Справа № 755/75/16-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа 755/75/16-а
У Х В А Л А

18 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі судді Степанюка А.Г., перевіривши матеріали апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації на постанову Дніпровського районного суду м. Києва у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1) звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - Відповідач, УПСЗН Дніпровської РДА) про:

- визнання протиправними дій щодо відмови у встановленні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення;

- зобов'язання Відповідача встановити Позивачу статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.02.2016 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд вважає, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам статті 187 КАС України.

При поданні апеляційної скарги Апелянтом не було дотримано вимог п. 3 ч. 2, ч. 6 ст.187 КАС України, а саме - не зазначено вимоги особи, яка подає скаргу, до суду апеляційної інстанції; до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору.

Приписами п. 3 ч. 2 ст. 187 КАС України визначено, що в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, до суду апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, у пунктах 2, 3 прохальної частини апеляційної скарги Відповідач просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 16.09.2015 року та відмовити у позові ОСОБА_2, однак зі змісту апеляційної скарги вбачається, що предметом оскарження є постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 16.02.2016 року у справі, позивачем в якій є ОСОБА_1.

Таким чином, зі змісту апеляційної скарги УПСЗН Дніпровської РДІ неможливо встановити, яке саме рішення суду першої інстанції оскаржується, при цьому судом враховується, що з матеріалів справи вбачається, що 16.09.2015 року постанова у справі №755/75/16-а, Позивачем в якій виступає ОСОБА_1, не ухвалювалася.

Крім того, положеннями ч. 6 ст. 187 КАС України закріплено, що до апеляційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору

Суд вважає за необхідне зазначити, що правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон).

Відповідно до положень ст. ст. 3 та 4 названого Закону судовий збір справляється за подання апеляційних скарг на рішення суду в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

З огляду на те, що предметом позову є визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання останнього вчинити дії, позовні вимоги є вимогами немайнового характеру.

Зі змісту довідки Вищого адміністративного суду України, складеної за результатами аналізу практики застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» вбачається, що, перевіряючи правильність сплати позивачем судового збору та визначаючи кількість вимог немайнового характеру, звернених до суду, необхідно враховувати, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов'язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на момент подання позову до суду першої інстанції, ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, складала 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Положеннями ч. 1 зазначеної статті передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2016 року приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року № 928-VIII встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1378,00 грн.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідно до положень ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Дніпровського районного суду м. Києва становить 606,32 (1378 * 0,4 * 110%).

Однак, всупереч вимог КАС України, Апелянтом до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору або обґрунтованого клопотання про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору, його зменшення, чи розстрочення або відстрочення.

Згідно ч. 3 ст. 189 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 Кодексу, застосовуються правила статті 108 Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Відтак, враховуючи, що Апелянтом не зазначено вимоги особи до суду апеляційної інстанції, а також до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору, суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без руху та надання строків для усунення визначених недоліків шляхом: зазначення вимог апеляційної скарги у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 187 КАС України; надання копій документу про сплату судового збору або обґрунтованого клопотання про звільнення від його сплати, зменшення, відстрочення або розстрочення.

Керуючись ст.ст. 108, 187, 189, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації на постанову Дніпровського районного суду м. Києва у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - залишити без руху.

Надати Апелянту строк для усунення недоліків - десять днів з моменту отримання копії вказаної ухвали.

У разі неусунення недоліків у зазначений вище строк апеляційна скарга буде повернута Апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку у відповідності до ст. 211, 212 КАС України.

Суддя А.Г. Степанюк