Справа № 826/23582/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 березня 2016 року № 826/23582/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту»
доДержавної фінансової інспекції в місті Києві
провизнання протиправними дій та вимоги,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Приватне акціонерне товариство «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (далі по тексту - позивач) звернулось з позовом до Державної фінансової інспекції в місті Києві (далі по тексту - відповідач) з урахуванням збільшених позовних вимог про визнання протиправними дії та вимоги від 27.05.2015р. №26-11-14-14/5167 в частині порушень відносно:

- Трипільської філії: ч.2 ст. 97 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 № 3221, ст.15 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР, Колективних договорів та Галузевих угод, безпідставно нараховано доплати працівникам Трипільської філії, які не передбачені умовами Колективного договору та Галузевої угоди Філії на загальну суму 150,71 тис. грн. Внаслідок чого, зайво перераховано коштів до фондів соціального страхування на суму - 55,41 тис. грн.;

- Сумської філії: недоотримання доходів, внаслідок надання послуг з перевезення вантажів залізничним транспортом та надання послуг з роботи тепловоза (маневрова робота) протягом 2012 року та січня 2013 року для ДП "Сумське Лісове господарство", КП "Торгцентр", ПП "Нова-Трейд", ТОВ "Граніт-Пласт", ТОВ "ТЕК Укр-Транс", ТОВ "Юніонстрой", ФОП "ОСОБА_1", КП "Шляхрембуд СМР", ТОВ "Моноліт-С", ФОП "ОСОБА_2", ТОВ "Еспар-Груп", ПАТ "Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе" та ТОВ "Сумитеплоенерго" за тарифами нижче, ніж затверджені та введені в дію тарифи у відповідності до наказів по підприємству, чим порушено п. 3 наказу Сумської філії МППЗТ від 17.06.2010 № 150 "Про затвердження тарифу на перевезення вантажів", п. З наказу Сумської філії МППЗТ від 09.11.2011 № 216 "Про затвердження тарифу на перевезення вантажів", п. 2 наказу Сумської філії МППЗТ від 31.01.2012 № 17 "Про затвердження тарифу на перевезення вантажів", п. 3 наказу Сумської філії МППЗТ від 22.01.2013 № 16 "Про затвердження тарифу на перевезення вантажів", п. З наказу Сумської філії МППЗТ від 29.11.2013 № 220 "Про затвердження тарифу на перевезення вантажів", п. 3 та п. 4 наказу Сумської філії МППЗТ від 25.09.2014 № 173 "Про затвердження тарифів на перевезення вантажів та послуги пов'язані з перевезенням", п. 2 наказу від 01.12.2010 № 265 "Про затвердження калькуляції на маневрову роботу", п. 2 наказу від 15.08.2011 № 165 "Про затвердження калькуляції на маневрову роботу" та п. 2 наказу Сумської філії МППЗТ від 23.01.2013 №18 "Про затвердження калькуляції на маневрову роботу";

- Енергодарської філії: в 2011-2014 роках по тепловозам ТГМ 6-А №1816, ТГМ 6-А №2389 та ТГМ 6В №0166 понад встановлені норми витрат дизпалива на 1 годину роботи, які затверджені наказами від 17.03.2011 №52, від 06.03.2012 №62, від 21.02.2013 №63 та від 16.01.2014 №8 ПрАТ „Київ - Дніпровське МППЗТ" Міністерства інфраструктури України зайво списано дизельного пального в загальному обсязі - 7668,55 л на суму 84,68 тис. грн.;

- Полтавської філії: внаслідок включення до штатних розписів доплати за роботу „в одну особу" складачам поїздів у розмірі 10%, яка не передбачена Галузевою угодою та Колективним договором на 2013-2016 роки, у періоді з 01.08.2013 (дата набрання чинності Колективного договору на 2013-2016 роки) по 31.01.2015 року ПрАТ „Київ- Дніпровське МППЗТ" здійснено зайво нарахування та виплата доплати за роботу „в одну особу" складачам поїздів Полтавської філії на загальну суму 10,43 тис. грн.;

- Полтавської філії: в порушення п. 17 Методичних рекомендацій щодо формування тарифів на перевезення вантажів та інші послуги, що надаються ВАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», затвердженими наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 30.11.2007 №1094 (яким передбачено, що плата за користування тепловозом (маневрова робота) сплачується за додаткову роботу тепловоза з вагонами), п.7 П(С)БО №16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, Полтавською філією понесені безпідставні витрати дизельного палива в кількості 4812,0 л на загальну суму 69,06 тис. грн. (з ПДВ) внаслідок виконання у 2014 році маневрової роботи на під'їзних коліях комерційних структур по Карлівській дільниці 320,8 годин без наявності замовлень;

- Лубенської філії: в порушення ст. 97 Кодексу законів про працю України № 322-УІП від 10.12.1971 із змінами, ст.15 розділ III Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР додатку № 2 Колективного договору на 2007-2012 роки та 2013-2016 роки працівникам Філії, які тимчасово заміняли відсутнього працівника нарахована та виплачена у ревізійному періоді дана доплата у завищеному розмірі на загальну суму 1,32 тис. грн. та як наслідок, до зайвої сплати внесків до державних цільових фондів на суму 0,50 тис. гривень;

- Зеленодольської філії: в порушення п.1, 8 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ІУ, п.п. 1.2, 1.12, 1.14,1.15 Норм витрат паливно-мастильних матеріалів для спеціального рухомого складу,

затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 03.03.2008 № 244 та наказу по філії від 06.03.2014 № 50 понад нормативно списано дизельного палива на роботу тепловозів на загальну суму 103,56 тис. грн. внаслідок недотримання у 2014 році диференційних норм витрат, затверджених філією на кожний тепловоз з урахуванням їх конструктивних особливостей та участі у технологічних процесах;

- Бердянської філії: в порушення ст. 105 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 № 322-УІП, зі змінами та доповненнями (далі - КЗпПУ), п. 3.2.7 Колективного договору 2011-2012 років, за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, зайво нараховано доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника у загальній сумі 0,61 тис. грн., нарахування на фонд оплати праці склали 0,24 тис. грн., внаслідок встановлення відповідної доплати від тарифної ставки тимчасово відсутнього працівника, незважаючи на те що Колективним договором передбачено встановлення відповідної доплати від тарифної ставки працівника, якому встановлено цю доплату; в результаті перерахунку зайво нараховані та виплачені відпускні у сумі 0,02 тис. грн. До державних цільових фондів зайво перераховано кошти у загальній сумі 0,09 тис. грн. Внаслідок зазначеного нанесено збитки Філії на загальну суму 0,89 тис. гривень;

Управління Товариства: в порушення п. п. 7.1 розділу 7 Додатку № 1 до Колективного договору на 2013-2016 роки та ст. 5 Закону України «Про колективні договори» від 01.07.1993 №3356-ХП, внаслідок відшкодування найманого житла окремим працівникам, Товариству завдано матеріальну шкоду (збитки) на суму 716,31 тис. грн. грн. та оскільки, відшкодування найманого житла відноситься до фонду оплати заробітної плати, Товариством, як наслідок, зайво сплачено ЄСВ до державних цільових фондів на суму 269,41 тис. гривень;

- Зайво нараховано основної та додаткової заробітної плати колишньому Голові правління ОСОБА_3, чим Товариству завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 11,27 тис. грн. та зайво нараховано ЄСВ на суму 4,24 тис. грн., що є порушенням ст. 94 Кодексу законів про оплату праці, ст. 1,2 Закону України «Про оплату праці» від 25.03.1995 №108/95-ВР, п. З Р. III Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 №100;

- В порушення ст. 13 Кодексу законів про оплату праці та ст. 2 Закону України «Про оплату праці» від 25.03.1995 №108/95-ВР, Положення про порядок виплати надбавки за вислугу років, яке є невід'ємною частиною до Колективних договорів на 2007-2012 та 2013-2016 рр., в частині встановлення надбавок за вислугу років, виплачені завищені надбавки за вислугу років працівникам Управління та виробничого підрозділу, без обґрунтування доцільності їх встановлення, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) ПрАТ «Київ -Дніпровське МППЗТ» на суму 120,20 тис. грн. та як наслідок зайво перераховано внесків до державних цільових фондів на суму 45,20 тис. гривень;

- В порушення умов Колективних договорів на 2007-2013 та на 2013-2016 рр., ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-ВР, ст. 94 Кодексу законів про оплату праці, Товариством зайво нараховано та виплачено надбавки з нарахуваннями на загальну суму 648,50 тис. грн., чим завдано Товариству матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 648,50 тис. гривень. Крім того, виплати (завищена надбавка за вислугу років та встановлена надбавка за виконання особливо важливих робіт) були включені до розрахунку відпускних та компенсації при звільненні за невикористані відпустки окремим працівникам, внаслідок чого Товариством понесено зайві витрати та завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 54,84 тис. грн.. та як наслідок зайво перераховано ЄСВ на суму 20,63 тис. грн., чим завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 75,46 тис. гривень;

- В порушення ст.193 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-ГУ, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 №237, ст. 610 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-ГУ та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІУ не вжито усіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості, що призвело до недоотримання доходу, тобто Підприємству завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 30,30 тис. грн. та відповідно до завищення дебіторської заборгованості станом на 01.01.2015 у вищенаведеній сумі по коду рядку 1125 «Дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги» форми № 1 «Баланс».

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийняття вимоги №26-11-14-14/5167 від 27.05.2015р. в частині оскаржуваних пунктів.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримані в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив з підстав правомірності прийняття оскаржуваного рішення.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України суд дійшов переконання про можливість подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Державною фінансовою інспекцією в місті Києві відповідно до п. 1.3.6.1 Плану контрольно-ревізійної роботи на І квартал 2015 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» за період з 01.01.2011р. по 31.12.2014р., за результатами якої 15.04.2015р. складено Акт ревізії №11-30/644.

27 травня 2015 року Державною фінансовою інспекцією в місті Києві складено вимогу №26-11-14-14/5167 (далі по тексту - вимога).

Не погоджуючись з оскаржуваними пунктами вимоги, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

При вирішенні даної справи, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993р. № 2939-XII (далі - Закон № 2939-XII), Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 р. № 550 (далі - Порядок № 550), Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України 22.12.2010 № 984, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 р. за № 34/18772 (далі - Порядок № 984), Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 р. № 310 (далі - Положення № 310).

Відповідно до статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю" головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Стаття 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю" визначає, що здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до положень пунктів 7, 10, 13 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю" органу державного фінансового контролю надається право: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну фінансову інспекцію України (далі - Положення), затверджену указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011, Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до підпункту 4 пункту 4 Положення Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства.

Норми підпункт 4 пункту 4 Положення вказують, що Державна фінансова інспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до пункту 6 Положення Державна фінансова інспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Наведені правові норми дають підстави вважати, що орган державного фінансового контролю має право здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом України, зокрема у постановах від 16 вересня 2015 року у справі №21-1143а15, від 15 квітня 2014 року у справах №№21-40а14, 21-63а14), від 13 травня 2014 року у справі №21-89а14).

Так, у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №21-1143а15 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, що розглядається, позивач звернувся до суду із позовом про скасування вимоги Інспекції, яка вказує на виявлені збитки, їхній розмір та містять зобов'язання відшкодувати збитки.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Як встановлює частина перша статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на обов'язковість висновків Верховного Суду України, а також враховуючи, що оскаржувані пункти вимоги стосуються відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, суд приходить до висновку, що вимога Державної фінансової інспекції в місті Києві в цій частині не створює юридичних наслідків для позивача та не порушує його прав чи інтересів, а відтак, задоволення позову не буде мати на меті їх поновлення.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги Державної фінансової інспекції в місті Києві від 27.05.2015р. №26-11-14-14/5167 задоволенні бути не можуть.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до положень частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно з частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Приватному акціонерному товариству «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко