Справа № 825/403/16
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 березня 2016 року Чернігів Справа № 825/403/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді - Д'якова В.І.,

за участю секретаря - Воєдило Л.П.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Коутної А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області) в якому просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області, яка полягає в не нарахуванні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення, за кожний повний календарний рік служби, як встановлено статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов'язати ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, що встановлена статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 15 повних календарних років служби.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що наказом від 24.12.2015 №230-о він був звільнений з органів податкової міліції за власним бажанням. Станом на дату звільнення позивач мав вислугу 15 років 06 місяців 06 днів. Проте, при звільненні з органів податкової міліції ОСОБА_1 не було нараховано одноразову грошову допомогу. Позивач вважає вказану бездіяльність відповідача неправомірною, посилаючись на те, що його право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, передбачено статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та додатково просили допустити постанову суду до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць, вирішити питання про розподіл судових витрат, відповідно до діючого законодавства України та зобов'язати відповідача надати звіт про виконання постанови.

Представник ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, надав до суду письмові заперечення в яких вказав, що нарахування одноразової допомоги при звільненні за власним бажанням, згідно з п.10 Постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» можливо тільки за наказом Головного управління ДФС у Чернігівській області. Тому вважає, що в даному випадку не мало місце порушення будь-яких прав чи законних інтересів позивача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Наказом ГУ ДФС у Чернігівській області від 24.12.2015 №230-о майора податкової міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ оперативного управління ДПІ у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області звільнено із займаної посади та з органів податкової міліції в запас за пунктом 64 підпунктом «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби (а.с. 16).

Станом на дату звільнення - 24.12.2015 позивач мав вислугу 15 років 06 місяців 06 днів, що підтверджується листом ГУ ДФС у Чернігівській області від 18.02.2016 вих. №142/К/25-01-04-10 (а.с. 18).

У судовому засіданні встановлено та не заперечувалось представником відповідача, що ОСОБА_1 не було нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) та постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

Так, відповідно до положень частини 2 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналогічні норми містяться і в постанові Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Постанова №393).

Пунктом 10 Постанови №393 (в редакції на час звільнення позивача) встановлено, що

військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, зокрема: які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Наведені положення пункту 10 Постанови №393 не пов'язують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям права на пенсію.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 звільнився з органів податкової міліції за власним бажанням та станом на день звільнення мав вислугу - 15 років 06 місяців 06 днів, суд приходить до висновку, що про наявність у позивача права на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення, за кожний повний календарний рік служби, а не набуття останнім права на пенсію не може нівелювати його право на отримання зазначеної грошової допомоги, згідно Постанови №393.

Аналогічна правова позиція висловлена також в постанові Верховного Суду України від 17.03.2015 (справа №21-80а15) та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 30.09.2015 (справа №К/800/32469/15).

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги: визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення, за кожний повний календарний рік служби та зобов'язати ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 15 повних календарних років служби.

Пунктом 2 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

За таких умов, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для негайного виконання рішення суду в частині виплати на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у межах суми стягнення за один місяць.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов'язати ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області надати звіт про виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року на протязі одного місяців від дати набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не спростовано встановлені судом обставини та не доведено правомірності своїх дій, а отже суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Витрати, понесені позивачем на правову допомогу, підтверджуються матеріалами справи, а саме: договором про надання правової допомоги від 01.02.2016 (а.с.24), калькуляцією вартості правової допомоги, проведеної відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (а.с. 21) та квитанцією №9 від 01.03.2016 про сплату коштів в загальному розмірі 600,00 грн., за надання правової допомоги згідно договору від 01.02.2016 (а.с. 22).

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, враховуючи задоволення позовних вимог, відповідно до приписів статей 87, 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати, пов'язані з витратами на правову допомогу сумі 600,00 грн., підлягають стягненню з ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 87, 94, 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати неправомірною бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, яка полягає в не нарахуванні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення, за кожний повний календарний рік служби.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 15 повних календарних років служби.

Допустити негайне виконання постанови суду в межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (код 39483123) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати на правову допомогу в сумі 600,00 грн.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області надати звіт про виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року на протязі одного місяця від дати набрання судовим рішенням законної сили.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Д'яков