Справа № 826/17651/14
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2016-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О. вирішив у письмовому провадженні адміністративну справу

За позовом

Державної податкової інспекції у Солом’янському районі ГУ ДФС у м. Києві

до

за участю

Консорціуму «Військово-будівельна індустрія»

Військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України

про

надання дозволу на погашення податкового боргу

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна податкова інспекція у Солом’янському районі ГУ ДФС у м. Києві (далі – позивач або ДПІ у Солом’янському районі ГУ ДФС у м. Києві) з позовом до Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» (далі – відповідач або Консорціум) про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу Консорціуму за рахунок майна, що перебуває в податковій заставі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що у зв’язку з непогашенням відповідачем наявного у нього податкового боргу, а також, у зв’язку з тим, що вжиті заходи по погашенню податкового боргу не дали позитивних результатів, позивач має право на отримання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу відповідача за рахунок його майна, що перебуває в податковій заставі.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову з підстав його необґрунтованості.

Ухвалою суду від 11.06.2015 року, дійшовши висновку, що на встановлення доцільності надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу Консорціуму за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі може вплинути результат розгляду справи № 826/3278/15, було зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням по справі № 826/3278/15.

У судовому засіданні 14.12.2015 року судом поновлено провадження у справі та відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, за спільним клопотанням представників сторін, суд перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позиції сторін, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач з 2005 року перебуває на обліку позивача.

У зв’язку з наявністю у відповідача непогашеного податкового боргу, актом опису активів, на які поширюється право податкової застави від 13.03.2009 року № 9, позивач провів опис наступних активів: гараж, сховище, адміністративна будівля, будівля контрольно-пропускного пункту за адресою м. Київ, вул. Волинська, 64 на загальну суму 31 160,05 грн.

В той же час, наказом Міністра оборони України від 06.06.2011 року № 308 прийнято рішення про ліквідацію Консорціуму, тобто з 2011 року розпочата процедура його ліквідації.

Виходячи з наведеного в сукупності, позивач вважає, що має право на отримання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу Консорціуму за рахунок майна, що перебуває в податковій заставі, що і стало підставою для його звернення з відповідним адміністративним позовом до суду.

Дослідивши та надавши оцінку, за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, наявним у матеріалах справи письмовим доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі-Кодекс), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов’язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов’язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.152., підпункту 14.1.155. пункту 14.1. статті 14 Кодексу, погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом; податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов'язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави;

Згідно пункту 87.1. статті 87 Кодексу, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами (пункт 87.2. статті 87.2. Кодексу).

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу (пункт 88.1. статті 88 Кодексу).

Згідно пункту 89.1. статті 89 Кодексу, право податкової застави виникає у разі:

89.1.1. несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

89.1.2. несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому (пункт 89.2. статті 89 Кодексу).

Відповідно до пункту 89.3. статті 89 Кодексу, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Майно платника податків звільняється з податкової застави з дня, зокрема, отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку (підпункт 93.1.1. пункту 93.1. статті 93 Кодексу).

Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.5 пункту 93.1 цієї статті (пункту 93.2. статті 93 Кодексу).

Згідно пункту 95.1. статті 95 Кодексу контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункту 95.2. статті 95 Кодексу).

Згідно пункту 95.3. статті 95 Кодексу, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (пункт 95.4. статті 95 Кодексу).

В той же час, судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.05.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2015 року, у справі № 826/3278/15 за позовом Державного господарського об’єднання Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» до ДПІ у Солом’янському районі ГУ ДФС у м. Києві про зобов’язання вчинити дії, позов задоволений повністю. Зобов’язано ДПІ у Солом’янському районі ГУ ДФС у м. Києві звільнити майно Консорціуму з-під податкової застави, передане у податкову заставу згідно акту опису № 9 від 13.03.2009 року та подати до Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про виключення майна Консорціуму з-під податкової застави, передане у податкову заставу згідно акту опису № 9 від 13.03.2009 року.

Так, суд дійшов висновку, що заборгованість Консорціуму, у зв’язку з наявністю якої був складений акт опису № 9 була погашена, у зв’язку з чим податковим органом протиправно не звільнено з податкової застави майно Консорціуму, оформлене актом № 9.

На виконання зазначеного судового рішення, на підставі виданих Окружним адміністративним судом м. Києва виконавчих листів від 09.10.2015 року № 826/3278/15, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкриті виконавчі провадження ВП № 49429126 та ВП № 49429126 (постанови від 24.11.2015 року та від 25.11.2015 року), тобто відбується примусове виконання судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Таким чином, з огляду на те, що в судовому порядку (рішенням по справі № 826/3278/15) встановлено факт погашення відповідачем заборгованості, наявність якої було підставою для складання акту опису № 9, а також встановлена протиправність податкового органу по не звільненню з податкової застави майна Консорціуму, оформленого актом № 9, фактично, відповідне майно не можна вважати таким, що перебуває у податковій заставі.

Крім того, враховуючи те, що з 2011 року відповідач перебуває в процесі ліквідації, суду не зрозуміло, чому позивач не застосовує процедуру стягнення податкового боргу, визначеного для ліквідації.

Щодо клопотання представника позивача про зупинення провадження у даній справі до розгляду та прийняття рішення Вищим адміністративним судом України у справі № 826/3278/15, проти якого заперечував представник відповідача, суд зазначає наступне.

За правилами статей 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення судів у справі № 826/3278/15 набрали законної сили та, відповідно, є обов’язковими для виконання, отже відповідне клопотання представника позивача задоволенню не підлягає.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що в разі прийняття Вищим адміністративним судом України на його користь позитивного рішення у справі № 826/3278/15, він має право повороту виконання судових рішень, порядок якого визначено статтею 265 Кодексу адміністративного судочинства України.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи, та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Приймаючий до уваги викладене у сукупності, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165,167,254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у Солом’янському районі ГУ ДФС у м. Києві відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій