Справа № 348/376/16-а
Суддя: Вінтоняк М.Б.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/376/16-а

14 березня 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді Вінтоняк М.Б.

секретаря Скоблей О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Надвірна адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління патрульної поліції у м. Львові про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ПС3 № 127847 від 13.02.2016 року,-

В C Т А Н О В И В:

25.02.2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління патрульної поліції у м. Львові про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ПС3 № 127847 від 13.02.2016 року.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, яку просить задоволити, визнати нечинною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 13.02.2016 року, серія ПС3 № 127847, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП про накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Представник відповідача в судове засідання не з*явився з невідомих суду причин. Про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.71 КАС України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та з*ясувавши фактичні обставини справи, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст. 2 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду для оскарження будь-яких рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

На підставі ст. 104 КАС України особа, що має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного органу, юридичної чи службової особи під час здійснення ними управлінських функцій порушено його право чи свободи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що постанова серії серія ПС3 № 127847 складена 13.02.2016 року відносно ОСОБА_2 за те, що він 13.02.2016 року біля 13 год. 40 хв. на автодорозі Львів-Шегині (44 км+400 м) керував транспортним засобом у світлу пору доби без увімкненого світла фар (ближнього) поза населеним пунктом, чим порушив вимоги пп. 9.8 ПДР України.

Відповідно до ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуютьсядоказиі вирішуються клопотання.

Цього порядку інспектор поліції ОСОБА_3 не дотримався з огляду на наступне.

По-перше, - розглядаючи справу щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності інспекторХариш В.І., зобовязаний був, як особа, що розглядає справу розяснити ОСОБА_2 його права та обовязки передбачені ст..268 КУпАП, ст..63 Конституції України особисто, а як вбачається з його пояснень представника позивача та свідчень свідка ОСОБА_4 права ОСОБА_2 не було розяснено.

По - друге, не роз*яснивши права і обов*язки ОСОБА_2 був позбавлений можливості скористатися юридичною допомогою адвоката, заявивши відповідне клопотання, як те передбачено ст..268 КУпАП, при цьому інспектор продовжив розгляд та не відклав розгляд справи та її було розглянуто того ж дня 13.02.2016, як результат -накладено адміністративне стягнення на позивача в виді штрафу на суму 425 грн.

Тоді як відповідно до ст..277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, при цьому частина друга цієї статті передбачає більш короткі строки розгляду справ проте правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП туди не входить, а тому діє загальний строк розгляду 15 днів.

Аналогічні висновки викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015, так складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. До переліку адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, не відносяться правопорушення передбачені ст.122 ч.1 КУпАП.

Таким чином, згідно Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015, яке є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Положення ч.1 ст.276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

А отже, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 № 127847 від 13 лютого 2016 року на місці його вчинення є порушенням процесуальних норм, закріплених у КУпАП.

Крім того правова природа адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Європейський суд з прав людини у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, у § 3 (c) статті 6 Європейської конвенції зазначається, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права, як захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя. Аналогічна норма міститься і у § 3 (d) статті 14 частини III Міжнародного пакту, відповідно до якої кожен має право при розгляді будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення бути судимим у його присутності та захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним самим захисника

Таким чином суд приходить до висновку, що при розгляді справи було суттєво порушено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема - право на захист.

Ст.251 КУпАП передбачено ,що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом

порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Ст.71 п.2 КАС України передбачено,що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Із досліджених в судовому засіданні доказів не вбачається достатньо доказів передбачених ст. 251 КУпАП щодо вчинення ОСОБА_2 порушення ПДР.

Інспектором роти № 3 батальйону УПП ДПП у м. Львові лейтенантом поліції ОСОБА_3 не були взяті до уваги дані обставини при притягненні позивача до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП.

Крім цього допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила,що позивач13.02.2016 року біля 13 год. 40 хв. на автодорозі Львів-Шегині (44 км+400 м) керував автомобілем марки Хонда СR-V д.н.з АТ 0022 ВС поза населеним пунктом з увімкненим світлом фар (ближнього) світла.

На переконання суду, в судовому засіданні не здобуто доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а тому постанова підлягає скасуванню як незаконна.

А тому суд, оцінивши в сукупності здобуті докази по справі, прийшов до висновку про задоволення позову.

На підставі ст. ст.163, 167 ч. 4, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 - задоволити.

Постанову інспектора роти № 3 батальйону УПП ДПП у м. Львові лейтенанта поліції ОСОБА_3 серії ПС3 № 127847 від 13.02.2016 року про накладення на ОСОБА_2 штрафу в сумі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП - скасувати як незаконну.

Стягнути з управління патрульної поліції у м. Львові на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,20 гривень.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ст.186 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Вінтоняк М.Б.

Повний текст постанови виготовлено 18 березня 2016 року