Справа № 815/4005/15
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 р. Справа № 815/4005/15

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Кравченка К.В.,

при секретарі - Діденко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної фінансової інспекції в Одеській області за участю третьої особи: Спеціалізований Одеський санаторій "Салют" про визнання незаконними дій,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Одеській області, за участю третьої особи Спеціалізованого Одеського санаторію "Салют" про визнання незаконними дій інспекторів Державної фінансової інспекції в Одеській області по складанню акту позапланової ревізії стану фінансово-господарської діяльності Спеціалізованого Одеського санаторію "Салют" за період з 01 січня 2001 року по 01 січня 2014 року №041-11/10 від 21 лютого 2014 року в частині, що стосується ОСОБА_3.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Державної фінансової інспекції в Одеській області, за участю третьої особи Спеціалізованого Одеського санаторію "Салют" про визнання незаконними дій інспекторів Державної фінансової інспекції в Одеській області по складанню акту позапланової ревізії стану фінансово-господарської діяльності Спеціалізованого Одеського санаторію "Салют" за період з 01 січня 2001 року по 01 січня 2014 року №041-11/10 від 21 лютого 2014 року в частині, що стосується ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси Пислара В.П. від 10 січня 2014 року по справі №522/439/14-К, на підставі направлень №№85,86,87,88 від 27 січня 2014 року, №154 від 10 лютого 2014 року, №162 від 12 лютого 2014 року, виданих начальником ДФІ в Одеській області, спеціалістами органу контрою проведено позапланову ревізію стану фінансово-господарської діяльності спеціалізованого Одеського санаторію "Салют" за період з 01 січня 2001 року по 01 січня 2014 року, за результатами якої складений акт №041-11/10 від 21 лютого 2014 року №041-11/10 .

Ревізією встановлено порушення вимог п.8 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04 жовтня 1995 року, п.29 Додатку №2 до Методики та п.3.1 договори оренди нерухомого майна, що виразилось у невнесенні змін до договору оренди, укладеного із ПП "ОСОБА_5" в частині збільшення орендної ставки у зв'язку зі змінами до Методики (від 21 грудня 2006 року).

За висновками перевіряючих зазначені порушення призвели до недоотримання орендної плати на загальну суму 56377,24 грн., чим завдано матеріальну шкоду установі та Державному бюджету України, у т.ч. Санаторію - 28188,62 грн., Державному бюджету України - 28188,62 грн. Відповідальними особами були визнані директор ОСОБА_4 (01 січня 2007 року - 18 січня 2012 року), т.в.о. директора ОСОБА_6 (07 лютого 2011 року - 13 травня 2011 року), головний бухгалтер ОСОБА_3 (01 січня 2007 року - 28 лютого 2011 року), головний бухгалтер ОСОБА_7 (03 березня 2011 року - 01 липня 2011 року), головний бухгалтер ОСОБА_8 (02 липня 2011 року - 16 червня 2013 року), в.о. головного бухгалтера ОСОБА_2 (з 17 червня 2013 року по теперішній час).

З метою усунення виявлених порушень, попередження та недопущення їх виникнення в подальшій роботі, відповідно до п.7 ст.10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" ДФІ в Одеській області висунуто вимогу №15-041-23/14/2526 від 07 березня 2014 року, відповідно до п.3 якої належить стягнути пропорційно з відповідальних осіб кошти в загальній сумі 56377,24 грн. згідно реєстру недоотриманої орендної плати в Додатку № 72 до акту.

На виконання вищевказаної вимоги, та у зв'язку із тим, що в періоді з 01 січня 2007 року по 28 лютого 2011 року відповідальною особою підприємства був головний бухгалтер ОСОБА_3, Спеціалізований Одеський санаторій "Салют" звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа - ДФІ в Одеській області, про стягнення матеріальної шкоди .

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що дане звернення за судовим захистом є неналежним способом захисту порушеного інтересу позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011 (далі - Положення), Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п. 7,10 ч.1 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Виходячи з наведеного, у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Як вбачається із матеріалів справи, у справі, що розглядається позивачем оскаржені дії інспекторів Державної фінансової інспекції в Одеській області по складанню акту позапланової ревізії стану фінансово-господарської діяльності Спеціалізованого Одеського санаторію "Салют" за період з 01 січня 2001 року по 01 січня 2014 року №041-11/10 від 21 лютого 2014 року в частині, що стосується ОСОБА_3, які були підставою для пред'явлення відповідачем вимоги від 07.03.2014 року про усунення виявлених порушень, виявлених під час ревізії.

При цьому, колегія суддів зазначає, що обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. Усі дії посадових осіб органу держфінінспекції пов'язані з проведенням позапланової ревізії, є по суті належною формою реалізації своїх владних управлінських функцій при здійсненні відповідної ревізії, реалізація якої оформлюється та має закріплення шляхом складання акту. Висновки, викладені у акті, безпосередньо не породжують обов'язкових юридичних наслідків. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства підконтрольними суб'єктами, а тому оцінка акта ревізії, а також щодо самих висновків ревізії, оскаржуваним діям посадових осіб надається при вирішенні спору за позовом органу державного фінансового контролю про стягнення збитків.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, відмовивши задоволенні позовних вимог щодо визнання дій інспекторів Державної фінансової інспекції в Одеської області протиправними.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, ґрунтуються на суб'єктивній оцінці та на невірному тлумаченні норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко