Справа № 809/2563/15
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року Справа № 876/12381/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Кіри Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредекс" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Коломийської ОДПІ, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 18 червня 2015 року, яким позивачу донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 46429 грн. 80 коп.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що прощений борг за кредитним договором, у якому право вимоги було переуступлено, є додатковим благом платника податку, яка підлягає декларуванню з відповідним його оподаткуванням податком на доходи фізичних осіб, а тому контролюючий орган правомірно визначив позивачу у податковому повідомлені-рішенні № грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на загальну суму 46429 грн. 80 коп., в т.ч. 37007,84 грн. - основного платежу та застосував штрафні (фінансові) санкції на суму 9421,96 грн. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача (апелянта)- Дутка-Гефко Х.М. у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача- ОСОБА_2 подав до суду заперечення на апеляційну скаргу, у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Представник третьої особи - ТОВ "Кредекс" у судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в його відсутності за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову - скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 червня 2015 року Коломийська ОДПІ провела документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо суми боргу анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням ОСОБА_1 за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року, якою встановлено порушення вимог абз. "д" п.п.164.2.17 п. 164.2. ст.164, п.п. "б" п.171.2 ст.171, п.п."в" п.п.168.4.5, п.п. 168.4.8 п.168.4 ст.168, п.167.1 ст.167 ПК України, а саме: занижено податок на доходи фізичних осіб в сумі 37007,84 грн. та вимоги п.179.1 ст.179, п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст.49 ПК України, а саме: неподання декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік.

За результатами перевірки складено Акт №958/171/НОМЕР_1 від 04 червня 2015 року.

18 червня 2015 року на підставі вказаного акта Коломийська ОДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 46429 грн. 80 коп., в т.ч. 37007,84 грн. - основного платежу та застосував штрафні (фінансові) санкції на суму 9421,96 грн. за неподання декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходи з того, що відсотки, що входили до суми заборгованості та анульовані за рішенням кредитора, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню в порядку абзацу "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, тому позивачем правомірно не включила до річної податкової декларації суму анульованої банком заборгованості в розмірі 106850,67 грн. за нарахованими відсотками за користування кредитом, яка не є доходом. Крім того, факт направлення ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням про вручення листа про те, що залишок заборгованості вважається сумою боргу, анульованого кредитором, що підлягає оподаткуванню, не є доведеним, оскільки клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи суд не задовольнив у зв'язку з відсутністю оригінала такого поштового повідомлення про вручення кореспонденції. Таким чином, у даному випадку відсутні умови для застосування абзацу "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими, виходячи з наступного.

Згідно з п.п.163.1.1. п.163.1 ст.163 ПК України об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до п.п.164.2.17 абз."д" п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків передбачених статтею 165 ПКУ) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Таким чином, обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходів у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов: 1) отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням; 2) надіслання платнику податку повідомлення про анулювання боргу, або укладання відповідного договору, 3) включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; 4) відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідно до кредитного договору №06-02/8Ф від 26 січня 2006 року отримала кредит у ПАТ "Фольксбанк".

18 вересня 2012 року ПАТ "Фольксбанк" та ТОВ "АУЗ Факторинг" уклали договір відступлення права вимоги №2, відповідно до умов якого ПАТ "Фольксбанк" відступив право вимоги ТОВ "АУЗ Факторинг" до ОСОБА_1

В електронному реєстрі боржників від 02 вересня 2013 року відомості про боржника ОСОБА_1 передано від кредитора ПАТ "Фольксбанк" до нового кредитора -ТОВ "АУЗ Факторинг".

26 вересня 2013 року ТОВ "АУЗ Факторинг" та позивач уклали договір погашення заборгованості, відповідно до умов якого сума основного боргу становила 134708,00 дол. США. Позивач сплатила кредитору суму заборгованості в розмірі 115000,00 дол. США, залишок становить - 19708,00 дол. США. Таким чином, ОСОБА_1 списана кредитна заборгованість у сумі 246718,91 грн.

ТОВ "АУЗ Факторинг" відобразило вказану суму боргу в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (Форма №1-ДФ) за 3 квартал 2013 року за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було відшкодовано з ознакою доходу " 126" - додаткове благо.

На виконання вимог пп.164.2.17 ст.164 ПК України, ТОВ "АУЗ Факторинг" письмово під розписку повідомив боржника ОСОБА_1 про юридичні наслідки прощеної заборгованості у розмірі 246718,91 грн., зокрема, про те, що сума боргу, анульованого (прощеного) кредитором, вважається доходом, отриманим платником податку, як додаткове благо, та підлягає оподаткуванню (сплаті), а також про необхідність декларування своїх доходів за підсумками 2013 року (лист вих.№89/ТФ/13 від 01 листопада 2013 року, а.с.49, 75).

Факт направлення ОСОБА_1 вказаного листа підтверджується матеріалами справи, зокрема, повідомленням про вручення поштового відправлення, відправленого за адресою: АДРЕСА_1, адресату - ОСОБА_1, отримане 11 листопада 2013 року, що підтверджується підписом на вказаному повідомленні (а.с.43,76), списком рекомендованих листів з повідомленням з фіскальним чеком УДППЗ "УКРПОШТА" від 06 листопада 2013 року, а тому покликання позивача про неотримання цього повідомлення є безпідставним.

Таким чином, ТОВ "АУЗ Факторинг" (змінено назву на ТОВ «Кредекс» відповідно до протоколу №24/04/2014 загальних зборів учасників ТОВ "АУЗ Факторинг") належними доказами підтвердило факт повідомлення ОСОБА_1 про необхідність відображення суми анульованого боргу у податковій звітності та сплати з неї податку.

Разом з тим, ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік не подала, податок на доходи фізичних осіб до бюджету не перерахувала.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що прощений борг за кредитним договором не може вважатися додатковим благом (доходом), тобто отриманим доходом, що підлягає оподаткуванню, оскільки у розумінні пп. "д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України анулювання кредитних зобов'язань впливає на майновий стан позивача та є додатковим благом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у спірних правовідносинах мало місце прощення кредитором частини суми отриманого позивачем кредиту, через що вартість активів останнього не зазнала змін (зменшення) через необхідність погашення відповідного боргу, тому фактично ОСОБА_1 отримала дохід у формі додаткового блага у вигляді суми боргу, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням.

Колегія суддів не приймає до уваги покликання позивача на фактичне неотримання нею у даному випадку будь-яких благ, оскільки анулювання основної суми боргу призвело до збереження активів (у тому числі коштів позивача), у зв'язку з чим обов'язок погашення решти суми боргу є скасованим.

Колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що факт направлення ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням про вручення вказаного листа в судовому засіданні залишився не доведеним, оскільки клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи суд не задовольнив у зв'язку з відсутністю оригінала такого поштового повідомлення про вручення кореспонденції, виходячи з таких підстав.

Питання призначення експертизи врегульовано ст. 81 КАС України, згідно з ч.1 якої для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд може призначити експертизу.

Норма ч.1 ст.81 КАС України містить положення диспозитивного, а не імперативного характеру, а тому призначення експертизи є правом, а не обов'язком суду.

Обов'язковою передумовою призначення в адміністративному процесі судової експертизи є необхідність з'ясування судом тих обставин, які потребують спеціальних знань, та в силу їх специфічного характеру не можуть бути з'ясовані судом на основі положень чинного законодавства, що може вплинути на правильне вирішення адміністративного спору по суті.

Аналізуючи предмет позову, наявні докази у справі, колегія суддів дійшла висновку, що для з'ясування обставин, необхідних для повного та об'єктивного вирішення спору по суті та з приводу встановлення яких заявлено клопотання, не потребує спеціальних знань, оскільки матеріали справи у їх сукупності містять необхідну і достатню інформацію для надання правової оцінки спірним правовідносинам.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що у позивача виник обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходів у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, разом з тим, ОСОБА_1 податок на доходи фізичних осіб до бюджету не перерахувала, також не подала податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік, а тому контролюючий орган правомірно визначив позивачу у податковому повідомлені-рішенні № від 18 квітня 2015 року грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на загальну суму 46429 грн. 80 коп., в т.ч. 37007,84 грн. - основного платежу та застосував штрафні (фінансові) санкції на суму 9421,96 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є підставними та обґрунтованими і повністю спростовують висновки суду першої інстанції.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим в силу вимог ст.202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2016 року апелянту - Коломиській ОДПІ було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянт до апеляційної скарги не додав документу про сплату судового збору за подачу такої та не сплатив судовий збір на момент вирішення справи.

Враховуючи викладене, у зв'язку з несплатою судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду, такий підлягає стягненню з апелянта в дохід Державного бюджету України у розмірі встановленому ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 94, 160, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області задовольнити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року у справі № 809/2563/15 скасувати, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області судовий збір у розмірі 2009 (дві тисячі дев'ять) грн. 70 коп. за подання апеляційної скарги на рахунок: отримувач коштів - УДКСУ у Галицькому районі м. Львова, код отримувача за ЄДРПОУ) - 38007573, банк отримувача - ГУДКСУ у Львівській області, код банку отримувача (МФО) - 825014, рахунок отримувача - 1004, код класифікації доходів бюджету - 22030001, призначення платежу - судовий збір за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст постанови виготовлено 21 березня 2016 року