Справа № 814/3006/14
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року м. Київ К/800/30895/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Ленінського районного відділу у м.Миколаєві управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (даних про ім'я по-батькові матеріали справи не містять) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Ленінського районного відділу у м.Миколаєві управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, в якому з урахуванням уточнень просив зобов'язати відповідача видати йому паспорт громадянина України оформлений українською мовою в обмін на паспорт громадянина України оформлений українською та російською мовами.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року (з урахуванням виправлень - ухвала від 25 травня 2015 року), залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року позов задоволено. Зобов'язано Ленінський районний відділ у м. Миколаєві Управління державної міграційної служби України в Миколаївській видати ОСОБА_4 паспорт громадянина України оформлений українською мовою в обмін на паспорт громадянина України оформлений українською та російською мовами (паспорт серії НОМЕР_1, виданий 12.03.2013 року).

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, у задоволені позову відмовити.

Позивач у письмових заперечень на вказану касаційну скаргу, які надійшли до Вищого адміністративного суду України просить її залишити без задоволення, а оскаржувані рішення без змін.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судамипопередніх інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, щопозивач в січні 2013 року звернувся до відповідача з заявою про видачу паспорта громадянина України українською та німецькою мовами або тільки українською мовою.

09 січня 2013 року заявнику було відмовлено, та 12 березня 2013 року Ленінським районним відділом у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області видано ОСОБА_4 паспорт громадянина України НОМЕР_1, виконаний українською та російською мовами.

20 серпня 2014 року ОСОБА_4 знову звернувся з заявою до Ленінського районного відділу у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області в якій просив видати йому паспорт виконаний українською або українською й німецькою мовами. Управління, 23 серпня 2014 року направило ОСОБА_4 відповідь якою відмовило йому у виборі регіональної мови або мови меншин України, з підстав, передбачених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 № 320 «Про порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.07.2014 за № 1089/21401.

Вказані дії відповідача стали підставами звернення до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій дійшли до висновків, з якими погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду України, що відмова Ленінського районного відділу у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області з підстав застосування Порядку № 320 в частині зазначення відомостей про власника паспорта російською мовою не за його вибором суперечить Закону України «Про засади державної мовної політики».

Відповідно до норм статті 13 Закону України «Про засади державної мовної політики» № 5029-VI від 03.07.2012 року (далі - Закон) паспорт громадянина України або документ, що його заміняє, і відомості про його власника, що вносяться до нього, виконуються державною мовою і поруч, за вибором громадянина, однією з регіональних мов або мов меншин України. Дія цього положення поширюється й на інші офіційні документи, що посвідчують особу громадянина України або відомості про неї (записи актів громадянського стану і документи, що видаються органами реєстрації актів громадянського стану, документ про освіту, трудова книжка, військовий квиток та інші офіційні документи), а також документи, що посвідчують особу іноземця або особу без громадянства, у разі наявності письмової заяви особи.

Згідно з положеннями статті 28 Закону кожен громадянин України має право використовувати своє прізвище та ім'я (по батькові) рідною мовою згідно із традиціями цієї мови, а також право на їх офіційне визнання. При використанні цього права запис прізвища та імені (по батькові) в паспорті громадянина України, паспорті громадянина України для виїзду за кордон та інших офіційних документах виконується у транскрипції з української, російської або іншої мови за вибором громадянина.

Запис прізвища та імені (по батькові) в паспортах та інших офіційних документах здійснюється із попереднім схваленням власника.

Кожен громадянин України має право на виправлення помилкового запису свого прізвища та імені (по батькові) в паспортах та інших офіційних документах, у тому числі внаслідок порушення вимог частин третьої та четвертої цієї статті.

Виходячи з наведеного суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до обґрунтованих висновків, про задоволення позовних вимог.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами попередніх інстанції норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Інші доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Ленінського районного відділу у м.Миколаєві управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області про зобов'язання вчинити певні діїзалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець