Справа № 826/21928/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 березня 2016 року 10:48 № 826/21928/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

представників позивача - Махаєвої О.О., Лагоди П.Б., Коломієця Є.В.,

представника відповідача - Червінської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Вет» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Вет» (надалі - позивач або ТОВ «Альфа-Вет») з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві) про скасування податкових повідомлень-рішень від 28.08.2015 № і № .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків акта ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 17.08.2015 № 386/26-59-22-09/37616771 «Про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Альфа-Вет» () з питань здійснення фінансово-господарських операцій по взаємовідносинах з ТОВ «Еко-сервіс» (), ТОВ «Фінпромгруп «Діоніка» (), ТОВ «Успіх ЮА» () за періоди: серпень-жовтень 2014 року». На переконання позивача акт перевірки не містить жодних належних доказів нереальності (безтоварності) господарських операцій позивача з його контрагентами, та позиція контролюючого органу ґрунтується на лише суб'єктивних припущеннях перевіряючого.

26.10.2015 уповноважений представник ТОВ «Альфа-Вет» подав до канцелярії суду заяву про зміну позовних вимог, де позовні вимоги позивача викладені в наступній редакції: 1) скасувати податкове повідомлення-рішення ДШ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києва від 28.08.2015 р. № форми «Р» в частині донарахування податку на додану вартість та штрафних санкцій по взаємовідносинам з ТОВ «Успіх ЮА» та ТОВ «Еко-сервіс» у сумі 674 352,90 (у тому числі за основним платежем 449 568,60 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 224 784,30 грн.); 2) скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києва від 28.08.2015 р. № форми «Р» в частині донарахування податку на прибуток приватних підприємств та штрафних санкцій по взаємовідносинам з ТОВ «Успіх ЮА» та ТОВ «Еко-сервіс» у сумі 606 917,51 (у тому числі за основним платежем 404 611,34 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 202 306,17 грн.).

В судових засіданнях представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з урахуванням попередньо поданої зави про зміну позовних вимог.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову від 19.10.2015, в яких зазначено про правомірність висновків акта перевірки та законність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши думки представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, протягом періоду з 04.08.2015 по 10.08.2015 працівником ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві згідно норм пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та на підставі наказу від 04.08.2015 № 1657 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Альфа-Вет» () з питань здійснення фінансово-господарських операцій по взаємовідносинах з контрагентами ТОВ «Еко-сервіс» (), ТОВ «Фінпромгруп «Діоніка» (), ТОВ «Успіх ЮА» () за місяці серпень-жовтень 2014 року, за результатами якої складений акт від 17.08.2015 № 386/26-59-22-09/37616771 (надалі - акт перевірки).

В тексті зазначеного акта перевірки містяться висновки працівника податкової інспекції про заниження позивачем в порушення норм п. 138.2 ст. 138, п. 139.1 ст. 139, п. 198.1, п. 198.2 і п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України показників задекларованих податку на прибуток на суму 417 983 грн. за 2014 рік та податку на додану вартість на загальну суму 464 426 грн. (в тому числі за звітні періоди серпень 2014 року в сумі 101 602 грн., за вересень 2014 року - 178 429 грн. та за жовтень 2014 року - 184 395 грн.). Епізоди даних правопорушень перевіряючий пов'язує з фактами неправомірного врахування ТОВ «Альфа-Вет» при визначенні об'єктів оподаткування податком на прибуток і податком на додану вартість сум витрат на придбання агентських та експедиційних послуг у контрагента-постачальника ТОВ «Успіх ЮА» (на підставі договору від 20.09.2014 № 141020/1 та договору від 12.08.2014 № 08/12-4П) та агентських послуг у ТОВ «Еко-сервіс» (на підставі договору від 26.05.2014 № 2605).

За результатами таких господарських операцій ТОВ «Альфа-Вет» віднесло до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість за серпень 2014 року в розмірі 101 601,53 грн. (на підставі податкових накладних від ТОВ «Еко-сервіс»), за вересень 2014 року в розмірі 153 081,27 грн. (на підставі податкових накладних від ТОВ «Еко-сервіс») та в розмірі 10 491 грн. (на підставі податкових накладних від ТОВ «Успіх ЮА»), за жовтень 2014 року в розмірі 184 395 грн. (на підставі податкових накладних від ТОВ «Успіх ЮА»).

В ході здійснення документальної перевірки працівник ДПІ дійшов висновку про відсутність у ТОВ «Альфа-Вет» правових підстав для формування показників валових витрат (в сумі 2 322 130 грн.) і податкового кредиту з податку на додану вартість (в сумі 464 426 грн.) по господарських операціях з суб'єктами підприємницької діяльності ТОВ «Еко-сервіс», ТОВ «Фінпромгруп «Діоніка» і ТОВ «Успіх ЮА».

Такі висновки перевіряючого, зокрема в частині фінансово-господарських операцій з ТОВ «Еко-сервіс» і ТОВ «Успіх ЮА», ґрунтуються на наступних обставинах: 1) за проведеного аналізу інформації, наявної в базі даних ДПІ, встановлено, що при пошуку клієнтів, які зазначені в актах наданих послуг ТОВ «Еко-сервіс» і ТОВ «Успіх ЮА» зазначено контрагентів-покупців, з якими ТОВ «Альфа-Вет» працювало попередніх періодах. Також згідно наданих до перевірки документів встановлено, що контрагенти-покупці, які зазначені у вищевказаних актах, та яких нібито відшукали ТОВ «Еко-сервіс», вказані і в актах, які надані до перевірки по взаємовідносинам з ТОВ «Успіх ЮА», що свідчить лише про документальне оформлення операцій за відсутності реального їх здійснення; основними видами діяльності названих контрагентів ТОВ «Альфа-Вет» є неспеціалізована оптова торгівля; в обох товариств відсутня достатня чисельність співробітників та транспортне обладнання, необхідне для надання послуг з пошуку клієнтів; до ДПІ надійшов акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м Києві від 01.09.2014 № 2638/26-55-22-07/32155487 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Еко-сервіс» за період з 01.07.2014 по 31.08.2014; до ДПІ надійшов лист ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 20.03.2015 № 2482/7/26-50-22-06 з наявною податковою інформацією щодо взаємовідносин ТОВ «Успіх ЮА» за липень-грудень 2014 року з контрагентами-постачальниками. В тексті цього листа наведені висновки податкової інспекції за результатами аналізу даних з АІС «Податковий блок» про неможливість здійснення товариством задекларованих у податковій звітності операцій.

28.08.2015 ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі вказаного акта перевірки прийняла наступні податкові повідомлення-рішення:

- за № (форми «Р»), яким визначила ТОВ «Альфа-Вет» до сплати суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 626 930 грн., в тому числі 417 983 грн. за основним платежем, 208 992 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- за № (форми «Р»), яким визначило ТОВ «Альфа-Вет» до сплати суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 696 639 грн., в тому числі 464 426 грн. за основним платежем, 232 213 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення від 28.08.2015 протиправними, а, відтак, такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

У відповідності до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) «господарська діяльність» - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

В розумінні пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) «витрати» - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Об'єкт оподаткування цим податком визначений у ст. 134 ПК України.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 цього Кодексу, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Склад витрат і порядок їх визначення закріплений в ст. 138 зазначеного Кодексу. Зокрема, згідно із пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають в себе собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Одночасно нормою абз. 1 п. 138.2 ст. 138 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати валові витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати. При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Крім того, в розумінні пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України «податковий кредит» - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

У відповідності до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу норми п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, перелік яких наведений у п. 201.1 ст. 201 ПК України. Правовий статус податкової накладної закріплений в положеннях норм ст. 201 цього Кодексу.

Крім того, зокрема, форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби (п. 201.2 ст. 201 ПК України), а саме - Наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.01.2014 № 10 «Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.01.2014 за № 185/24962 (набрав чинності 01.03.2014 та діяв до 01.12.2014, тобто був чинний на момент виписки спірних податкових накладних).

Виходячи з аналізу наведених норм в сукупності, ПК України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це відсутність зв'язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб'єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Між тим у своєму листі від 02.06.2011 № 742/11/13-11 Вищий адміністративний суд України одночасно зазначає, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Разом з тим, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (про що було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11).

Наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11).

За приписами норм п. 44.1 і п. 44.3 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2 п. 44.1 ст. 44 ПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (в редакції на момент спірних правовідносин) (надалі - Закон № 996-ХІV), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В розумінні Закону № 996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому згідно п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтер-ському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (в редакції чинній на момент існування спірних правовідносин)(надалі - Положення), яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), «господарські операції» - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Аналіз вищевикладених норм Закону № 996-ХІV та норм Положення свідчить про те, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, протягом перевіряємого періоду ТОВ «Альфа Вет» здійснювало господарську діяльність з оптової торгівлі ветеринарними медикаментами та препаратами, кормовими добавками для тварин, що відповідає основним видам діяльності позивача згідно з ЄДРПОУ.

Судом встановлений факт укладення між ТОВ «Альфа-Вет» і суб'єктами підприємницької діяльності ТОВ «Еко-сервіс» і ТОВ «Успіх ЮА» письмових договорів, а саме:

- договору № 141020/1 про надання агентських послуг від 20.09.2014 з ТОВ «Успіх ЮА» (в особі керівника Топаза О.В.), за умовами якого Агент (ТОВ «Успіх ЮА») зобов'язується на умовах, в порядку та обсягах, визначених цим Договором, а також в спосіб та за допомогою методів, визначених сторонами, своєчасно та якісно надавати на користь Принципала (позивача) послуги з пошуку клієнтів-покупців товару Принципала, з метою забезпечення укладання договорів між Принципалом та клієнтами. Зокрема, відповідно до п. 2.4 даного Договору Агент повинен: здійснювати пошук клієнтів; проводити з клієнтами попередні перемовини і своєчасно передавати отриману інформацію Принципалу для укладання договорів з клієнтами; розробляти проекти договорів; врегульовувати переддоговірні розбіжності між Принципалом і Клієнтом; супроводжувати існуючих клієнтів щодо своєчасного проведення розрахунків з Принципалом; сприяти в досудовому врегулюванні спорів між Принципалом і клієнтом; попереджати Принципала про зміни фінансового становища клієнта та ризики непогашення заборгованості за поставлений товар; брати участь в проведенні рекламних акцій, що проводяться Принципалом; самостійно приймати учать на виставках і ярмарках від імені та за згодою Принципала. Агент зобов'язаний щомісячно надавати Принципалу звіт про виконану роботу. На підставі звіту Агента сторони підписують акт виконаних робіт, за яким Принципал щомісячно сплачує Агенту комісійну винагороду в розмірі від 20% до 25 % від вартості реалізованого Принципалом товару діючим клієнтам, залученим Агентом. За умови залучення нового клієнта Принципал виплачує Агенту разову комісію в розмірі 40% від вартості реалізованого Принципалом товару в поточному місяці. При цьому комісійна винагорода розраховується Принципалом за фактом здійснених клієнтами оплат. Відвантажений, але неоплачений товар в розрахунок винагороди не включається;

- договору № 2605 про надання агентських послуг від 26.05.2014 з ТОВ «Еко-сервіс», в особі керівника Сингаєвської О.О. (аналогічного за змістом договору від 20.09.2014 № 141020/1), за умовами якого Агент (ТОВ «Еко-сервіс») зобов'язується на умовах, в порядку та обсягах, визначених цим Договором, а також в спосіб та за допомогою методів, визначених сторонами, своєчасно та якісно надавати на користь Принципала (позивача) послуги з пошуку клієнтів-покупців товару Принципала, з метою забезпечення укладання договорів між Принципалом та клієнтами

Також, 12.08.2014 ТОВ «Альфа-Вет» уклало договір № 08/12-АП з ТОВ «Успіх ЮА», в особі керівника Топаза О.В., за умовами якого Експедитор (ТОВ «Успіх ЮА») зобов'язується доставити довірений йому Замовником (позивачем) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу, а Замовник, в свою чергу, - сплатити за експедиторські послуги встановлену плату.

В текстах своїх письмових пояснень від 03.11.2015 та від 30.11.2015 представник позивача пояснив, що у зв'язку зі специфікою напрямку господарської діяльності ТОВ «Альфа-Вет» у штаті товариства працювали (-ють) переважно лікарі ветеринарної медицини та провідні фахівці з відповідної галузі. Інших працівників, які б здійснювали функції менеджерів з обов'язками пошуку клієнтів, проведення дій, пов'язаних із стягненням заборгованостей, експедируванням товарів позивач не має. У зв'язку до надання таких послуг на договірних засадах були залучені треті особи - ТОВ «Еко-сервіс» і ТОВ «Успіх ЮА».

За результатами наданих послуг зазначених контрагентів з позивачем повністю розрахувалися його контрагенти-покупці (ПрАТ «Агропромислова компанія», ТОВ «Закарпатські курчата», ТОВ «М'ясо-виробничий комплекс «Панвітек», ПП «Артбудінвест», ПП «Евро-Вет», ПАТ «Чорнобаївське», ТОВ «СВС-Агро», ДП «Птахогосподарство Чорнобаївське») та були укладені договори поставок з новими клієнтами-покупцями, залученими ТОВ «Еко-сервіс» і ТОВ «Успіх ЮА» (а саме: ТОВ «Авіс-Україна», ПП «Гонта», ТОВ «Носівська птахофабрика», ТОВ «Волиньхутро», ТОВ ВКФ «Гріг Лтд», ТОВ «Павлоград-Агропродукт», ТОВ «Полтавське сонечко», ТОВ «Тіволі Фюр», ФГ «У Самвела»,ТОВ «Птахокомплекс «Усичі»).

На підтвердження правомірності формування витрат і податкового кредиту за вказаними договорами про надання агентських та експедиційних послуг позивач надав суду копії наступних документів:

- актів наданих послуг від 31.10.2014 на суму 953 519,48 грн. (в т.ч. ПДВ - 18 919,91 грн.) та на суму 83 580,09 грн. (в т.ч. ПДВ - 13 930,01 грн.), складених ТОВ «Успіх ЮА» за результатами надання ТОВ «Альфа-Вет» за період жовтень 2014 року послуг з пошуку клієнтів та супроводженню існуючих клієнтів, в результаті були укладені нові довгострокові договори та було здійснено реалізацію оплати в жовтні 2014 року по вже існуючим клієнтам, які мали прострочену та діючу заборгованість;

- звіту ТОВ «Успіх ЮА» щодо пошуку клієнтів послуг Принципала для здійснення реалізації товарів за жовтень 2014 року;

- актів наданих послуг від 31.08.2014 на суму 598 548,35 грн. (в т.ч. ПДВ - 99 758,06 грн.) та на суму 11 060,80 грн. (в т.ч. ПДВ - 1 843,46 грн.), складених ТОВ «Еко-сервіс» за результатами надання ТОВ «Альфа-Вет» за період липень 2014 року послуг з пошуку клієнтів та супроводженню існуючих клієнтів, в результаті були укладені нові довгострокові договори та було здійснено реалізацію оплати в серпні 2014 року по вже існуючим клієнтам, які мали прострочену та діючу заборгованість;

- звіту ТОВ «Еко-сервіс» щодо пошуку клієнтів послуг Принципала для здійснення реалізації товарів за серпень 2014 року;

- акта наданих послуг від 30.09.2014 на суму 918 487,63 грн. (в т.ч. ПДВ - 153 081,27 грн.), складеного ТОВ «Еко-сервіс» за результатами надання ТОВ «Альфа-Вет» за період вересень 2014 року послуг з пошуку клієнтів та супроводженню існуючих клієнтів, в результаті були укладені нові довгострокові договори та було здійснено реалізацію оплати у вересні 2014 року по вже існуючим клієнтам, які мали прострочену та діючу заборгованість;

- акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.09.2014 на суму 62 944 грн. (в т.ч. ПДВ - 10 490,67 грн.) та від 31.10.2014 на суму 69 272 грн. (в т.ч. ПДВ - 11 545,33 грн.), складених ТОВ «Успіх ЮА» за результатами надання ТОВ «Альфа-Вет» експедиційних послуг;

- звітів ТОВ «Успіх ЮА» по наданим транспортно-експедиційним послугам;

- товарно-транспортних накладних (форми № 1-ТН) за вересень і жовтень 2014 року, складених автомобільним перевізником ТОВ «Успіх ЮА»;

- податкових накладних від 31.08.2014 № 192, від 31.08.2014 № 199 та від 30.09.2014 № 132, виписаних від імені ТОВ «Еко-сервіс» на користь позивача, підписаних Сингаєвською О.О. та скріплених печаткою цього товариства;

- податкових накладних від 30.09.2014 № 347, від 31.10.2014 № 507, від 31.10.2014 № 554 та від 31.10.2014 № 672, виписаних від імені ТОВ «Успіх ЮА» на користь позивача, підписаних Топазом О.В. та скріплених печаткою цього товариства;

- оборотно-сальдових відомостей та карток рахунків бухгалтерського обліку по операціях з контрагентами ТОВ «Еко-сервіс» і ТОВ «Успіх ЮА»;

- платіжних доручень ТОВ «Альфа Вет» з відмітками банку про виконання щодо перерахування коштів на користь ТОВ «Еко-сервіс» і ТОВ «Успіх ЮА» в якості оплати за надані послуги;

- комерційних пропозицій ТОВ «Еко-сервіс» і ТОВ «Успіх ЮА», що надійшли на адресу ТОВ «Альфа-Вет».

Також позивач надав суду копії деяких реєстраційних документів та довідок з органів статистики стосовно ТОВ «Еко-сервіс» і ТОВ «Успіх ЮА», оригінали нотаріально посвідчених заяви Топаза О.В. (колишнього керівника ТОВ «Успіх ЮА») та пояснення Сингаєвської О.О. (колишнього керівника ТОВ «Еко-сервіс»), де останні підтверджують факт укладення зазначених вище договорів про надання послуг та наводять деталі виконання певних господарських операцій.

Крім того позивач додатково на підтвердження наявності економічної обґрунтованості укладення спірних договорів подав до суду наступні документи: копію статуту ТОВ «Альфа-Вет та довідки органу статистики відносно цього товариства; копію ліцензії серії АВ № 583577 виданої ТОВ «Альфа-Вет» на здійснення оптової торгівлі ветеринарними медикаментами і препаратами; копії штатного розпису ТОВ «Альфа-Вет» за 2014 рік та документів про освіту фахівців-працівників товариства; розрахунки з покупцями товарів ТОВ «Альфа-Вет» за липень-жовтень 2014 року; копії договорів, первинної та іншої документації за фінансово-господарськими операціями позивача з контрагентами-покупцями (в тому числі з новим клієнтами-покупцями, що були залучені за сприянням ТОВ «Еко-сервіс» і ТОВ «Успіх ЮА») та операціями з стягнення заборгованості в досудовому та судовому порядку.

Оцінивши вказані докази за правилами статті 86 КАС України, суд приходить до висновку про те, що зазначені первинні документи підтверджують реальність здійснення спірних господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ «Еко-сервіс» і ТОВ «Успіх ЮА» у зв'язку з наступним.

За результатами дослідження вище перелічених первинних та інших документів суд дійшов висновку, що вони оформлені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, та в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій.

Також з наявних матеріалів справи чітко прослідковується наявність взаємозв'язку між витратами ТОВ «Альфа-Вет» на придбання агентських та експедиційних послуг і здійсненням ним господарської діяльності.

При цьому суд вважає, що посилання відповідача на обставини, зафіксовані в отримані податковій інформації по суб'єктах господарювання ТОВ «Еко-сервіс» і ТОВ «Успіх ЮА», не можуть спростовувати фактичне виконання спірних операцій, оскільки контролюючим органом в даному випадку не доведено жодними іншими доказами відсутність у названих контрагентів позивача достатньої кількості кваліфікованих трудових ресурсів та і відповідного складу і обсягу майна, засобів на момент укладення та вчинення спірних правочинів та/або неможливість цими підприємствами залучити на договірних засадах до процесу виконання певних робіт (надання послуг) інших юридичних/фізичних осіб та використання орендованого майна.

Крім того, відповідачем не було надано суду належних документальних доказів відсутності у контрагентів позивача спеціальної податкової правосуб'єктності на момент укладення і виконання договорів пр. надання послуг, зокрема, того, що дані підприємстві не були зареєстровані в якості платників податку на додану вартість або того, що їх реєстрація платниками податку на додану вартість була анульована у встановленому законом порядку.

В силу п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Приписами ч. 2 ст. 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер юридичної відповідальності.

Згідно правової позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 10.10.2012 за № К-24491/10, «за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників по ланцюгу для одержання Підприємством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов'язань».

В ході розгляду даної справи відповідачем не було пред'явлено до суду будь-які належні докази нікчемності правочину, укладеного між ТОВ «Альфа-Вет» і постачальниками ТОВ «Еко-сервіс» і ТОВ «Успіх ЮА», а також жодних достовірних документальних доказів на підтвердження фактів підписання договору та первинних документів до нього неуповноваженими на те особами.

Зокрема, в акті перевірки позивача також відсутні відомості про визначення контрагентам позивача сум податкових зобов'язань у зв'язку з ухиленням від сплати податків та зборів, винесення вироків посадовим особам ТОВ «Еко-сервіс» і ТОВ «Успіх ЮА» за фактами ухиляння від сплати податків в результаті конкретних господарських операцій, або будь-які інші відомості, які можуть бути визначені як підстави та докази укладення угод з метою, що порушує публічний порядок.

В силу ч. 1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Аналогічну норму містить ч. 2 ст. 2 Кримінального кодексу України.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням ч. 1 ст. 69 КАС України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до ч. 1, ч. 4 ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Однак, відповідач в ході судового розгляду даної справи будь-які достовірні відомості з документальним підтвердженням про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ТОВ «Альфа-Вет», ТОВ «Еко-сервіс» і ТОВ «Успіх ЮА», - безпосередньо відповідальних за укладення і виконання спірних правочинів, у скоєнні злочинів, передбачених Кримінальним кодексом України, до суду не подав.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведення позивачем дотримання ним законодавчих вимог щодо документального підтвердження сум витрат і податку на додану вартість в ціні послуг ТОВ «Успіх ЮА» і ТОВ «Еко-сервіс», віднесених до складу валових витрат і податкового кредиту за перевіряємі періоди, та як наслідок про протиправність здійснених відповідачем нарахувань сум податкових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість в частині фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «Альфа-Вет» з ТОВ «Успіх ЮА» і ТОВ «Еко-сервіс» згідно податкових повідомлень-рішень від 28.08.2015.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 86 КАС України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ «Альфа-Вет» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Вет» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 28.08.2015 № та № .

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Вет» () судові витрати у розмірі 19 854,21 грн. шляхом їх безспірного списання з рахунку Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві () за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов