Справа № 815/6019/15
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 р. Справа № 815/6019/15

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко Л.П.
судді -Димерлія О.О.
судді -Єщенко О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до ГУМВС України в Одеській області, УДАІ ГУМВС України в Одеській області, третя особа - ОСОБА_5 про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУ МВС України в Одеській області про:

- скасування наказу начальника ГУМВС України в Одеській області №568 о/с від 18.08.2014 року про звільнення ОСОБА_4 (М-237799) з посади інспектора з адміністративної практики відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Роздільнянського та Великомихайлівського районів УДАІ ГУМВС України в Одеській області у запас Збройних Сил, за п.66 «Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України» (за дискредитацію);

- скасування наказу ГУМВС України в Одеській області від 31.07.2014 року №2364;

- поновлення ОСОБА_4 (М-237799) на посаді інспектора з адміністративної практики відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Роздільнянського та Великомихайлівського районів УДАІ ГУМВС України в Одеській області;

- визнання недійсним запису про звільнення з роботи (посади), зробленого в трудовій книжці;

- стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що єдиною підставою для звільнення став висновок про дискредитацію органів внутрішніх справ в зв`язку із повідомленням його про підозру у вчиненні кримінального злочину та порушення по відношенню до нього кримінального провадження за звинуваченням, у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України (попередня кваліфікація ч.3 ст. 368 КК України). 17.09.2015 року прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000319 від 14.07.2014 року відповідно до якої кримінальне провадження закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, за недоведеності винуватості. На думку позивача, зазначена обставина є реабілітуючою, у зв'язку з чим він вважає, що наказ №568 від 18.08.2014 року та наказ №2364 від 31.07.2014 року порушують його, позивача, права, а тому мають бути скасованими.

В ході розгляду до участі у справі було залучено УДАІ ГУМВС України в Одеській області як другого відповідача та ОСОБА_5 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Відповідач - ГУМВС України в Одеській області позов не визнав, вказуючи, що вважає його необґрунтованим.

Відповідач - УДАІ ГУМВС України в Одеській області та третя особа - ОСОБА_5 пояснень по суті спору не надали.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду в частині позовних вимог про стягнення з ГУМВС України в Одеській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 18.08.2014 року до дня поновлення на посаді.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 14.08.2010 року, на посаді інспектора з адміністративної практики ВДАІ Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області з 01.04.2014 року.

18.07.2014 року до ГУМВС України в Одеській області з УДАІ ГУМВС в Одеській області надійшло повідомлення про те, що працівниками УСБУ в Одеській області та відділу внутрішньої безпеки в Одеській області, в рамках розпочатого 14.07.2014 прокуратурою Одеської області кримінального провадження № 00319 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч.3 КК України, затримано «на гарячому» інспектора з адміністративної практики відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Роздільнянського та Великомихайлівського районів УДАІ ГУМВС України в Одеській області лейтенанта міліції ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в ОВС з 14.08.2010, в займаній посаді з 01.04.2014 року, діючих дисциплінарних стягнень не має, який отримав грошову винагороду у сумі 3000 гривень за поновлення посвідчення водія гр. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає в АДРЕСА_1 у центрі надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Теплодар, Біляївського, Великомихайлівського, Роздільнянського та Фрунзівського районів підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Одеській області.

Цього ж дня слідчим в ОВС другого слідчого відділу прокуратури Одеської області радником юстиції Климовичем Ф.С. відповідно до ст. ст.40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України лейтенанта міліції ОСОБА_4 було затримано до ІТТ ОМУ.

19 липня 2014 року слідчим в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області радником юстиції Климович Ф.С. повідомлено ОСОБА_4 про те, що він своїми умисними діями, які виразились в отриманні від ОСОБА_6 неправомірної вигоди в сумі 3300 грн., підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

21.07.2014 року ГУМВС України в Одеській області видано наказ №2186 про проведення ВІОС УКЗ ГУМВС, УДАІ ГУМВС службового розслідування за вказаним фактом.

На підставі наказу ГУМВС України в Одеській області від 21.07.2014 № 2186, старший інспектор з ОД відділу ЮС УКЗ ГУМВС України в Одеській області підполковник міліції Мазур В.В. та старший інспектор ВКЗ УДАІ ГУМВС України в Одеській області майор міліції Замула В.А., за результатами службового розслідування, проведеного за фактом затримання працівниками УСБУ в Одеській області лейтенанта міліції ОСОБА_4, складено висновок від 31.07.2014 року.

У висновку від 31.07.2014 року зазначено, що в ході службового розслідування встановлено, що 11.07.2014 до УСБУ в Одеській області надійшла заява громадянина України ОСОБА_6 про притягнення до кримінальної відповідальності співробітника ВДАІ Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4, який вимагав у останнього неправомірну вигоду у вигляді 300 гривень та 300 доларів США, за сприяння в отриманні заявником втраченого посвідчення водія.

14.07.2014 слідчим відділом прокуратури Одеської області відкрито кримінальне провадження № 0000319 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням було встановлено, що лейтенант міліції ОСОБА_4, грубо порушуючи вимоги ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, ст. ст. 2, 3, 5, 10 Закону України «Про міліцію», Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, пунктів 7.2, 7.3, 7.5, 7.8 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України зі 22.02.2012 № 155, зобов'язання, надані ним в період проходження служби в ОВС щодо недопущення корупційних дій, вступив у неділові стосунки з гр. ОСОБА_6 та за неправомірну грошову винагороду у вигляді 300 гривень і 300 доларів США сприяв в отриманні заявником посвідчення водія взамін втраченого.

Після отримання грошових коштів, в якості неправомірної вигоди, лейтенант міліції ОСОБА_4 був затриманий на робочому місці працівниками УСБУ в Одеській області. В ході службового розслідування лейтенант міліції ОСОБА_4 проявив нещирість та факт вимагання у ОСОБА_6 будь-якої грошової винагороди категорично заперечив, при цьому вказав, що вилучені у нього гроші він взяв у своєї матері для придбання корму для худоби.

У висновку службового розслідування від 21.03.2013 року визначено, що за результатами службового розслідування вважають, що за порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, ст.ст. 2,3,5, 10 Закону України «Про міліцію», Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, пунктів 7.2, 7.3, 7.5, 7.8 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, зобов`язання, надані ним в період проходження служби в ОВС щодо недопущення корупційних дій, що виразилось у вступі в неділові стосунки громадянином ОСОБА_6, вимаганні і отриманні від нього незаконної грошової винагороди, що призвело до вчинення надзвичайної події, порушення кримінального провадження та нещирості під час проведення службового розслідування, інспектора з адміністративної практики відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Роздільнянського та Великомихайлівського районів УДАІ ГУМВС України в Одеській області лейтенанта міліції ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ звільнити за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Наказом ГУМВС України в Одеській області від 31.07.2014 № 2364 інспектора з адміністративної практики відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Роздільнянського та Великомихайлівського районів УДАІ ГУМВС України в Одеській області лейтенанта міліції ОСОБА_4 звільнено з органів внутрішніх справ за п.66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Наказом Головного управління МВС України в Одеській області від 18.08.2014 року № 568 о/с лейтенанта міліції ОСОБА_4 (М-237799), інспектора з адміністративної практики відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Роздільнянського та Великомихайлівського районів УДАІ ГУМВС України в Одеській області, звільнено у запас Збройних Сил за п.66 (за дискредитацію) 18 серпня 2014 року; вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 04 років 04 дні; підстава: наказ ГУМВС України в Одеській області від 31.07.2014 року № 2364 та атестаційний лист.

Постановою Прокуратури Одеської області від 17 вересня 2015 року кримінальне провадження № 0000319, відомості про яке внесено до ЄРДР 14.07.2014, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.

В постанові прокуратури Одеської області про закриття кримінального провадження № 0000319 від 17.09.2015 року зазначено, що аналіз отриманих під час досудового слідства доказів, у тому числі протоколів за результатами проведення негласних слідчих(розшукових) дій, свідчить про їх недостатність для доведення у суді вини ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 190, 368 КК України та всі можливості їх отримання вичерпані, у зв`язку з чим дане кримінальне провадження закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.

При цьому в цій постанові про закриття кримінального провадження від 17.09.2015 року вказано, що допитаний у якості підозрюваного ОСОБА_4 показав, що приблизно в період з 04 по 06 липня 2014 року у денний час до його робочого кабінету увійшли двоє раніше не знайомих йому чоловіків, які поцікавились в нього питанням поновлення посвідчення водія на що він відповів їм, що це питання відноситься до МРЕВ та їм необхідно туди звертатись. Чоловіки повідомили, що у МРЕВ велика черга та запитали чи знає він когось, хто зміг би їм допомогти та скільки це буде коштувати. ОСОБА_4 відповів, що таких знайомих в нього немає, але він може спитати. Вартість складає близько 250-300 доларів США за те, щоб людина чекала в чергах замість них. Також вони попросили його про послугу, а саме що хтось з їх знайомих занесе до нього документи, а він їх просто буде деякий час зберігати, щоб вони не їхали до м. Роздільна, на що він погодився. Вони обмінялись номерами телефонів та чоловіки поїхали. Одного з чоловіків звали ОСОБА_6 (ОСОБА_11). Приблизно через тиждень йому зателефонував ОСОБА_11 та запитав, чи приносили документи, на що він відповів, що принесли медичну книжку. 17.07.2014 йому знову зателефонував ОСОБА_11 та попросив приїхати, на що він відповів, що перебуває на посту та вони домовились про зустріч на 18.07.2014. У першій половині дня 18.07.2014 приїхав ОСОБА_11, якому він віддав документи, які знаходились у нього на зберіганні та познайомив ОСОБА_11 зі ОСОБА_12, який міг допомогти поновити посвідчення водія. Через деякий час він зустрів ОСОБА_12, який попросив його передати ОСОБА_11 тимчасове посвідчення водія, на що він погодився. Також він попросив у ОСОБА_12 у борг 1100 гривень, які ОСОБА_12 йому передав купюрами по 100 гривень кожна. Повернувшись до ВДАІ, він подзвонив ОСОБА_11 та передав йому тимчасове посвідчення водія на ім'я ОСОБА_6

Також, як зазначено в постанові про закриття кримінального провадження від 17.09.2015 року, обставини зустрічі позивача та ОСОБА_11 18.07.2014 року підтверджуються протоколом, складеним за результатами проведення слідчої (розшукової) дії «аудіо контролю особи» стосовно ОСОБА_4 за 18.07.2014 від 04.08.2014 № 65/4/5940.

Зазначена постанова про закриття кримінального провадження від 17.09.2015 року позивачем у встановленому законодавством порядку оскаржена не була.

В ході огляду місця події у робочому кабінеті № 3, розташованому за адресою м. Роздільна, вул. Калініна, 2 ОСОБА_4 добровільно видав слідчому грошові кошти в сумі 1100 гривень, банкнотами НБУ номіналом 100 гривень кожна.

В письмових поясненнях, наданих 22.07.2015 року старшому інспектору з особливих доручень ВКЗ управління автомобільної інспекції ГУМВС України в Одеській області позивач щодо наявних в нього коштів пояснив, що вилучені в нього гроші він взяв у своєї матері для придбання корму для худоби. А при допиті його у якості підозрюваного ОСОБА_4 показав, що він попросив у ОСОБА_12 у борг 1100 гривень, які йому ОСОБА_12 передав купюрами по 100 гривень кожна.

Жодних обґрунтованих доказів на усунення суперечливостей цих пояснень позивач суду не зазначив та не надав.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 вступив у неділові стосунки з громадянами ОСОБА_11 та ОСОБА_6 і ці стосунки за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ, що свідчить про вчинення ОСОБА_4 проступку, що дискредитує звання працівника міліції та є підставою для звільнення позивача з органів внутрішніх справ за п.66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність наказів про звільнення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вказується, що жодним документом не передбачено звільнення особи з органів внутрішніх справ за неділові стосунки з громадянами, що помилково не було встановлено судом першої інстанції. Також, вказується, що суд не зазначив, які саме протиправні дії вчинив апелянт.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не приймає доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України №3460-ІV від 22.02.2006 року, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу:

- дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

- захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;

- поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу;

- дотримуватися норм професійної та службової етики;

- берегти державну таємницю;

- у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб;

- стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою;

- постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень;

- сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;

- виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;

- з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють;

- берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Згідно з п.п.1, 2, 3, 4 Розділу ІІІ, п. 1 Розділу IV, п. 7 Розділу VII «Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України», затверджених Наказом МВС України №155 від 22.02.2012 року:

1. Загальні правила поведінки працівника органів внутрішніх справ.

1.1. Кожен громадянин України, який вступає на службу до органів внутрішніх справ, добровільно покладає на себе обов'язок служіння Українському народові й захисту свободи, демократії, законності та правопорядку.

1.2. Вищим моральним змістом службової діяльності працівника є захист людини, її життя і здоров'я, честі та особистої гідності, невід'ємних прав і свобод.

1.3. Загальнолюдські цінності складають основу морального духу працівника, який усвідомлює причетність до благородної справи захисту правопорядку, історії органів внутрішніх справ, надбань, досягнень, успіхів попередніх поколінь.

2. Професійний обов'язок, честь і гідність працівника органів внутрішніх справ.

2.1. Совість, професійний обов'язок, честь і гідність є головними моральними орієнтирами на службовому шляху захисника правопорядку і складають моральний стрижень особистості працівника органів внутрішніх справ.

2.2. Професійний обов'язок працівника полягає в безумовному виконанні закріплених Присягою, законами та професійно-етичними нормами завдань щодо забезпечення надійного захисту правопорядку, законності, громадської безпеки.

2.3. Честь працівника виявляється в сукупності таких якостей, як заслужена репутація, добре ім'я, особистий авторитет, вірність службовому обов'язку, даному слову і прийнятим моральним зобов'язанням.

2.4. Гідність нерозривно пов'язана з обов'язком і честю та являє собою єдність морального духу і високих моральних якостей, їх формування та підтримку в самому собі й інших людях.

2.5. Професійний обов'язок, честь і гідність є найважливішими критеріями моральної зрілості працівника, його готовності до виконання оперативно-службових завдань.

3. Моральні принципи служби в органах внутрішніх справ.

3.1. Моральні принципи служби визначають безумовні вимоги професійної та суспільної моралі до діяльності органів внутрішніх справ.

3.2. Службова діяльність працівника органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до таких моральних принципів:

- гуманізму, який проголошує людину, її життя і здоров'я вищими цінностями, захист яких становить сенс і моральний зміст правоохоронної діяльності;

- законності, визнання працівником верховенства права, а також його обов'язкового виконання у службовій діяльності;

- об'єктивності, що виражається в неупередженості при прийнятті службових рішень;

- справедливості, що означає відповідність міри покарання характеру і тяжкості проступку чи правопорушення;

- колективізму і товариства, що виявляються у відносинах, заснованих на дружніх стосунках, взаємній допомозі та підтримці;

- лояльності, що передбачає вірність державі, МВС, повазі і коректному ставленні до державних та громадських інститутів, державних службовців;

- нейтральності, що означає рівне, неупереджене ставлення до всіх політичних партій і рухів, що передбачає відмову працівника від участі в їх діяльності в будь-яких формах;

- толерантності, що полягає в поважному, неконфліктному ставленні до людей з урахуванням соціально-історичних, релігійних, етнічних традицій і звичаїв.

3.3. Працівник не повинен за будь-яких умов зраджувати моральним принципам служби, що відповідають вимогам держави і очікуванням суспільства, їх неухильне дотримання - справа честі і обов'язку кожного працівника органів внутрішніх справ.

4. Моральні зобов'язання працівника органів внутрішніх справ.

4.1. Працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобов'язання:

- визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності;

- бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби;

- ставитися нетерпимо до будь-яких дій, які ображають та принижують людську гідність, заподіюють біль і страждання, являють собою тортури, жорстокість, нелюдське поводження з людьми;

- бути мужнім і безстрашним у небезпечних ситуаціях, які виникають під час припинення правопорушення, ліквідації наслідків аварій та стихійного лиха, проведення заходів щодо порятунку життя і збереження здоров'я людей;

- виявляти твердість і непримиренність у боротьбі зі злочинцями, застосовуючи для досягнення поставленої мети виключно законні і високоморальні принципи;

- зберігати і примножувати службові традиції органів внутрішніх справ.

4.2. Бездоганне виконання моральних зобов'язань забезпечує право працівника на суспільну довіру, повагу, визнання і підтримку громадян.

Відповідно до п.66 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого 29.07.1991 року Постановою Кабінету Міністрів УРСР №114, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

З постанови про закриття кримінального провадження від 17.09.2015 року вбачається, що допитаний як підозрюваний ОСОБА_4 надав пояснення, зі змісту яких слідує, що він запропонував себе певним особам, які звернулися до нього з метою поновлення посвідчення водія поза чергою, що існує у МРЕВ, в якості шукача платного виконавця цієї мети та виконав цю «послугу» (а.с.12).

Колегія суддів вважає, що наведеного власного пояснення ОСОБА_4 цілком достатньо для висновку про несумісність поведінки ОСОБА_4 з вищенаведеними вимогами Закону та встановленими ним моральними принципами та відповідно, зі званням працівника органів внутрішніх справ.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність наказів про звільнення позивача.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л Л.П. Шеметенко

Суддя: О.О. Димерлій
Суддя: О.В. Єщенко