Справа № 185/739/16-а(6-а/185/4/16)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 рокусправа № 185/739/16-а(6-а/185/4/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Панченко О.М., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року у справі №185/739/16-а(6-а/185/4/16) за заявою ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 27 січня 2016 року звернувся до суду з заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання постанови суду на підставі якої видано виконавчий лист №2-а-2086/2010, в якій просить змінити спосіб цього судового рішення по справі № 2а/2086/10 та стягнути з управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька за рахунок коштів державного бюджету України заборгованість по пенсії за період з 01.11.2006 року по 01.04.2008 року у сумі 25370,30 грн. на користь ОСОБА_1.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року у задоволенні заяви відмовлено повністю.

Ухвала мотивована тим, що зміна на підставі статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання органу ПФУ здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

ОСОБА_1 не погодившись з ухвалою суду першої інстанції звернувся до суду з апеляційною скаргою, згідно з якою просить її скасувати.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Київського районного суду м. Донецька від 22.03.2010 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд, визнав неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії по інвалідності у відповідності зі статтями 50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.11.2006 року по 01.04.2008 року.

Зобов'язав управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька провести такий перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01.11.2006 року по 01.04.2008 року у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого відповідними законами розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, Пенсійним фондом України роз'яснено ОСОБА_1 про те, що на виконання постанови Київського районного суду м. Донецька від 22.03.2010 року йому було нараховано 25370,30 грн. та ця сума включена до виплати в додаткову відомість, проте не може бути виплачена без відповідного фінансування із державного бюджету України.

Проте, встановлені обставини справи не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум пенсії буде здійснена органом Пенсійного фонду України після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відсутність рішень зобов'язального характеру у визначеному статтею 2 Закону України від 5 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» переліку рішень, виконання яких гарантовано державою, не може бути підставою для зміни способу чи порядку виконання судового рішення, оскільки з огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

У справі, що розглядається, суд для відновлення права позивача на отримання пенсії на підставі статей 50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», прийняв постанову про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька здійснити перерахунок та забезпечити виплату на користь ОСОБА_1 пенсії по інвалідності як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Розрахунок суми належної позивачу пенсії за спірний період судом не здійснювався, а тому, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити зазначену пенсію на стягнення конкретної суми цієї пенсії, суд змінив би постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи, що є недопустимим.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що зміна на підставі статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання органу Пенсійного фонду України здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року (№ 21-394а14).

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 199, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року у справі № 185/739/16-а(6-а/185/4/16) - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко