Справа № 278/380/16-а
Суддя: Грубіян Є. О.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 278/380/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Максименко М.С., розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання дій протиправними, зобов'язати вчинити дії та стягнення моральної шкоди, --

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив визнати протиправним та скасувати рішення 2 сесії 7 скликання Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 10 грудня 2015 року про відмову йому у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо у власність відведення земельної ділянки, що знаходиться за адресою: с. Вереси Житомирського району Житомирської області, вул. Шевченка, 35, та стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень. В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що вищевказане рішення органу місцевого самоврядування є протиправним і прийняте всупереч чинному законодавству.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з наведених у ньому підстав. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні за безпідставністю. Останній зазначив, що на час прийняття оспорюваного рішення було досконало вивчено питання відповідно поданої заяви позивача та встановлено, що на спірній ділянка знаходиться житловий будинок іншої особи, якій, в свою чергу, дана земельна ділянка була виділена правомірно.

Дослідив матеріали справи, заслухав пояснення учасників судового розгляду, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Рішенням 2 сесії 7 скликання Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 10 грудня 2015 року (а.с.13) позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки, що знаходиться за адресою: с. Вереси Житомирського району Житомирської області, вул. Шевченка, 35, загальною площею 0,6000 га., в тому числі: 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,3500 га для ведення особистого селянського господарства. Підставою такої відмови, як убачається з названого рішення сільської ради, було те, що на вищевказаній земельній ділянці знаходиться житловий будинок.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2013 року, що набрало законної сили 29 січня 2014 року (а.с.4-6) : 1. встановлено факт належності на праві приватної власності ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,60 га та житловим будинком № 35 по вулиці Шевченко в с.Левків Житомирського району Житомирської області;

2. визнано за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,60 га та житловий будинок № 35 за адресою: вулиця Шевченко в с. Вереси Житомирського району Житомирської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2; 3. визнано недійсним рішення № 24 виконавчого комітету Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 25 квітня 2006 року "Про посвідчення права власності на об'єкти нерухомого майна" в частині посвідчення права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок, розташований за адресою: с. Вереси Житомирського району Житомирської області, вул. Шевченко, 35; 4. визнано недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок № 35 по вулиці Шевченко в с. Вереси Житомирського району Житомирської області за ОСОБА_3, видане Вересівською сільською радою Житомирського району Житомирської області 16 травня 2006 року серії "ЯЯЯ" №298040; 5. визнано недійсним рішення 2-ої сесії 5-го скликання виконавчого комітету Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 14 липня 2006 року "Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок", в частині передачі ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки в розмірі 0,83 га. по вулиці Шевченко, 35 в с. Вереси Житомирського району Житомирської області; 6. визнано недійсним договір дарування житлового будинку та земельної ділянки від 15 серпня 2006 року серії "ВЕВ" № 296184, яким ОСОБА_3 подарував ОСОБА_4 земельну ділянку площею 8300 кв.м. та житловий будинок № 35 по вулиці Шевченко в с. Вереси Житомирського району Житомирської області; 7. визнано недійсним державний акт серії "ЯБ" № 559940, виданий на ОСОБА_4 на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована за адресою: с. Вереси вул. Шевченко, 35 Житомирського району Житомирської області; 8. визнано недійсним державний акт серії "ЯБ" № 559941, виданий на імя ОСОБА_4 на право власності на земельну ділянку площею 0,58 га, що розташована за адресою: с. Вереси вул. Шевченко, 35 Житомирського району Житомирської області; 9. визнано недійсною реєстрацію права власності на житловий будинок № 35 по вул. Шевченко в с. Вереси Житомирського району Житомирської області в комунальному підприємстві "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради за реєстровим номером 15016054. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 22 січня 2015 року (а.с.7-9): 1. визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 70 від 20 жовтня 2011 року про надання дозволу ОСОБА_4 на посвідчення права власності на житловий будинок та господарські будівлі в селі Вереси по вулиці Шевченко, 35 Житомирського району Житомирської області; 2. визнано незаконним та скасувано свідоцтво серії "САЕ" № 139025, видане 27 жовтня 2011 року головою Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про право власності на житловий будинок № 35 по вулиці Шевченко в с. Вереси Житомирського району Житомирської області; 3. скасовано реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок № 35 по вулиці Шевченко в с. Вереси Житомирського району Житомирської області на ім'я ОСОБА_4 від 2 листопада 2011 року, реєстраційний номер 35040063. Отже, згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням суду у вищевказаних справах, не доказуються при розгляді інших справ, адже є преюдиційними.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. У зв'язку з цим судам необхідно враховувати, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам. ( п. 1 Постанови Пленуму ВАСУ від 6.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ").

Відповідно до ст. 83 ЗК України, в редакції, що діяла на час винесення оспорюваного рішення, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населеного пункту.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статті 8 Закону України "Про землеустрій", регулювання у сфері землеустрою здійснюють Верховна Рада України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, а також центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин, центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у межах повноважень, встановлених законом.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (ч. 1 ст. 116 ЗК України).

Згідно п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції селищних рад відносяться вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних ділянок.

Порядок вирішення заяв громадян, бажаючих отримати земельну ділянку у власність, врегульовані ст. 118 ЗК України, зокрема частиною 7 цієї статті визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 112 Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України, зокрема шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 155 ЗК України, у разі видання органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи, щодо володіння, використання, розпорядження її земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Також, ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" цього ж закону визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оспорюване рішення 2 сесії 7 скликання Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 10 грудня 2015 року ухвалено із порушенням вимог законодавства України і не може вважатися, таким, що прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, обґрунтовано, безсторонньо (неупереджено) добросовісно та пропорційно, що, в свою чергу, порушує права позивача, а тому є протиправним та підлягає скасуванню. Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень, з наступних міркувань. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 1 ст. 23 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законодавством.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Позивачем, на переконання суду, не наведено передбачених статтями 23, 1167 ЦК України обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, зокрема позивачем не надано обґрунтованих доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральної шкоди неправомірною діями відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 83, 116, 152 ЗК України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 8 ЗУ "Про землеустрій", ст. ст. 26, 59, ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", ПП ВАСУ № 2 від 6.03.2008 року, ПП ВСУ № 4 від 31.03.1995 року, ст.ст. 2, 11, 17, 72, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення 2-ої сесії 7-го скликання Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 10 грудня 2015 року про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 в с. Вереси Житомирського району Житомирської області по вулиці Шевченко, 35 загальною площею 0,60 га в тому числі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та 0,35 га для ведення особистого селянського господарства.

Зобов'язати Вересівську сільську раду Житомирського району Житомирської області у місячний строк на пленарному засіданні сесії розглянути питання з прийняттям рішення щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в с. Вереси Житомирського району Житомирської області по вулиці Шевченко, 35 загальною площею 0,60 га, в тому числі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та 0,35 га для ведення особистого селянського господарства.

В решті вимог - відмовити.

Постанова суду вступає в законну силу після спливу строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський районний суд Житомирської області. Якщо постанову було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.О. Грубіян