Справа № 814/3697/15
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/3697/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого: - Яковлєва О.В.,

суддів: - Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотранс" до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Екотранс" звернулося до суду з позовом у якому заявлено вимоги Державній податковій інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень № та № від 29 квітня 2015 року.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції не відповідає встановленим обставинам справи, так як проведені господарські операції між позивачем та ТОВ "Т-ПЛАСТ", ТОВ "БАГОР-ГРЕЙН", ТОВ "ЛАБОТЕКС-М", ТОВ "СТІЛ-СЕРВІС" не підтверджені належними доказами, а вже надані підприємством первинні бухгалтерські документи складені з недоліками та жодним чином не спростовують висновків податкового органу про порушення позивачем норм податкового законодавства.

Крім того, позивачем протиправно занижено податкове зобов'язання з ПДВ, у зв'язку з не нарахуванням податкових зобов'язань в результаті ліквідації основних засобів за самостійним рішенням платника податку.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОТРАНС" з питань дотримання вимог податкового законодавства, за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року, валютного та іншого законодавства, за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року.

За результатами вказаної перевірки податковим органом складено акт перевірки № 217/14-04-22-02/23616583 від 14 квітня 2015 року, яким встановлено наступні порушення, а саме: п.п. 134.1.1 п 134.1 ст. 134, п.п. 138, п. 138.1, п. 138.2, п. 138,4, п. 138,8 ст. 138 Податкового кодексу України (далі ПК України), в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств у 2013 році, на 7600 грн.; п. 189.9 ст. 189, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3 ст. 200 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ, на суму 415584 грн., в т.ч. за січень 2014 року, на суму 415146 грн, за жовтень 2014 року, на суму 438 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки податковим органом направлено підприємству наступні податкові повідомлення-рішення: № від 29 квітня 2015, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток підприємств, на суму 7600 грн. за основним платежем, та на 1900 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; № від 29 квітня 2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ, на суму 415584 грн. за основним платежем, та на суму 103 896 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

З метою оскарження отриманих податкових повідомлень-рішень підприємство звернулося до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок щодо відсутності порушення податкового законодавства з боку позивача, з огляду на наступне.

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України), господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами, оскільки платники податків при здійсненні господарської діяльності не обмежені чинним законодавством у праві самостійно обирати найбільш оптимальний варіант ведення господарської діяльності, зокрема, не позбавлений права укладати договори із сторонніми особами щодо реалізації своїх окремих функцій.

Відповідно до п. 138.1. ст. 138 ПК України - витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодекс крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з п.138.2. ст.138 ПК України - витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9. п.139.1. ст.139 ПК України, визначено, що витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні документи, тобто податкові, видаткові накладні, рахунки, довіреності, акти виконаних робіт, акти прийому - передачі товарів, робіт, послуг оформлені на паперових носіях та при наявності таких обов'язкових реквізитів: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильності її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судовою колегією встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваних податкових-повідомлень рішень стали висновки контролюючого органу про порушення позивачем норм податкового законодавства у взаємовідносинах з контрагентами ТОВ "Т-ПЛАСТ", ТОВ "БАГОР-ГРЕЙН", ТОВ "ЛАБОТЕКС-М", ТОВ "СТІЛ-СЕРВІС", а також про безпідставне заниження податкових зобов'язань з ПДВ внаслідок ненарахування відповідних зобов'язань в результаті ліквідації основних засобів за самостійним рішенням платника податків.

В частині спірних господарських операції ТОВ "ЕКОТРАНС" з контрагентом ТОВ "Т-ПЛАСТ" у серпні 2013 року, колегією суддів встановлене наступне.

Так, між ТОВ "Т-ПЛАСТ" (в особі постачальника) та ТОВ "ЕКОТРАНС" (в особі покупця) 08 серпня 2013 року укладено договір поставки № 45, згідно умов якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити стержень фторопластовий, асортимент, найменування, ціна та кількість якого, вказується сторонами в специфікаціях до даного договору.

Згідно специфікації № 1 від 08 серпня 2013 року до вказаного договору, позивачем замовлено стрижні фторопластові, на загальну суму 14 865 грн. (12 387,5 грн. та 2477,5 грн. ПДВ).

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору підприємством надано під час податкової перевірки наступні докази, а саме: податкову накладну від 22 серпня 2013 року, видаткову накладну від 22 серпня 2013 року, товарно-транспортну накладну від 23 серпня 2013 року, прибутковий ордер від 22 серпня 2013 року, платіжні доручення, що підтверджують безготівкову оплату отриманих товарів.

Крім того, в обґрунтування своїх позовних вимог підприємством надані зазначені докази до суду.

За наслідком господарських операцій вартість отриманих товарів віднесено до витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, у розмірі 12387 грн., а суми податку на додану вартість внесені до реєстру отриманих податкових накладних від вказаного контрагента та включені до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду, у розмірі 2477,5 грн.

Фактичною підставою для визнання податковим органом безтоварною вказану господарську операцію позивача стало придбання товарів, що поставлені позивачу, контрагентом ТОВ "Т-ПЛАСТ" у свого контрагента ТОВ "ВАЛВИК", який згідно податкових баз даних не придбавав та не імпортував вказаний товар.

В даному випадку, такі посилання податкового органу є безпідставні, так як облік придбаних або імпортованих товарів ТОВ "ВАЛВИК", який не є контрагентом позивача у спірних правовідносинах, жодним чином не впливає на реальність проведених господарських операцій позивача з ТОВ "Т-ПЛАСТ", які підтверджені належними первинними бухгалтерськими документами.

Іншою підставою для визнання податковим органом безтоварною вказану господарську операцію позивача став факт складення прибуткового ордер 22 серпня 2013 року на день раніше фактичної поставки товару, згідно товарно-транспортної накладної від 23 серпня 2013 року.

В свою чергу, позивачем зазначено, що вказані обставини виникли внаслідок помилки працівника підприємства яким складено прибутковий ордер датою виписаної видаткової накладної, а не фактичною датою отримання товару.

Колегія суддів вважає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

В даному випадку, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що наданими первинними бухгалтерськими документами підтверджено факт отримання позивачем товару від контрагенту ТОВ "Т-ПЛАСТ" та реальність зміни його майнового стану за підсумком проведених операцій.

В свою чергу, посилання податкового органу на будь-які недоліки в наданих первинних бухгалтерських документах, при їхній наявності та в сукупності з іншими доказами, які підтверджують факт надання послуг замовнику, не є підставою для визнання безтоварними проведені господарські операції та позбавлення права на податковий кредит.

В частині спірних операції ТОВ "ЕКОТРАНС" з контрагентом ТОВ "БАГОР-ГРЕЙН" за жовтень 2013 року, колегією суддів встановлене наступне.

Так, між ТОВ "БАГОР-ГРЕЙН" (в особі постачальника) та ТОВ "ЕКОТРАНС" (в особі покупця) 15 квітня 2013 року укладено договір поставки № 15/04, згідно умов якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар, асортимент, найменування, ціна та кількість якого, вказується сторонами в специфікаціях до даного договору.

Згідно специфікації № 2 від 23 жовтня 2013 року до вказаного договору, позивачем замовлено стрічку конвеєрну, на загальну суму 32 933,46 грн. (27444,55 грн. та 5488,91 грн. ПДВ).

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору підприємством надано під час податкової перевірки наступні докази, а саме: податкові накладні від 17 та 23 жовтня 2013 року, видаткову накладну 23 жовтня 2013 року, товарно-транспортну накладну від 24 серпня 2013 року, прибутковий ордер від 23 серпня 2013 року, платіжні доручення, що підтверджують безготівкову оплату отриманих товарів.

Крім того, в обґрунтування своїх позовних вимог підприємством надані зазначені докази до суду.

За наслідком господарських операцій вартість отриманих товарів віднесено до витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, у розмірі 27444,55 грн., а суми податку на додану вартість внесені до реєстру отриманих податкових накладних від вказаного контрагента та включені до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду, у розмірі 5488,91 грн.

Підставою для визнання безтоварною вказану господарську операцію позивача стало отримання податковим органом від ДПІ у Центральному районі м. Миколаїва ГУ Міндоходів у Миколаївській області акту від 02 липня 2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "БАГОР-ГРЕЙН".

У вказаному акті податковим органом зазначено про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "БАГОР-ГРЕЙН", у зв'язку з відсутністю підприємства за місцезнаходженням, а також встановлено відсутність у нього основних засобів ведення фінансово-господарської діяльності.

Колегія вважає, що посилання податкового органу на висновки про порушення податкового законодавства позивачем, що ґрунтуються на основі акту про неможливість проведення зустрічної звірки його контрагента, є безпідставними, так як фактично перевірки контрагента не проводились, а тому відсутні будь-які об'єктивні факти причинно-наслідкового зв'язку між порушеннями контрагента та позивачем.

Більш того, встановлення відсутності у підприємства основних засобів ведення фінансово-господарської діяльності в акті про неможливість проведення зустрічної звірки, де мають зазначатись лише обставини, котрі спричинили таку неможливість, не передбачено чинним законодавством.

Тому, колегія суддів не приймає викладену у вказаному акті про неможливість проведення зустрічної звірки інформацію, як належний доказ у справі, що підтверджує безтоварність проведених господарських операцій з контрагентом ТОВ "БАГОР-ГРЕЙН".

Більш того, спірні господарські операції позивача з контрагентом ТОВ "БАГОР-ГРЕЙН" проведені у жовтні 2013 року, а зазначений акт про неможливість проведення зустрічної звірки складено 01 липня 2014 року, тобто після закінчення вказаних взаємовідносин.

Іншою підставою для визнання податковим органом безтоварною вказану господарську операцію позивача став факт складення прибуткового ордер 23 жовтня 2013 року на день раніше фактичної поставки товару, згідно товарно-транспортної накладної від 24 жовтня 2013 року.

В свою чергу, позивачем зазначено, що вказані обставини виникли внаслідок помилки працівника підприємства яким складено прибутковий ордер датою виписаної видаткової накладної, а не фактичною датою отримання товару.

В даному випадку, колегія вважає, що наданими первинними бухгалтерськими документами підтверджено факт отримання позивачем товару від контрагенту ТОВ "БАГОР-ГРЕЙН" та реальність зміни його майнового стану за підсумком проведених операцій, а тому посилання податкового органу на будь-які недоліки в наданих первинних бухгалтерських документах, при їхній наявності та в сукупності з іншими доказами, які підтверджують факт надання послуг замовнику, не є підставою для визнання безтоварними проведені господарські операції.

В частині спірних операції ТОВ "ЕКОТРАНС" з контрагентом ТОВ "ЛАБОТЕКС-М" у вересні 2013 року, колегією суддів встановлене наступне.

Так, між ТОВ "ЛАБОТЕКС-М" (в особі постачальника) та ТОВ "ЕКОТРАНС" (в особі покупця) 31 січня 2012 року укладено договір поставки № 25, згідно умов якого постачальник зобов'язується поставити хімреактиви, лабораторний посуд, а позивач зобов'язується прийняти та оплатити отриманий товар.

Згідно рахунків фактури від 12 та 22 серпня 2013 року, позивачем замовлено вказаний товар, на загальну суму 4815,28 грн. (4020,73 грн. та 794,55 грн. ПДВ).

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору підприємством надано під час податкової перевірки наступні докази, а саме: податкові накладні, видаткові накладні, подорожні листи, прибутковий ордер, платіжні доручення, що підтверджують безготівкову оплату отриманих товарів.

Крім того, в обґрунтування своїх позовних вимог підприємством надані зазначені докази до суду.

За наслідком господарських операцій вартість отриманих товарів віднесено до витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, у розмірі 4020,73 грн., а суми податку на додану вартість внесені до реєстру отриманих податкових накладних від вказаного контрагента та включені до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду, у розмірі 794,55 грн.

В даному випадку, податковим органом лише частково визнано безтоварною вказану господарську операцію, в частині поставки фільтрувального паперу, який придбано контрагентом ТОВ "ЛАБОТЕКС-М" у ПП "ЄУРОТРЕЙД", внаслідок чого позивачем безпідставно віднесено вартість отриманого паперу до витрат що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування та безпідставно включено до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду суму, у розмірі 33,60 грн.

Вказаний висновок податкового органу ґрунтується на наявних кримінальних провадження відносно посадових осіб ПП "ЄУРОТРЕЙД".

Проте, такі посилання є безпідставні, так як податковим органом не надано належних доказів, а саме вироку у кримінальній справі, що підтверджує вчинення посадовими особами ПП "ЄУРОТРЕЙД" злочинних дій у взаємовідносинах з позивачем.

В свою чергу, позивачем належним чином підтверджено отримання вказаного товару наданими первинними бухгалтерськими документами від контрагента ТОВ "ЛАБОТЕКС-М".

В частині проведення спірних операції ТОВ "ЕКОТРАНС" з контрагентом ТОВ "СТІЛ-СЕРВІС" у жовтні 2014 року, колегією суддів встановлене наступне.

Так, між ТОВ "СТІЛ-СЕРВІС" (в особі постачальника) та ТОВ "ЕКОТРАНС" (в особі покупця) 22 жовтня 2014 року укладено договір поставки № 22/10-14, згідно умов якого постачальник зобов'язується поставити лист мідний, а позивач зобов'язується прийняти та оплатити отриманий товар.

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору підприємством надано під час податкової перевірки наступні докази, а саме: податкові накладні, видаткові накладні, накладну на вантаж, прибутковий ордер, платіжні доручення, що підтверджують безготівкову оплату отриманих товарів.

Крім того, в обґрунтування своїх позовних вимог підприємством надані зазначені докази до суду.

За наслідком господарських операцій вартість отриманих товарів віднесено до витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, у розмірі 2187,98 грн., а суми податку на додану вартість внесені до реєстру отриманих податкових накладних від вказаного контрагента та включені до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду, у розмірі 437,6 грн.

Підставою для визнання безтоварною вказану господарську операцію позивача стало отримання податковим органом від ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області акту від 17 березня 2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "СТІЛ-СЕРВІС".

В даному випадку, як вже зазначалося колегією суддів висновки акту про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента не є підставою для визнання безтоварними проведені господарські операції.

Крім того, позивачем в обґрунтування свої позовних вимог надано до суду лист ТОВ "СТІЛ-СЕРВІС" від 17 квітня 2015 року, в якому зазначено, що товар придбаний ТОВ "СТІЛ-СЕРВІС" відправлявся зі складі його контрагентів, які знаходяться в м. Харків.

Відносно висновку податкового органу про донарахування податку на додану вартість позивачу у зв'язку зі списанням з балансу основних засобів, колегія зазначає наступне.

Перевіркою встановлено, що ТОВ "ЕКОТРАНС" (в особі орендаря) укладено договір від 30 грудня 2010 року № 11-17/45 оренди майна з ЗАТ "Зерноторгівельна компанія Олсідз - Україна" (ПрАТ "Зерноторгівельна компанія Королекс-Україна" (в особі орендодавця), за умовами якого орендодавець зобов'язаний передати, а орендар прийняти в строкове платне користування майно, перелік якого визначений в Додатку № 1 до договору.

В період дії договору оренди позивач здійснював ремонт орендованого майна, суму вказаних ремонтів відображав на рахунку 10 "Основні засоби", яка в подальшому амортизувалась та відображалась по рахунку 13 "Знос необоротних активів".

Відповідно до наданих доказів, позивачем виведено з експлуатації завершені інвестиції в орендовані приміщення з залишковою вартістю та здійснено списання недоамортизованої частини завершених інвестицій в орендовані приміщення, у зв'язку з припиненням дії договору оренди.

Згідно п. 189.9 ст. 189 ПК України, у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.

Колегія вважає, що норма цього пункту не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв'язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.

В даному випадку, не розглядається як постачання основних виробничих засобів за звичайними цінами, але не нижчими балансової вартості на момент ліквідації, випадки ліквідації основних виробничих засобів у зв'язку з їх знищенням, коли платник податків подає контролюючому органу відповідний документ про знищення основних виробничих засобів.

При поверненні об'єкта оренди орендодавцю у випадку завершення договору оренди без його пролонгації, а також без отримання орендарем компенсації вартості здійснених ним поліпшень, за умови здійснення демонтажу частини поліпшень, які можливо відокремити (незалежно від того, чи утворилися в результаті демонтажу частини, придатні до подальшого використання), та надання акту списання основних засобів за формою 03-3, податкові зобов'язання у позивача не виникають.

В даному випадку, позивачем надано акти списання основних засобів за типовою формою податковому органу під час документальної перевірки, а останнім, в свою чергу досліджено вказані акти, про що вказано в акті перевірки.

Колегія суддів вважає, що операції ліквідації основного засобу при умові надання відповідного документу податковому органу, не розглядається для цілей оподаткування як операція продажу, і тому зазначена операція не є об'єктом оподаткування.

Таким чином, донарахування податковим органом податку на додану вартість, у сумі 407 145 грн., є безпідставним.

Крім того, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до п.п.2 п.3 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду розмір судового збору складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

В даному випадку, відстрочений розмір судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції по справі майнового характеру, складає 8728,17 грн.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року - без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області відстрочений судовий збір за подання апеляційної скарги на користь Державного бюджету, у сумі 8728,17 грн., на реквізити: отримувач коштів - УК у м. Одесі/Приморський р-н/22030001; код ЄДРПОУ отримувача - 38016923; банк отримувача - ГУДКСУ в Одеській області; код банку отримувача - 828011; № рахунку отримувача - 1008; код класифікації доходів бюджету - 22030001; призначення платежу - судовий збір, за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

Т.М. Танасогло