Справа № 806/233/16
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м.Житомир справа № 806/233/16

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

секретар судового засідання Черниш А.В.,

за участю: позивача, представника позивача Нагорнюк О.І.,

представників відповідача Мазяра А.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , Командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 про визнання неправомірною відмови, зобов`язання вчинити дії,

встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати неправомірною відмову командування частини польова пошта НОМЕР_1 у видачі документів на комісію для визнання статусу учасника бойових дій, згідно п. 2 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413; зобов`язати командування частини польова пошта НОМЕР_1 вчинити дії спрямовані на призначення ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, згідно п. 2 Постанови КМУ № 413; зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду. При цьому зазначав, що відповідно до наказу військового комісара Баранівсько Романівського ОРВК Житомирської області від 20 березня 2014 року № 19 він був призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 міста Новоград Волинський Житомирської області. З 20 липня до 05 вересня 2014 року ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в проведенні антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей. Під час несення служби отримав вогнепальні поранення і перебував на тривалому лікуванні. 19 березня 2015 року його звільнено з військової служби у запас за пунктом "е" (через службову невідповідність) відповідно до ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". На його неодноразові звернення до командування частини про надання необхідних документів для отримання посвідчення учасника бойових дій відповідачі не подають документів на комісію, а також не надають йому документів, необхідних для звернення до комісії для отримання посвідчення учасника АТО. Позивач вважає, що не подання командиром військової частини до комісії документів для отримання ним статусу учасника бойових дій та відмова у наданні цих документів йому, для подальшого самостійного звернення до комісії, є протиправною. Так як відповідач посилається на неперевірені та недоведені факти, оскільки матеріали особової справи підтверджують факт прийняття ним участі в антитерористичній операції та пораненні під час виконання службових обов`язків в зоні АТО.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги уточнила та просила визнати неправомірною відмову Військової частини-польова пошта НОМЕР_1 щодо видачі ОСОБА_1 документів на розгляд комісії для надання статусу учасника бойових дій від 19 січня 2016 року № 700, а також зобов`язати Військову частину-польова пошта НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 документи, передбачені пунктом 4 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413. В обґрунтування позовних вимог посилалася на мотиви адміністративного позову.

Позивач у судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримав і просив задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, на підставі доводів наведених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 призваний у Збройні Сили України 20 березня 2014 року на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію" та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 м. Новоград Волинський, відповідно до наказу військового комісара Баранівсько Романівського ОРВК Житомирської області від 20.03.2014 № 19.

Дані обставини підтверджено військовим квитком серії НОМЕР_3 , копії якого долучені до матеріалів справи.

Зі змісту довідки тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 від 29.09.2014 № 6752 слідує, що солдат ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , яка входить до складу сил, що залучалися та брали участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в період з 20.07.2014 по 09.09.2014.

У період проходження служби, а саме при виконанні заходів антитерористичної операції під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Міусинськ Луганської області, позивач отримав множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення з наявністю сторонніх тіл (металевих осколків) м`яких тканин спини та термічний опік задньої поверхні лівого ліктьового суглоба, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, про що свідчать витяг із протоколу засідання Центральної військово лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 21.10.2015 № 3922, виданий начальником Центральної військово - лікарської комісії; довідка № 4555/7763/9868/9963 тво начальника штабу першого заступника командира Військової частини НОМЕР_1 спільно з тво начальника медичної служби в/ч НОМЕР_1 ; перевідний епікриз 7365, складений Військовою частиною НОМЕР_4 ; виписний епікриз, виписаний Військово медичним клінічним центром Центрального регіону; довідка військово лікарської комісії № 296, видана 20.08.2014 за № 989 ВМКЦ Центрального регіону; довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдата за призовом ОСОБА_1 , складена Військовою частиною Польова пошта НОМЕР_1 від 22.10.2014 № 2274.

Наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 від 19 березня 2015 року, відповідно до ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" солдата ОСОБА_1 , колишнього старшого стрільця механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону, який знаходився у розпорядженні командира Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , звільнено з військової служби у запас за пунктом "е" (через службову невідповідність).

У жовтні 2015 року позивачем направлено до командира В/Ч ПП 2731 заяву з проханням надати йому: довідку про безпосередню участь в зоні АТО; витяги із наказів по стройовій частині про вибуття (прибуття) до військової частини для виконання завдань АТО; витяги із наказів по стройовій частині першого заступника керівника Антитерористичного центру (командира сектору) про прибуття для виконання завдань антитерористичної операції та вибуття до місця постійної дислокації.

Листами тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 від 24.11.2015 № 12625, від 22.12.2015 № 13760, від 19.01.2016 № 700 відмовлено у видачі документів на оформлення учасника бойових дій військовослужбовця ОСОБА_1 .

У відповіді від 19.01.2016 вказано, що ОСОБА_1 рахується таким, що самовільно залишив частину з 20.09.2014 та протягом тривалого часу не виконував свої службові обов`язки. На підставі вимог першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України, викладених в телеграмі від 08 жовтня 2014 року № 321/к/6955, командирам військових частин заборонено оформлювати та подавати на розгляд комісії комплекту документів для надання статусу учасника бойових дій на військовослужбовців відносно яких до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено інформацію про кримінальне провадження (до військових прокуратур подано повідомлення про скоєння кримінального правопорушення) до моменту закриття кримінального провадження рішенням військового прокурора гарнізону за відсутності в діях складу злочину або винесення судом виправдовувального вироку.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, з урахуванням наведеного, суд керується наступним.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перелік осіб, які визнаються учасниками бойових дій, встановлений частиною першою статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (у редакції, чинній на час проходження позивачем військової служби, далі - Закон).

Згідно зі абз. 1 пунктом 19 частини 1 цієї статті Закону, учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Механізм надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абз. 1 пункту 19 частини 1 статті 6 Закону, визначений Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Порядок № 413).

У відповідності до пункту 4 Порядку № 413, підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

Згідно зі абз. 1 пункту 6 Порядку № 413, для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники установ, закладів у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або установи, закладу розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками установ, закладів подаються на розгляд комісії у місячний строк після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або установи, закладу чи призначення їх на відповідні посади.

У разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником установи, закладу до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії (п. 8 Порядку № 413).

Аналіз наведених приписів свідчить на користь висновку, що на командира військової частини покладено обов`язок подання документів для встановлення статусу учасника бойових дій, який виникає у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення. Надання особам статусу учасника бойових дій пов`язується саме з безпосереднім залученням такого військовослужбовця до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, а не із завершенням такого завдання.

Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 № 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення" районами проведення антитерористичної операції та терміни її проведення визначено: Донецька і Луганська області - з 07 квітня 2014 року; Харківська область - з 07 квітня 2014 року до 14 вересня 2014 року.

Факт прийняття солдатом ОСОБА_1 , під час перебування на військовій службі у Військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з 20.07.2014 до 04.09.2014 не заперечується, отже позивач був залучений до виконання бойових завдань в зоні АТО.

Відмовляючи ОСОБА_1 у наданні документів, передбачених п. 4 Порядку № 413, відповідач указує на те, що позивач рахується таким, що самовільно залишив частину з 20.09.2014 та протягом тривалого часу не виконував свої службові обов`язки. Однак, такі доводи Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 суд оцінює критично, так як підставою надання статусу учасника бойових дій є безпосередня участь такого військовослужбовця у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Більш того суд звертає увагу на те, що рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається комісією, визначеною п. 5 Порядку № 413. Відповідач зобов`язаний лише надати необхідні документи для встановлення статусу учасника бойових дій до відповідної комісії.

Суд зауважує, що ні Закон, ні Порядок № 413 не визначає умов, за наявності яких, командир позбавляється обов`язку надання документів для встановлення статусу учасника бойових дій військовослужбовцям, які були безпосередньо залучені до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

У свою чергу, телеграма - це службовий документ, що становить буквено-цифрове повідомлення, передане за допомогою телеграфного зв`язку (телеграфом). Телеграма не є нормативно - правовим актом, може носити лише інформаційний характер і не повинна містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер.

Отож, посилання відповідача у листі від 19.01.2016 № 700 на телеграму про заборону командирам військових частин оформлювати та подавати на розгляд комісії комплекту документів для надання статусу учасника бойових дій на військовослужбовців відносно яких до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено інформацію про кримінальне провадження (до військових прокуратур подано повідомлення про скоєння кримінального правопорушення) суд вважає безпідставними.

Окрім цього, суд відмічає, що матеріали справи доказів внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань інформації про кримінальне провадження, повідомлення про підозру у вчиненні якого вручено ОСОБА_1 , або подання до військової прокуратури повідомлення про скоєння позивачем кримінального правопорушення не містять.

В судовому засіданні представником відповідачів надано наказ командира Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 31.12.2014 № 1868 "Про результати службового розслідування", пунктом 6 якого наказано заступнику командира військової частини по роботі з особовим складом до 20 грудня 2014 року направити копію матеріалів службового розслідування по факту неприбуття військовослужбовців з лікувальних закладів до військової частини - польова пошта терміном більше 1 місяця до органів досудового розслідування та начальника органу управління Військової служби правопорядку, в зв`язку з тим, що правопорушення, зокрема, солдата ОСОБА_1 містять ознаки кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 407 КК України.

У контексті наведеного суд ураховує, що згідно зі частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В силу приписів частини 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Системний аналіз положень норм чинного процесуального законодавства свідчить на користь висновку, що наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 31.12.2014 № 1868 не може бути належним доказом у даній адміністративній справі та свідчити про те, що позивачем скоєно кримінальне правопорушення і йому заборонено оформляти документи для надання статусу учасника бойових дій.

У розумінні кримінально-процесуального законодавства України, належними засобами, які б підтверджували відповідні юридичні факти, зокрема, вину військовослужбовця, є відповідні судові рішення, що набрали законної сили.

Інформація стосовно наявності таких судових рішень щодо солдата ОСОБА_1 на момент розгляду адміністративної справи відсутня.

Згідно зі ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Втім, з обставин адміністративної справи, встановлених судом, вбачається, що відповідачами не доведено правомірності відмови в наданні документів позивача на розгляд комісії для надання статусу учасника бойових дій, відтак позовні вимоги щодо визнання такої відмови Військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , оформленої листом від 19 січня 2016 року за вих. № 700, неправомірною знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

З огляду на викладене, а також ураховуючи, що протиправна відмова у видачі стосовно колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 необхідних документів для надання статусу учасника бойових дій перешкоджає в реалізації його права на звернення, в тому числі самостійне відповідно до п. 8 Порядку № 413, до комісії для надання йому статусу учасника бойових дій, суд зобов`язує Військову частину-польова пошта НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 документи, передбачені пунктом 4 Порядку № 413.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:
Позов задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Військової частини-польова пошта НОМЕР_1 щодо видачі ОСОБА_1 документів на розгляд комісії для надання статусу учасника бойових дій, оформлену листом від 19 січня 2016 року за вих. № 700.

Зобов`язати Військову частину-польова пошта НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 документи, передбачені пунктом 4 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 17 березня 2016 р.