Справа № 823/113/16
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року справа № 823/113/16

м. Черкаси

11 год. 00 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Орленко В.І

за участю секретаря - Дудки Г.О.,

представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Агропостачальна компанія "Бєлагросервіс" Чакалова Р.К. - за довіреністю,

представника відповідача Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області Савенко Ю.Н. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агропостачальна компанія "Бєлагросервіс" до Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Агропостачальна компанія "Бєлагросервіс", в якому просить визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області № від 16.07.2015;

- податкове повідомлення-рішення Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області № від 16.07.2015;

- податкове повідомлення-рішення Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області № від 09.04.2015.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтовуючи їх тим, що висновки акту перевірки не відповідають нормам чинного законодавства, базуються на припущеннях і не підтверджуються доказами та даними господарської діяльності ТОВ "Агропостачальна компанія "Бєлагросервіс", з огляду на те, що по-перше, позивач веде облік витрачання паливно-мастильних матеріалів та має в наявності первинні документи, що підтверджують понесені витрати і використання автомобілів в господарській діяльності, у зв'язку з чим витрати на пальне правомірно включені до витрат в податковому обліку.

По-друге, витрати на участь позивача у ХХІV Міжнародній агропромисловій виставці «АГРО-2012», пов'язані з господарською діяльністю підприємства, підтверджені належним чином оформленими первинними документами та правомірно враховані підприємством при визначенні оподатковуваного прибутку в третьому кварталі 2012 року в складі витрат на збут.

По-третє, жодним нормативно-правовим актом не передбачено заповнення та подання звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, у разі, якщо працівник, взявши кошти авансом, не використав їх наступного дня на господарські потреби або у відрядженні (наприклад, у зв'язку з його скасуванням).

Представник відповідача проти заявленого адміністративного позову заперечує, мотивуючи це тим, що витрати на паливно-мастильні матеріали не підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, зокрема, відсутні документальні докази використання відповідних автомобілів безпосередньо в господарській діяльності товариства для вирішення виробничих питань (маршрут, мета та тривалість поїздок невідомі).

На підтвердження участі позивача у виставці позивачем не надано до перевірки наказ керівника про участь підприємства у виставці, докази транспортування обладнання зі складу позивача до м. Києва і безпосередньо до місця проведення виставки. Звіт про участь у виставці товариством також не пред'явлено.

Зі змісту постанови правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» вбачається, що обов'язок із складання звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт виникає незалежно від того, витрачено кошти, видані під звіт чи не витрачено.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Агропостачальна компанія "Бєлагросервіс" як суб'єкт господарювання - юридична особа зареєстроване в 30.06.2004; ; взято податковий облік в органах державної податкової служби 06.07.2004 за №32; є платником податку на додану вартість згідно свідоцтва від 19.10.2011 №200004658, індивідуальний податковий номер 48.

З 17.02.2015 по 10.03.2015 посадовою особою Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Агропостачальна компанія "Бєлагросервіс" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт перевірки від 24.03.2015 №16/23-14-22-00/33003857 (далі - акт перевірки).

В акті перевірки встановлено порушення, зокрема:

- п.п. 135.5.4. п. 135.5., ст. 135, п.п. 139.1.9., п. 139.1. ст. 139, п. 138.2. ст. 138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток всього в сумі 49751,00 грн., в тому числі за 2 квартал 2012 року в сумі 6498,00 грн., за 3 квартал 2012 року в сумі 14562,00 грн., за 4 квартал 2012 року в сумі 13295,00 грн., за 2013 рік в сумі 15396,00 грн.;

- п. 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 №637.

Не погоджуючись з актом перевірки, позивачем подано до Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції заперечення від 30.03.2015 №28/03/2015.

Згідно листа Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції від 06.04.2015 №1167/22-033 «Висновок про розгляд заперень», підтверджено правомірність висновків акта перевірки щодо порушень податкового законодавства.

На підставі акта перевірки, Корсунь-Шевченківською об'єднаною державною податковою інспекцією винесено:

- податкове повідомлення-рішення від 09.04.2015 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 22175,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 09.04.2015 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 62188,00 грн., в тому числі за основним платежем 49751,00 грн., за штрафними санціями 12437,00 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивачем подано до Головного управління ДФС у Черкаській області скаргу від 17.04.2015 №42/04/15 про їх скасування.

Рішенням Головного управління ДФС у Черкаській області від 26.06.2015 №12713/23-00-10-0210 про результати розгляду скарги, вирішено: залишити без змін податкове повідомлення-рішення Корсунь-Шевченківської ОДПІ від 09.04.2015 № про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки в сумі 22175,00 грн., а скаргу в цій частині - без задоволення; скасувати податкове повідомлення-рішення Корсунь-Шевченківської ОДПІ від 09.04.2015 № частково на 9602,00 грн. податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємства, залишивши суму основного платежу в розмірі 40149,00 грн.; збільшити суму штрафних санкцій по податку на прибуток підприємства на 7637,00 грн.

16 липня 2015 року Корсунь-Шевченківською об'єднаною державною податковою інспекцією прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 16.07.2015 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 52586,00 грн., в тому числі за основним платежем 40149,00 грн., за штрафними санціями 12437,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 16.07.2015 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 7637,00 грн., в тому числі за штрафними санціями 7637,00 грн.

Вирішуючи даний спір, з огляду на аргументацію позивача, суд враховує, що згідно п. 44.1 статті 44 Податкового кодексу Українидля цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999 визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999 господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормамиПодаткового кодексу України.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановленихрозділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 16.07.2015 №, суд зазначає наступне.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «АПК «Бєлагросервіс» включило до «Адміністративних витрат» за період 01.04.2012 - 31.12.2013 витрати на паливно-мастильні матеріали, використані легковими автомобілями Богдан 211120, СА1538ВН та ВАЗ21043, СА1603АЕ в сумі 160994,00 грн.

Відповідно дo п.п. «в» п.п. 138.10.2 п. 138.10. cт. 138 Податкового кодексу України витрати нa утримання основних засобів, iнших необоротних матеріальних активів загальногосподарського призначeння, у тому числi на оренду легкових автомобілів, нa придбання пально-мастильних матеріалів, стоянку, паркування легкових автомобілів, страхування тoщо належать до адміністративних витрат, спрямованиx на обслуговування тa управління підприємством. Такi витрати у складі іншиx витрат визнаються витратами тогo звітного періоду, в якому вoни були здійснені, згіднo з правилами ведeння бухгалтерського обліку.

На підтвердження своїх витрат на паливно-мастильні матеріали позивачем до суду надано: копії подорожніх листів, звітів про витрати паливо-мастильних матеріалів, книги обліку та реєстрації подорожніх листів, наказ про використання легкових автомобілів у господарській діяльності №1/3 від 04.01.2011, наказ про підстави для списання ПММ №9/3 від 20.03.2013, реєстр подорожніх листів.

На думку суду, позивачем підтверджено ведення обліку витрачання паливно-мастильних матеріалів, наявність первинних документів, що підтверджують понесені витрати і використання автомобілів в господарській діяльності.

Суд враховує, що за п. 1.3. наказу Держкомстату № 74 від 17.02.1998 подорожній лист службового легкового автомобіля типової форми N 3 є для перевізника підставою для обліку транспортної роботи та списання витраченого пального на загальний пробіг службових легкових автомобілів, а також для взаєморозрахунків між перевізником і замовником за надання транспортних послуг.

Наказ Держкомстату України від 17.02.1998 №74, яким було затверджено типову форму первинного обліку роботи службового легкового автомобіля та Інструкція про порядок її застосування, втратив чинність на підставі наказу Державної служби статистики України від 19.03.2013 №95, зареєстрованого в Мін'юсті 29.03.2013 за №521/23053 (введений в дію з 16.04.2013). Тому, з 16.04.2013 можуть використовуватись бланки первинних документів, у тому числі подорожніх листів, самостійно виготовлені підприємством, які повинні містити лише обов'язкові реквізити передбачені ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Оглянувши в судовому засіданні копії подорожніх листів (типова форма №3), суд вважає, що останні оформлені відповідно до вимог наказу Державного комітету статистики України №74 від 17.02.1998; та мають необхідні реквізити первинних бухгалтерських документів.

Висновки контролюючого органу щодо невідповідності наданих до перевірки подорожніх листів службового легкового автомобіля вимогам частини другої статті ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» безпідставні, оскільки зміст господарської операції (перевезення) випливає з самого призначення первинного документу, а саме: подорожній лист є основним документом первинного обліку роботи автотранспортних засобів, який підтверджує витрати, пов'язані із здійсненням перевезень, і як первинний бухгалтерський документ застосовується для бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій, в тому числі списання витраченого палива і мастильних матеріалів. Обсяг операції перевезення визначається загальним пробігом та відповідними витратами пального, та вказаний в розділі IV «Результати роботи автомобіля подорожнього листа».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем правомірно включено витрати на пальне в сумі 160994,00 грн. до складу витрат в податковому обліку.

Стосовно витрат позивача на участь у ХХІV Міжнародній агропромисловій виставці «АГРО-2012», суд зазначає.

Перевіркою позивача встановлено завищення задекларованих товариством показників у рядку 06.2 декларацій «Витрати на збут» всього в сумі 37917,00 грн., в тому числі за третій квартал 2012 року в сумі 37917,00 грн.

Судом встановлено, що згідно з наказом ТОВ «Агропостачальна компанія «Бєлагросервіс» від 01.08.2012 №46/1 «Про участь у виставці» вирішено прийняти участь у Міжнародній агропромисловій виставці «Агро-2012» з 05.09.2012 по 08.09.2012 з метою розширення клієнтської бази та збільшення обсягу продаж.

15 серпня 2012 року між ТОВ «АПК «Бєлагросервіс» (Учасник) та ТОВ «Промфінівест-Груп» (Виконавець) укладено договір-заявку №У/237 (далі - Договір-заявка), згідно з яким Учасник підтверджує своїм підписом обов'язкову участь у ХХІV Міжнародній агропромисловій виставці «АГРО-2012» та гарантує оплату замовлених послуг.

ХХІV Міжнародна агропромислова виставка «АГРО-2012» проходила з 05 по 08 вересня 2012 року за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 1, Національний комплекс «Експоцентр Україна».

Згідно Договору-заявки Учасник замовляє:

- реєстраційний внесок (внесення інформації про компанію до паперового чи інтернет каталогів виставки, надання каталогу, беджів, запрошень) - в кількості 1 на суму з ПДВ 1500,00 грн.;

- відкрита експозиційна площа (на вулиці) - 104 м.кв., сума з ПДВ 41600,00 грн.;

- додаткові (послуги) згідно Форми №2 (3-4,5,6,7,8) - №6, №7, на суму з ПДВ 2400,00 грн.

Загальна вартість послуг за Договором-заявкою - 45500,00 грн.

На підтвердження своєї участі у ХХІV Міжнародній агропромисловій виставці «АГРО-2012» у вересня 2012 року позивачем до суду надано:

1. договір-заявка №У/237 від 15 серпня 2012 року;

2. виписка по рахунку № 8000 АТ «УкрСиббанк», МФО 33003857 за 30 серпня 2012 року;

3. акт № ОУ-0000726 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 45500,00 грн.;

4. податкова накладна №638 від 30.08.2012 на суму 45500,00 грн.

5. оборотно-сальдова відомість по рах. 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» за вересень 2012 року;

6. перелік техніки та обладнання, що експонувалося на виставці;

7. накладна №1 від 04.09.2012 на переміщення техніки та обладнання до виставкового центру зі складу учасника;

8. накладна №0000535 від 09.09.2012 на переміщення техніки та обладнання з виставкового центру до складу учасника;

Перевезення техніки і обладнання за Договором-заявкою підтверджують:

- подорожній лист вантажного автомобіля №438400 від 04.09.2012 на перевезення техніки та обладнання з м. Корсунь-Шевченківського до м. Київ; товарно-транспортна накладна №013666 від 04.09.2012 на перевезення техніки та обладнання з м. Корсунь-Шевченківського Черкаської області до м. Києва;

- договір перевезення вантажу № 1 від 07.09.2012, укладений з ТОВ «Інтер-Транс-Авто» (Перевізник);

- акт надання послуг № 416 від 10.09.2012 на автотранспортні перевезення за маршрутом: м. Київ - м. Корсунь-Шевченківський на суму 2300,00 грн., в т.ч. ПДВ 383,33 грн.;

- товарно-транспортна накладна №013651 від 09.09.2012 на перевезення техніки та обладнання з м. Києва до м. Корсунь-Шевченківського Черкаської області.

- виписка з банківського рахунку АТ «УкрСиббанк» за 20 вересня 2012 року; платіжне доручення № 393 від 20.09.2012, що підтверджує оплату послуг з перевезення.

Відрядження працівників позивача до м. Київа для участі у виставці підтверджується: наказами та авансовими звітами про відрядження працівників (ОСОБА_1 - виконавчий директор, ОСОБА_2 - менеджер, ОСОБА_3 - фахівець з продажу, ОСОБА_4 - директор філіалу, ОСОБА_6 - водій).

Накладні на переміщення техніки та обладнання зі складу до виставкового центру та в зворотньому напрямку були оформлені за формами, які використовуються підприємством в господарській діяльності та формуються в програмі бухгалтерського обліку, яка використовується підприємством для ведення бухгалтерського обліку.

В листі від 15.07.2010 № 14/2-18/72 Держкомстат зазначив, що документування господарських операцій може здійснюватись як на бланках типових та спеціалізованих форм, так і з використанням виготовлених самостійно бланків первинних документів, за умови наведення в них обов'язкових реквізитів (мова йде про реквізити, зазначені в ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Всі необхідні реквізити наявні в накладних на переміщення.

На підствердження використання отриманих послуг за договором-заявкою у власній господарській діяльності, позивач надав до суду видаткові накладні на реалізацію техніки та обладнання.

Таким чином, витрати позивача на участь у виставці пов'язані з господарською діяльністю підприємства, підтверджені належним чином оформленими первинними документами та правомірно враховані підприємством при визначенні оподатковуваного прибутку в третьому кварталі 2012 року.

Враховуючи викладене вбачається, що податкове повідомлення-рішення від 16.07.2015 №, яким донараховано податок на прибуток підприємств та штрафні санкції є протиправним і підлягає скасуванню.

Стосовно податкового повідомлення-рішення Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції від 16.07.2015 №, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що на підставі попередньої планової перевірки позивача за період з 01.07.2010 по 31.03.2012 Корсунь-Шевченківською об'єднаною державною податковою інспекцією прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.08.2012 № про збільшення грошового зобов'язанння з податку на прибуток на суму 83534,00 грн. (у т.ч. за порушення, вчинені в першому кварталі 2012 року).

Згідно з п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - це тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -це тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Вище встановлено, що 16.07.2015 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 52586,00 грн., в тому числі за основним платежем 40149,00 грн., за штрафними санціями 12437,00 грн.

З урахуванням вказаних положень, контролюючий орган дійшов висновку про заниження суми штрафних санкцій у розмірі: 7637,00 грн. (40149,00 х 50% / 100% ) - 12437,00 грн.).

З огляду на те, що судом вище встановлено неправомірність нарахування позивачу грошового зобов'язання з податку на прибуток за податковим повідомлення-рішенням від 16.07.2015 №, суд дійшов висновку про протиправність похідного податкового повідомлення-рішення Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції від 16.07.2015 №.

Щодо податкового повідомлення-рішення Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції від 09.04.2015 №, судом встановлено.

Перевіркою встановлено, що 06.04.2012 ТОВ «Агропострачальна компанія «Бєлагросервіс» були видані готівкові кошти під звіт в сумі 500,00 грн. працівнику підприємства ОСОБА_5 на послуги нотаріуса, що підтверджується видатковим касовим ордером від 06.04.2012 №106. На наступний робочий день 09.04.2012 тим самим працівником було повернуто в касу підприємства отримані кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером від 09.04.2012 №51, при цьому, авансовий звіт з моменту отримання вищевказаних готівкових коштів до закінчення перевіряємого періоду (01.01.2014) не подавався. В подальшому підприємством неодноразово були видані готівкові кошти під звіт тому ж працівнику.

Загальна сума підзвітних коштів, виданих ОСОБА_5 в порушення пункту 2.1.1. глави 2 Постанови правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, складає 88700,00 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд враховує, що касовими операціями є операції, під час яких грошові кошти переміщуються у вигляді готівки, облік яких здійснюється відповідно до вимог Постанови правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" (далі - Положення № 637).

Касові операції здійснюються на підставі належним чином оформлених документів, а саме прибуткових, видаткових касових ордерів та інших прирівняних документів.

Відповідно до п. 1.2 Положення № 637, видаткові касові ордери в свою чергу, є первинними документами, що застосовуються для оформлення видачі готівки під звіт, тобто засвідчують витрачання грошових коштів підзвітною особою за цільовим призначенням.

Відповідно до пункту 7.39 розділу 7 Положення № 637, під час перевірки звітів про використання коштів для вирішення господарських питань особлива увага приділяється дотриманню підзвітними особами встановлених термінів складання та подання до бухгалтерії відповідних звітів, своєчасність повернення до каси підприємств залишку невикористаних коштів (одночасно з відповідним звітом), наявність оригіналів підтвердних документів, їх погашення тощо.

Крім того, ураховується те, що подання звітів про використання коштів із порушенням установлених термінів може дозволятися лише у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю підзвітної особи або за інших обставин, що мають документальне підтвердження.

Згідно з пунктом 7.47 розділу 7 Положення №637 для перевірки використовуються потрібні касові та розрахункові документи підприємства (підприємця) (касова книга, касові ордери, журнал реєстрації прибуткових і видаткових касових документів, звіти працівників щодо витрачання підзвітних сум), а також документи, що підтверджують здійснені покупцем (замовником) витрати готівки під час придбання товарів, оплати наданих послуг та виконаних робіт (касові та товарні чеки, розрахункові квитанції, квитанції до прибуткових касових ордерів, інші розрахункові документи, а також рахунки-фактури, податкові накладні, договори на поставку продукції, надання послуг, виконання робіт, товарно-транспортні накладні тощо).

Незалежно від того, чи видавалися гроші працівнику під звіт або він придбав товар (роботи, послуги) на потреби підприємства за власні кошти, такий працівник подає звіт та оригінали підтверджуючих документів.

Невикористання підзвітною осою виданих підприємством коштів не звільняє від обов'язку щодо складання звіту.

Зі змісту пункту 2.11 розділу 2 Положення №637 вбачається, що видача готівкових коштів під звіт або на відрядження здійснюється відповідно до законодавства України. Видача готівкових коштів під звіт на закупівлю сільськогосподарської продукції та заготівлю вторинної сировини, крім металобрухту, дозволяється на строк не більше 10 робочих днів від дня видачі готівкових коштів під звіт, а на всі інші виробничі (господарські) потреби на строк не більше двох робочих днів, уключаючи день отримання готівкових коштів під звіт. Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми. Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.

Відповідно до п.п. 170.9.2. п. 170.9. ст. 170 Податкового кодексу України, звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, до закінчення п'ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку: а) завершує таке відрядження; б) завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок особи, що видала кошти під звіт.

Відповідно до Порядку складання Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, затвердженого наказом ДПА України від 23.12.2010 №996 та Порядку складання Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 05.12.2012 №1276, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, Звіт складається платником податку (підзвітною особою), що отримала такі кошти на підприємствах всіх організаційно-правових форм або у самозайнятої особи.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами відповідача, що обов'язок із складання відповідного звіту виникає незалежно від того витрачено кошти, видані під звіт, чи не витрачено.

Статтею 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки", у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також, постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за перевищення встановлених строків використання виданої під звіт готівки, а також за видачу готівкових коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів - у розмірі 25 відсотків виданих під звіт сум.

За вказаних обставин, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення про нарахування штрафних санкцій у розмірі 22175,00 грн. (88700,00 х 25%) прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб визначений законом.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кодексом адміністративного судочинства України (частина третя статті 2) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області № від 16.07.2015.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області № від 16.07.2015.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агропостачальна компанія "Бєлагросервіс" судовий збір в розмірі 459 (чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 30 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.І. Орленко

Повний текст постанови виготовлений 14.03.2016.