Справа № 805/493/16-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 р. Справа № 805/493/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Бабаш Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Донецькій області про стягнення одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у сумі 49315,77 грн., стягнення середнього заробітку за час затримки належних виплат за період січень-лютий 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Донецькій області про стягнення одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у сумі 49315,77 грн., стягнення середнього заробітку за весь час затримки належних виплат з наступного дня після дати винесення рішення по справі №805/4933/15-а - 25.12.2015 року по день фактичного розрахунку по усім належним виплатам.

До початку судового розгляду справи по суті позивачем до суду надано заяву про уточнення позовних вимог в якій останній просив уточнити позовні вимоги в частині періоду стягнення середнього заробітку за весь час затримки належних виплат, зазначивши вказаним періодом січень-лютий 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом ГУМВС України в Донецькій області наказом ГУМВС України в Донецькій області №354о/с від 06.11.2015 року його звільнено із займаної посади у зв'язку із скороченням штатів при реформуванні міліції у поліцію згідно Закону України «Про національну поліцію». Проте, наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 06.11.2015 року №411о/с внесено зміни до наказу №354о/с від 06.11.2015 року в частині визначення вислуги років та зазначено вислугу років позивача станом на 06.11.2015 року у календарному обчисленні та для виплати грошової допомоги - 18 років 02 місяці 20 днів, без встановлення премії у листопаді 2015 року. Як зазначає позивач, даний наказ до Краматорського МВ надійшов 11.01.2016 року. За приписами ст. 116 КЗпП України розрахунок при звільненні повинен бути проведений в день звільнення працівника. Таким чином, вважає, що на його користь підлягає сплаті одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у сумі 49315,77 грн. та середній заробіток за час затримки належних виплат за період січень-лютий 2016 року.

Просив стягнути з відповідача одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у сумі 49315,77 грн. та середній заробіток за час затримки належних виплат за період січень-лютий 2016 року.

Відповідач позовні вимоги визнав частково.

В матеріалах справи наявні письмові заперечення відповідача, в яких останній зазначає, що Краматорський МВ є бюджетною установою, та фінансується за рахунок коштів державного бюджету України. Таким чином, сплата ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні буде здійснена відповідачем одразу після надходження грошових асигнувань на ці цілі з державного бюджету України. Крім того, відповідач вказує на те, що наказ ГУ МВС України в Донецькій області від 06.11.2015 року №411о/с, яким внесено зміни до наказу №354о/с від 06.11.2015 року, яким ОСОБА_1 визначено вислугу років станом на 06.11.2015 року у календарному обчисленні та для виплати грошової допомоги - 18 років 02 місяці 20 днів, та який є підставою для нарахування даної вихідної допомоги позивачу, надійшов до Краматорського МВ лише 11.01.2016 року. Також, відповідач в своїх запереченнях вказує на помилковість посилань позивача на норми КЗпП України, оскільки порядок та умови проходження служби регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ. Таким чином, просив позов задовольнити частково на суму 17462,25 грн. В іншій частині позовних вимог просив відмовити.

Сторони не заперечували проти здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження, про що надали відповідну заяву.

Таким чином, керуючись ч.6 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ у Краматорському МВ ГУ МВС України в Донецькій області.

Відповідно до наказу ГУМВС України в Донецькій області №354о/с від 06.11.2015 року позивача звільнено із займаної посади за п. 64 «г» Положення (через скорочення штатів) з 06.11.2015 року.

Того ж дня наказом ГУМВС України в Донецькій області від 06.11.2015 року №411о/с внесено зміни до наказу №354о/с від 06.11.2015 року в частині визначення вислуги років та зазначено вислугу років ОСОБА_1 станом на 06.11.2015 року у календарному обчисленні та для виплати грошової допомоги - 18 років 02 місяці 20 днів, без встановлення премії у листопаді 2015 року. Зазначений наказ надійшов до Краматорського МВ 11.01.2016 року.

Предметом доказування в цій справі правомірність виплати позивачу грошової допомоги при звільненні.

Правовідносини, пов'язані з проходженням та звільненням з посад публічної служби ОВС, регулюються законодавством у сфері проходження служби, а саме Законом України «Про міліцію», Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (зі змінами та доповненнями), Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою наказом МВС України від 31.12.2007 року №499.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського

складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Зазначена норма кореспондується з п. 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992р. № 393, відповідно до якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

- які звільняються із служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Здійснюючи розрахунок суми вихідної допомоги при звільненні відповідач нарахував ОСОБА_1 суму у розмірі 17462,25 грн. (згідно довідки від 14.03.2016 року за №212/434), проте зазначена сума на момент розгляду справи фактично не виплачена.

Тобто факт наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні не є спірним між сторонами.

Втім, спірною між сторонами є сума даної допомоги.

Щодо розміру вихідної допомоги при звільненні, що підлягає стягненню на користь позивача, суд зазначає наступне.

Згідно абз. 1, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Частиною 8 цього Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Судом встановлено, що розрахунок вихідної допомоги при звільненні позивачу Краматорським МВ здійснено виходячи із виплат ОСОБА_1 у жовтні 2015 року, проте суд зазначає, що позивача після незаконного звільнення поновлено в органах внутрішніх справ наказом ГУМВС України в Донецькій області наказом №331о/с від 03.11.2015 року, тобто фактично у жовтні 2015 року ОСОБА_1 не перебував на службі.

Таким чином, що останніми повними місяцями роботи позивача є червень-липень 2014 року.

Так, з наданої до суду довідки Краматорського МВ ГУ МВС України в Донецькій області №212/89 від 11.04.2015 року вбачається, що в червні 2014 року ОСОБА_1 нараховано грошове забезпечення у розмірі 5914,65 грн., у липні 2014 року - 5044,65 грн.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 04 вересня 2013 року № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» кількість робочих днів у червні 2014 року становить 19 днів, у липні 2014 року - 23 дні,

Так, середньоденна заробітна плата складає: 5914,65 грн. (червень 2014 року ) + 5044,65 грн. (липень 2014 року) : 42 робочих дні за два місяці (19 робочих днів у червні 2014 року та 23 робочих днів у липні 2014 року) = 260 грн. 93 коп.

Також, зазначена сума розрахована судом в постанові Донецького окружного адміністративного суду від 24.12.2015 року по справі №805/4933/15-а, що набрала законної сили.

Середня кількість днів в розрахунковому періоді (червень-липень 2014 року) становить 21 день.

Так, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1, з якої позивачу необхідно здійснити розрахунок вихідної допомоги при звільненні, становить 5479,53 грн.

Таким чином, вихідна допомога при звільненні, що підлягає стягненню на користь позивача, становить 5479,53 грн. / 2 (50%) * 18 років (календарна вислуга років) = 49315,77 грн.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 в зазначеній частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки належних виплат за період січень-лютий 2016 року суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Кодексу законів про працю України вказаний Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Статтею 2-1 Кодексу законів про працю України визначено, що Україна забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин.

Відповідно до частини 7 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день Фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Щодо розміру коштів, що підлягають стягненню на користь позивача за час затримки розрахунків при звільненні за період січень-лютий 2016 року суд зазначає наступне.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 20 липня 2015 року №10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» кількість робочих днів в період січень-лютий 2016 року становить 40 днів.

Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період січень-лютий 2016 року, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1, становить 260,93 грн. * 40 днів = 10437,20 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач з 10.11.2015 року перебуває на обліку в Краматорському міському центрі зайнятості як безробітній, та відповідно до довідки останнього від 09.03.2016 року в період січень-лютий 2016 року отримав допомогу по безробіттю у загальному розмірі 2204,80 грн.

З урахуванням зазначеного, на користь ОСОБА_1 підлягає виплаті 8232,40 грн. (10437,20 грн. - 2204,80 грн.).

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАСУ судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись, ст.ст. 2, 8-11, 17, 69-71, 86, 94, 158-163, 185-186, 254, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Донецькій області про стягнення одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у сумі 49315,77 грн., стягнення середнього заробітку за час затримки належних виплат за період січень-лютий 2016 року - задовольнити.

Стягнути з Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу в сумі 49315 (сорок дев'ять тисяч триста п'ятнадцять) грн. 77 коп.

Стягнути з Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки належних виплат за період січень-лютий 2016 року у розмірі 8232 (вісім тисяч двісті тридцять дві) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бабаш Г.П.