нікчемним договору вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" №007-01525-200215 від 20 лютого 2015 року згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI. Відповідачем також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Окрім цього, в силу положень ч. 3 ст. 228 ЦК України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Така ж правова позиція зі спірного питання вже була висловлена колегією суддів Вищого адміністративного суду України в ухвалах від 21.01.2016 у справі № К/800/35721/15 та від 02.02.2016 у справі № К/800/30158/15.

Таким чином, враховуючи усі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ "Дельта Банк" щодо визнання договору банківського вкладу № 007-01525-200215 від 20 лютого 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта Банк", нікчемними та як наслідок прийняте із цього питання рішення, зміст якого доведено до позивача листом № 8821/1322 від 23.09.2015 року представника АТ "Дельта Банк" Сичевської Ю.К., є протиправними, у зв'язку з чим позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Із матеріалів справи вбачається, що на даний час реєстр вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб сформований, проте пунктом 6 розділу ІІІ Положення передбачена можливість надання уповноваженою особою Фонду протягом процедури ліквідації Банку додаткової інформації стосовно зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування

За таких обставин суд доходить висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача в спірних правовідносинах є зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 (інд. код НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно із ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому в силу ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачами не доведено правомірність та обґрунтованість підстав для визнання договору банківського вкладу № 007-01525-200215 від 20 лютого 2015 року нікчемним та не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. За таких обставин заявлений ОСОБА_3 адміністративний позов належить задовольнити.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог частини 1 статті 94 КАС України, згідно з якою якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки відповідач - уповноважена особа Фонду згідно п. 17 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є працівником Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку, тому на переконання суду понесені позивачем судові витрати в сумі 1102,40 грн. належить стягнути саме з іншого відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними рішення та дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання договору банківського вкладу № 007-01525-200215 від 20 лютого 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", нікчемним за повідомленням листом № 8821/1322 від 23.09.2015 року представника АТ "Дельта Банк" Сичевської Ю.К.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 (інд. код НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_3 (інд. код НОМЕР_1) понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1102 (одна тисяча сто дві) гривні 40 копійок.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович