Справа № 301/2472/15-а
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 р. Справа № 876/1341/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Гулида Р.М.,

суддів Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від 03.02.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Іршавському районі Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов`язання призначити пенсію, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до УПФ України в Іршавському районі Закарпатської області в якому просив визнати неправомірними дії УПФ України в Іршавському районі Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 у визнанні права у призначенні пенсії та її призначенні згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; скасувати протокол комісії по призначенню пенсії УПФ України в Іршавському районі Закарпатської області №33 від 19.09.2014 р. про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати УПФ України в Іршавському районі Закарпатської області призначити ОСОБА_1 з 11.09.2014 року пенсію відповідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з врахуванням періодів виконання ОСОБА_1 робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження цілодобово та безвиїзно в населених пунктах в м. Прип`ять Київська область - 26 грудня 1986 р., 3,6,10 січня 1987 р., 20-30 січня 1987 р. (15 днів в Прип`яті), в м. Чорнобиль Київська область - 19 січня 1987 р. (1 день в м. Чорнобиль).

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 рр. 2 категорії. В період з 12 листопада 1986 року по 11 лютого 1987 року у складі військової частини НОМЕР_1 ( ОСОБА_2 ) виконував роботи в населених пунктах відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

На той час він працював трактористом 2-го класу «Садоводческого виноградарського радгоспу «Радянське Закарпаття» (з 30.11.1988 р. в колгоспі «Радянське Закарпаття», з 10.10.1994 р. в КСГП ім. Шевченка, з 12.11.1999 р. у ТзОВ «Золотий Колос»),

В період з 12 листопада 1986 року по 11 лютого 1987 року позивач в складі військової частини № НОМЕР_1 виконував обов`язки по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в тому числі в «Зоні відчуження», а саме в населених пунктах віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи: в м. Прип`ять Київська область - 26 грудня 1986 р., 3,6,10 січня 1987 р., 20-30 січня 1987 р. (15 днів в м. Прип`яті); в м.Чорнобиль Київська область -19 січня 1987 р. (1 день в м. Чорнобиль);

До того ж, починаючи з жовтня 1986 року оплата військовозобов`язаних, що працювали по ліквідації аварії на ЧАЕС, на підставі листа Держкомпраці УРСР від 23.09.86 №136с проводилась у підвищеному розмірі. Згідно довідки ТзОВ «Золотий Колос» №43 від 23.04.2009 р. заробітна плата за виконання обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в тому числі в «Зоні відчуження», а саме в населених пунктах віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, йому виплачувалась в підвищеному розмірі.

З огляду на те, що він пропрацював в зоні відчуження більше 14 днів, то набув право дострокового виходу на пенсію.

Постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 03.02.2016 року, в задоволенні позову - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що і призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Сторони в судове засідання не прибули, хоч про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.09.2014 року ОСОБА_1 звернувся до УПФ України в Іршавському районі Закарпатської області із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

19.09.2014 року УПФ України в Іршавському районі Закарпатської області по заяві ОСОБА_1 було проведено засідання комісії по призначенню пенсій, де прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії на підставі ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що стверджується листом від 05.06.2015 року №5/У (а.с.15).

При цьому слід зазначити, що апелянтом до УПФ України в Іршавському районі Закарпатської області разом з заявою про призначення пільгової пенсії було надано архівну довідку управління хімічних військ Прикарпатського військового округу №24/8450 від 18.03.1993 р., де було зазначено, що ОСОБА_1 виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження у 1986-1987 році у складі військової частини № 55064 (а.с. 12).

УПФ України в Іршавському районі Закарпатської області, користуючись передбаченим чинним законодавством правом проведення перевірка відомостей наданих апелянтом, було направлено запит щодо підтвердження періоду участі апелянта у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в складі військової частини № 55064 до Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України.

У архівній довідці галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 19.08.2014 року №3903/07 зазначено, що гр. ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, працював у зоні відчуження в м. Прип`ять - один день, а також вказано, що апелянт, окрім м. Прип`ять 03.01.1987 року, приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в інших населених пунктах, однак такі в додатку № 1 до Постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 p. № 106 до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи в зоні відчуження, не віднесені (а.с. 30).

Згідно ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів.

Отже, подані апелянтом документи не підтверджують його права на зниження пенсійного віку відповідно до норм ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з правомірністю відмови УПФ України в Іршавському районі Закарпатської області у призначенні дострокової пенсії ОСОБА_1 та відсутністю підстав для задоволення даного позову судом першої інстанції.

Перевіривши дійсні обставини справи та додатково проаналізувавши зібрані документальні докази по матеріалах справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 197, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від 03 лютого 2016 року у справі №301/2472/15-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Р.М. Гулид

Судді: С.М. Кузьмич

В.З. Улицький