Справа № 824/75/16-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про самовідвід судді

14 березня 2016 р. м. Чернівці справа № 824/75/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.;

за участю секретаря судового засідання Пелехатої А.В.

сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Андруховича В.Й.

відповідач - не з`явився

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В ході попереднього судового засідання з`ясовано, що під час проходження ОСОБА_2 служби в органах внутрішніх справ, зокрема у Вижницькому РВ УМВС України в Чернівецькій області на посаді першого заступника начальника начальника кримінальної міліції, позивач працював на посаді старшого групи КМСН Вижницького РВ УМВС України в Чернівецькій області та перебував у його підпорядкуванні.

Вказана обставина не заперечувалася позивачем та його представником в попередньому судовому засіданні.

У зв`язку з цим, та з метою недопущення сумнівів щодо неупередженості судді Левицького В.К. при розгляді даної справи, останнім заявлено самовідвід.

Заслухавши думку позивача та його представника, суд зазначає наступне.

Статтею 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.1 ст. 7 Закону України Про судоустрій і статус суддів кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (ч. 5 ст. 55 Закону України Про судоустрій і статус суддів).

Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є інститут відводу (самовідводу) судді, закріплений в Кодексі адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Так, ст. 27 КАС України встановлено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться: якщо він брав участь у розгляді цієї справи або пов`язаної з нею справи як представник, секретар судового засідання, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу.

Згідно ст. 30 КАС України, за наявності підстав, зазначених у статтях 27 - 29 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Статтею 2 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий... розгляд його справи... незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...

В пунктах 49 - 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі Білуха проти України зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справі Фей проти Австрії (Fey v. Austria) від 24.02.1993 р., пп. 27, 28 and 30; рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі Пуллар проти Сполученого Королівства (Pullarv. United Kingdom), від 10.06.1996 р., п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити….., що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 07.08.1996 р., п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26.10.1984 р., п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28.10.1998 р., п. 45).

Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги те, що самовідвід гарантує неупередженість та об`єктивність здійснення правосуддя, з метою уникнення можливих суджень учасників судового процесу про неупередженість судді Левицького В.К., недопущення в подальшому невірного сприйняття сторонами рішення суду по суті спору, суд задовольняє заяву про самовідвід.

Частиною 1 ст. 32 КАС України визначено, що у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому ч. 3 ст. 15-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 15-1 КАС України визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів за принципом вірогідності, який враховує кількість справ, що перебувають на розгляді у суддів, заборону брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого ставиться питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну повноважень. Після визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи внесення змін до реєстраційних даних щодо цієї справи, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду не допускається, крім випадків, встановлених законом.

З врахуванням наведеного, справа підлягає передачі до канцелярії суду для визначення судді, що братиме участь у подальшому розгляді справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15-1, 27, 28, 30, 32, 160 та 165 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:
1. Задовольнити заяву судді Левицького Василя Костянтиновича про самовідвід.

2. Адміністративну справу передати до канцелярії суду для визначення - головуючого судді у справі в порядку встановленому ч. 3 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала за наслідками розгляду питання про самовідвід окремо не оскаржується.
Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя В.К. Левицький

Повний текст ухвали складено та підписано судом 18 березня 2016 р.