Справа № 826/16991/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Оксененка О.М.

за участю секретаря Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк"на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк"до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23 травня 2013 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2013 року у справі № 826/16991/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2015 року, в позові відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2015 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 5 лютого 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2015 року скасовано з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час направлення справи на новий розгляд, судом касаційної інстанції вказано на недослідження судами, з урахуванням посадових обов'язків кожного працівника, з яким укладено такі договори, чи уповноважений він здійснювати від імені платника податку юридичні дії, спрямовані на встановлення, зміну або припинення правових відносин.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ПАТ "Креді Агріколь Банк" () зареєстроване 19 травня 1993 року Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією, свідоцтво про державну реєстрацію від 30 березня 2006 року № 1008883. Податкова адреса позивача: 01034, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 23А.

ПАТ "Креді Агріколь Банк" взято на податковий Спеціалізованою державною податковою інспекцією у м. Києві по роботі з великими платниками податків 14 березня 2002 року за № 16 та станом на момент виникнення спірних правовідносин перебувало на обліку відповідача.

Окружною державною податковою службою - Центральним офісом з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби (правонаступником якої є Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників) на підставі наказу від 27 лютого 2013 року № 198 та направлень від 28 лютого 2013 року № 209, № 210, № 211, № 212, № 213, № 214, № 215, у зв'язку з поданням ПАТ "Кіб Креді Агріколь" передавального акту від 16 листопада 2012 року та у зв'язку із реорганізацією шляхом приєднання до ПАТ "Креді Агріколь Банк" проведено позапланову виїзну документальну перевірку фінансово-господарської діяльності ПАТ "Креді Агріколь Банк" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2009 року по 28 лютого 2013 року, за результатами якої складено акт від 07 травня 2013 року № 494/43-10/19357443.

Під час проведення перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем вимог п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, пп. 5.4.4 п. 5.4 статті 5, п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 135.1 ст. 135, абзацу «г» пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138, пп. 153.2.5 п. 153.2 ст. 153 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток у сумі 403 943, 83 грн., у тому числі: за ІІ квартал 2010 року - 17 500, 10 грн., за ІІІ квартал 2010 року - 49 389, 27 грн., за 2010 рік - 81 518, 06 грн., за І квартал 2011 року - 40 772, 81 грн., за ІІ квартал 2011 року - 84 90,76 грн., за ІІ-ІІІ квартали 2011 року - 55 332, 10 грн., за ІІ-IV квартали 2011 року - 116 795, 54 грн., за І квартал 2012 року - 55 694, 49 грн., за ІІ квартал 2012 року - 52 632, 44 грн., за ІІІ квартал 2012 року - 56 530, 49 грн., за 2012 рік - 164 857, 42 грн.

На підставі вказаного вище акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 23 травня 2013 року № , яким згідно з пп. 54.3 ст. 54 глави 4 Розділу ІІ та відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України визначено ПАТ "Креді Агріколь Банк" грошове зобов'язання з податку на прибуток підприємств в загальному розмірі 465 538, 69 грн., в тому числі: за основним платежем - в розмірі 403 943, 83 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - в розмірі 61 594, 86 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем укладено кредитні договори з фізичними особами, які є пов'язаними з позивачем, а тому висновки податкового органу про порушення останнім вищевказаних вимог Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР та Податкового кодексу України ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Разом з тим, колегія суддів не може в повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» було передбачено, що дохід отриманий платником податку від продажу товарів (робіт, послуг) пов'язаним особам, визначається виходячи із договірної ціни, але менших за звичайні ціни на такі товари (роботи, послуги), що діяли на дату такого продажу.

Відповідно пп. 1.20.1 п. 1.20 ст. цього Закону якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Аналогічна правова норма передбачена в пп. 14.1.71 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.

Пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України передбачено, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу. підпункту 153.2.5 пункту 153.2 статті 153 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 153.2.5 п. 153.2 ст. 153 Податкового кодексу України доходи платника податку, отримані у вигляді процентів за депозитами, кредитами (операціями фінансового лізингу), позиками, іншими цивільно-правовими договорами із пов'язаними з платником податку особами, визначаються відповідно до ставок процента, зазначених у договорі, але не нижчих від звичайної процентної ставки за депозит, звичайної ставки процента за кредит (позику) на дату укладення відповідних договорів.

Згідно із пп. 14.1.159 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України пов'язані особи - юридичні та/або фізичні особи, взаємовідносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють і які відповідають будь-якій з наведених нижче ознак:

юридична особа, що здійснює контроль за господарською діяльністю платника податку або контролюється таким платником податку чи перебуває під спільним контролем з таким платником податку;

фізична особа або члени її сім'ї, які здійснюють контроль за платником податку;

посадова особа платника податку, уповноважена здійснювати від імені платника податку юридичні дії, спрямовані на встановлення, зміну або припинення правових відносин, а також члени її сім'ї;

платники податку - учасники об'єднання підприємств незалежно від його виду та організаційно-правової форми, що провадять свою господарську діяльність шляхом утворення такого об'єднання.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у перевіряємому періоді позивачем укладено кредитні договори, зокрема, з наступними особами:

- кредитний договір від 23 грудня 2009 року № 12/2009/RE з ОСОБА_3 (позичальник), відповідно до умов якого банк надає позичальнику на умовах забезпечення, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 260 000, 00 грн. на строк 120 місяців з 23 грудня 2009 року по 22 грудня 2019 року, процентна ставка за користування кредитом становить 4 % річних;

- кредитний договір від 19 жовтня 2009 року № 22/2009/СО з ОСОБА_4 (позичальник), відповідно до умов якого банк надає позичальнику на умовах забезпечення, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 80 000, 00 грн. на строк 36 місяців з 19 жовтня 2009 року по 18 жовтня 2012 року, процентна ставка за користування кредитом становить 4 % річних;

- кредитний договір від 14 жовтня 2011 року № 19/2011/СО з ОСОБА_5 (позичальник), відповідно до умов якого банк надає позичальнику на умовах забезпечення, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 800 000, 00 грн. на строк 120 місяців з 14 жовтня 2011 року по 13 жовтня 2021 року, процентна ставка за користування кредитом становить 4 % річних;

- кредитний договір від 23 грудня 2008 року № 3/2008/СR з ОСОБА_6 (позичальник), відповідно до умов якого банк надає позичальнику на умовах забезпечення, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 147 000, 00 грн. на строк 36 місяців з 23 грудня 2008 року по 22 грудня 2011 року, процентна ставка за користування кредитом становить 4 % річних;

- кредитний договір від 25 листопада 2010 року № 5/2010/RЕ з ОСОБА_7 (позичальник), відповідно до умов якого банк надає позичальнику на умовах забезпечення, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 147 000, 00 грн. на строк 36 місяців з 23 грудня 2008 року по 22 грудня 2011 року, процентна ставка за користування кредитом становить 4 % річних.

При цьому, на виконання умов ухвали Київського апеляційного адміністративного суду відповідачем до матеріалів справи долучено розрахунок донарахованих податкових зобов'язань в розрізі договорів укладених з працівниками банку, з якого колегією суддів встановлено перелік кредитних договорів укладених з працівниками банку та іншими фізичними особами (зокрема з 52 особами), суми по яким включені до спірного податкового повідомлення-рішення (том №3 а.с. 34).

Так, з метою повного та всебічного розгляду справи, відповідно до ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, а також враховуючи необхідність встановлення пов'язаності осіб з якими укладені такі договори, судом апеляційної інстанції зобов'язано представника позивача надати всі посадові інструкції 52 осіб, з якими укладені кредитні договори, суми по яким включені до спірного податкового повідомлення-рішення.

На вимогу ухвали колегії суддів представником позивача під час апеляційного розгляду справи надано посадові інструкції 35 осіб, а саме: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_4, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_3, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36ОСОБА_37, ОСОБА_38 ОСОБА_39, ОСОБА_6

Щодо надання посадових інструкцій інших осіб, представник позивача надав до суду додаткові пояснення в яких зазначив, що такі інструкції не були надані через те, що працівники звільнились та після їх звільнення 17 серпня 2012 року Комісія Національного банку України з питань нагляду і регулювання діяльності банків рішенням № 626 надала дозвіл на проведення реорганізації ПАТ «Корпоративний та ОСОБА_40 Креді Агріколь» шляхом його приєднання до ПАТ «Креді Агріколь Банк». Таким чином, документи, які не мають певного строку зберігання частково були втрачені під час реорганізації. ОСОБА_10 того зазначено, що такий працівник, як ОСОБА_41 взагалі не мала посадової інструкції, оскільки працювала прибиральницею.

Проаналізувавши посадові інструкції таких осіб як ОСОБА_6 ОСОБА_4, ОСОБА_5А, ОСОБА_7, з якими укладались кредитні договори, з урахуванням їх посадових обов'язків, колегією суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що такі особи в силу вимог пп. 14.1.159 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України та п. 1.26 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» є пов'язаними з позивачем особами, оскільки є посадовими особами платника податку, які уповноважені здійснювати від його імені певні юридичні дії, спрямовані на встановлення, зміну або припинення правових відносин.

Разом з тим, перевіривши зміст 35 - ти посадових інструкцій, які надані представником позивача під час апеляційного розгляду справи, з урахуванням посадових обов'язків кожного працівника, колегія суддів зазначає, що такі посадові особи як ОСОБА_11 - спеціаліст загального відділу, ОСОБА_16 - провідний інженер відділу інформаційних технологій, ОСОБА_3 - інженер відділу інформаційних технологій, ОСОБА_26- провідний інженер відділу інформаційних технологій, не відповідають критеріям пов'язаних, визначених пп. 14.1.159 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, оскільки з посадових обов'язків зазначених працівників, не вбачається, що така особа уповноважена здійснювати від імені платника податку юридичні дії, спрямовані на встановлення, зміну або припинення правових відносин.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що відповідач помилково послався на те, що за умовами всіх кредитних договорів, укладених з пов'язаними особами, визначено процентні ставки на рівні нижче вартості кредитів за даними статистичної звітності банків України.

У даному випадку, враховуючи відсутність всіх посадових інструкцій працівників банку з якими укладено кредитні договори, неможливо здійснити перевірку посадових обов'язків таких працівників на предмет того, чи уповноважені вони здійснювати від імені платника податку юридичні дії, спрямовані на встановлення, зміну або припинення правових відносин.

Отже, таке положення порушує конституційну вимогу про сплату кожним податків і зборів в порядку і розмірах, встановлених законом (стаття 67 Конституції України).

Наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб'єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину, пункт, речення рішення або рішення в частині нарахування певної суми окремого виду податку чи збору, накладення штрафних (фінансових) санкцій в якійсь сумі.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб»єкта владних повноважень.

Разом з тим, беручи до уваги те, що рішення, в якому недійсну частину не можна виокремити, ідентифікувати, є недійсним в цілому.

Оскільки в даному випадку частину оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яку суд вважає неправомірним, виокремити неможливо, тому податкове повідомлення-рішення від 23 травня 2013 року № слід скасувати повністю.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду України в постанові від 05.12.2006 року у справі № 21-527во06.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору помилково встановив фактичні обставини справи та надав їм не належну правову оцінку, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нову, якою адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк"до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Податкове повідомлення-рішення від 23 травня 2013 року № визнати протиправним та скасувати.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 18.03.2016 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ганечко О.М.