Справа № 148/340/16-а
Суддя: Штифурко Л. А.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/340/16-а
Провадження №2-а/148/19/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Штифурко Л.А.,

секретаря Лавренюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання поновити виплату пенсії з 12 серпня 2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 послався на те, що він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області та починаючи з 11 березня 2015 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначену з урахуванням норм Закону України «Про державну службу».

В даний час позивач працює на посаді начальника відділу функціонування аграрного ринку, розвитку сільської місцевості та врегулювання відносин власності управління агропромислового розвитку Тульчинської райдержадміністрації.

З квітня 2015 року відповідачем припинено виплату позивачу пенсії у зв'язку зі змінами в законодавстві.

На його звернення до відповідача від 26.01.2016 року щодо поновлення виплати пенсії, листом від 02.02.2016 року № 158/13-12/02/1 відповідач відмовив йому у цьому з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року, яким внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», та тим, що він продовжує працювати на посаді державного службовця.

Позивач вважає, що своєю відмовою поновити виплату пенсії відповідач порушує його права, тому просив визнати неправомірною бездіяльність УПФУ у Тульчинському районі Вінницької області щодо не поновлення виплати пенсії за віком та зобов'язати поновити йому виплату пенсії за віком з 01 червня 2015 року.

Ухвалою суду від 23 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 в частині вимог за період з 01.06.2015 року по 11.08.2015 року включно залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив визнати бездіяльність відповідача щодо не поновлення йому виплати пенсії неправомірними та зобов'язати відповідача поновити йому виплату пенсії за віком, починаючи з 12 серпня 2015 року.

Представник відповідача УПФУ в Тульчинському районі Вінницької області позов не визнала, надала суду письмові заперечення проти позову та в судовому засіданні зазначила, що з 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, яким внесено зміни, зокрема, до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Оскільки позивач станом на 01.04.2015 року працював на посаді начальника відділу функціонування аграрного ринку, розвитку сільської місцевості та врегулювання відносин власності управління агропромислового розвитку Тульчинської райдержадміністрації, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», то з 01.04.2015 року йому припинено виплату пенсії.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи № 154339 та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером, що вставновлено згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с. 9), перебуває на обліку в УПФУ у Тульчинському районі Вінницької області, починаючи з 11 березня 2015 року отримує пенсію за віком, призначену йому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 судом встановлено, що позивач працює на посаді начальника відділу функціонування аграрного ринку, розвитку сільської місцевості та врегулювання відносин власності управління агропромислового розвитку Тульчинської райдержадміністрації, яка відноситься до посад державних службовців.

Також судом встановлено та не заперечено сторонами, що починаючи з 01 квітня 2015 року УПФУ у Тульчинському районі Вінницької області припинило позивачеві виплату призначеної йому пенсії за віком.

26 січня 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій, посилаючись на те, що припинення виплати йому законно призначеної пенсії, порушує його права, просив поновити її виплату.

Листом від 02.02.2016 року №158/13-12/02/1 відповідач повідомив відповідача, що підстави для поновлення виплати пенсії відсутні, оскільки він працює на посаді державного службовця, яка дає право на призначення пенсії у відповідності з Законом України «Про державну службу», а тому відповідно до норм Закону України № 911 VIII від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» тимчасово у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року пенсія не виплачується. Після звільнення з роботи виплата пенсії поновиться (а.с. 7).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно абзацу 2 ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній з 01.04.2015 року), тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та П груп, інвалідів війни Ш групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Станом на 01 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно давала право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», в зв'язку з чим відповідачем правомірно не виплачувалась пенсія позивачу.

Разом з тим, в п.5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII визначено, що в разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/ щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народних депутатів України», «Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митних кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний у п. 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України № 213-VIII щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

В теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу» пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, з 01.06.2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 Закону Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для припинення виплати пенсії позивачу, призначеної відповідно до цього Закону, відпали. З огляду на вказане, суд вважає, що не поновивши виплату пенсії позивачеві відповідач допустив бездіяльність, яку слід визнати неправомірною та зобов'язати його поновити вказану виплату. Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 починаючи з 01.06.2015 року по 11.08 2015 року включно залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, така виплата має бути поновлена в межах строку звернення до суду, а саме з 12 серпня 2015 року.

Відповідно вимог ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом».

За загальним правилом установленим ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.1 ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші передбачені цим Законом.

Отже, органи державної влади та органи місцевого самоврядування повинні сприяти забезпеченню прав пенсіонерів.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При встановлених обставинах та досліджених доказах суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 186 КАС, ст.ст. 8, 22, 55, 95, 64, 124, 152 Конституції України, Законом України «Про державну службу», Законом України «Про загальнообов'язкове страхування», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання поновити виплату пенсії з 12 серпня 2015 року - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області щодо не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 12 серпня 2015 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 12 серпня 2015 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: Л.А. Штифурко