Справа № 344/19794/14-а (2а/344/120/15)
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року м. Київ К/800/48385/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Леонтович К.Г.,

суддів: Васильченко Н.В., Смоковича М.І.,

секретаря Коцюрби В.М.,

за участю представників: Івано-Франківської міської ради Устінського А.В., товариства з обмеженою відповідальністю „Арсенал Сіті" Жарського Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду касаційну скаргу Івано-Франківської міської ради на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року у справі №344/19794/14-а (2а/344/120/15) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Арсенал Сіті" до Івано-Франківської міської ради, треті особи: управління земельних відносин виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, відділу Держземагенства у м.Івано-Франківську, державна податкова інспекція в м.Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання рішення незаконним та його скасування в частині, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю „Арсенал Сіті" звернулося в суд з позовом до Івано-Франківської міської ради, треті особи: управління земельних відносин виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, відділ Держземагенства у м. Івано-Франківську, державна податкова інспекція в м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, в якому просило визнати незаконним рішення №248-10/1 від 25 червня 2011 року в частині п.1 та п.6 „Про внесення змін до рішення сесії міської ради від 10.07.2008р. „Про затвердження матеріалів нормативної грошової оцінки земель м.Івано-Франківська" та скасувати в цій частині.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем прийняте рішення, яким затверджена нова технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, були застосовані локальні коефіцієнти в інших розмірах ніж передбачені Порядком, що мало наслідком формування невірного сукупного Км3 та Км. Крім того, відповідачем в тій же нормативній грошовій оцінці був застосований коефіцієнт індексації не у відповідності до чинного, на момент проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок, законодавства України, що мало наслідком завищення нормативної грошової оцінки вищевказаних земельних ділянок. Відповідачем шляхом прийняття оскаржуваного рішення були безпідставно присвоєні зональні коефіцієнти Км2 економіко-планувальним зонам, що в результаті призвело до завищення розмірів нормативної грошової оцінки земель м. Івано-Франківська. Як наслідок, рішення є протиправним та порушує права та інтереси позивача. Крім того, відповідачем порушена процедура прийняття вказаного рішення. Позивач при розгляді справи в суді першої інстанції зазначив, що спірне рішення прийняте з порушенням процедури прийняття регуляторного акту, яким являється оскаржуване рішення.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року скасоване рішення суду першої інстанції, позов задоволений. Визнане незаконним та скасоване рішення Івано-Франківської міської ради від 25.06.2011 року №248-10/1 в частині пункту 1 та пункту 6.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду Івано-Франківська міська рада звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що позивач, як правонаступник ТОВ Маотод-1", згідно договору оренди є орендарем земельних ділянок для комплексної забудови житлового мікрорайону, які знаходяться в межах вулиць Національної Гвардії-Є.Коновальця-Сорохтея в м.Івано-Франківську. Власником земельних ділянок є територіальна громада м.Івано-Франківська.

Відповідачем 25 червня 2011 року прийняте рішення, яким внесені зміни до рішення міської ради від 10.07.2008 року „Про затвердження матеріалів нормативної грошової оцінки земель м. Івано-Франківська".

Позивач просить визнати незаконним рішення в частині п. 1 та 6 та скасувати його в частині п. 1 та 6 з підстав їх невідповідності діючому законодавству та нормативним актам.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач є орендарем земельної ділянки, тому оскаржуване рішення впливає на його права, інтереси, обов'язки. Нормативно грошова оцінка розробляється спеціально уповноваженою особою, яка має спеціальні знання та відповідну ліцензію. Івано-Франківська міська рада уповноважена виключно на затвердження оцінки та немає повноважень перевіряти правильність оцінки. Спірне рішення прийняте у відповідності до Конституції України, Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" та Закону України „Про оцінку земель".

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов послався на ті обставини, що порушена процедура прийняття регуляторного акту, яким являється оскаржуване рішення, а саме: проект спірного рішення не був внесений до затвердженого відповідачем плану діяльності з підготовки проектів регуляторних актів; проект вказаного рішення був оприлюднений з порушенням вимог законодавства, оскільки було оприлюднене лише одне із складових проекту рішення, а повідомлення про оприлюднення проекту рішення взагалі не оприлюднювалося, що суперечить вимогам ст.7 ст.9 Закону України „Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

За обставинами справи між сторонами виник спір щодо законності прийняття відповідачем спірного рішення, в частині його оскарження, яке являється регуляторним актом.

Згідно ст. 18 Закону України „Про оцінку земель", в редакції на час виникнення спірних правовідносин, нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7 - 10 років.

Статтею 21 вказаного Закону встановлено, що технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки земельних ділянок, а також звіти з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу підлягають державній експертизі відповідно до закону.

Відповідно ч.1 ст.23 Закону України „Про оцінку земель" технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Виходячи з наведених законодавчих норм рішення органу місцевого самоврядування щодо затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки землі безпосередньо впливає на розмір орендної плати.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України „Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторний акт - це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання. Регуляторним актом також визнається уповноважений регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який спрямований на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ нормативно-правим актом.

Враховуючи, що оскаржене рішення безпосередньо впливає на розмір орендної плати, що сплачується позивачем на підставі договору оренди землі від 10 січня 2007 року, а також іншими землекористувачами за користування землями, що належать територіальній громаді міста Івано-Франківськ, тим самим регулюючи господарські відносини між відповідачем та суб'єктами господарювання, тому вказане рішення є регуляторним актом.

Крім того, оскаржене рішення не підпадає під визначення актів, на які не поширюється дія Закону України „Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", перелік яких дається в ст. 3 цього ж Закону.

Враховуючи викладене апеляційний суд прийшов до вірних висновків, що згідно ч.12 ст.59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України „Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно ст.7 Закону України „Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторні органи затверджують плани діяльності з підготовки ними проектів регуляторних актів на наступний календарний рік не пізніше 15 грудня поточного року, якщо інше не встановлено законом. План діяльності з підготовки проектів регуляторних актів повинен містити визначення видів і назв проектів, цілей їх прийняття, строків підготовки проектів, найменування органів та підрозділів, відповідальних за розроблення проектів регуляторних актів. Затверджені плани діяльності з підготовки проектів регуляторних актів, а також зміни оприлюднюються у спосіб, передбачений ст. 13 цього Закону, не пізніш як у десятиденний строк після їх затвердження.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що проект спірного рішення не був внесений до затвердженого міською радою плану діяльності з підготовки проектів регуляторних актів.

Крім того, проект вказаного рішення був оприлюднений з порушенням вимог законодавства, оскільки, була оприлюднена лише одна із складових проекту рішення, а повідомлення про оприлюднення проекту рішення взагалі не оприлюднювалося, що суперечить ст.7 та ст.9 Закону України „Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Щодо посилань в касаційній скарзі Івано-Франківської міської ради, що вони не були належним чином, у встановлений спосіб повідомлені про час і місце слухання апеляційної скарги та позбавлені можливості надати відповідні докази колегія суддів зазначає наступне.

Згідно матеріалів справи і супровідного листа від 14.07.2015р. міській раді була направлена копія апеляційної скарги, виписка з КАС України щодо прав та обов'язків, а також копія ухвали про відкриття апеляційного провадження з пропозицією надати заперечення на апеляційну скаргу, дані обставини відповідачем не заперечується.

Повістка про розгляд справи в апеляційному суді була направлена міській раді та третім особам 02.10.2015р. на адресу електронної пошти, яка міститься у Єдиній базі даних електронних адрес, номерів факсів (телефаксів) суб'єктів владних повноважень, що відповідає вимогам ст.38 КАС України (а.с.231, 233-250).

Виходячи з наведеного посилання відповідача про неповідомлення його щодо розгляду справи в апеляційному суді безпідставні та не ґрунтуються на матеріалах справи, а позивач мав достатньо часу для направлення до апеляційного суду заперечень на отриману ним апеляційну скаргу, в якій зокрема, зазначалося порушення радою при прийнятті оскаржуваного рішення Закону України „Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" та надання відповідних доказів.

Щодо посилань в касаційній скарзі Івано-Франківської міської ради, що про порушення вимог Закону України „Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" ТОВ „Арсенал Сіті" зазначило лише у апеляційній скарзі слід зазначити наступне.

Згідно письмових пояснень та пояснень в судовому засіданні, які містяться в матеріалах справи, позивач обґрунтовував свої вимоги щодо підстав скасування оскаржуваних пунктів рішення, в тому числі, і Законом України „Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Щодо процедури прийняття регуляторного акту.

Згідно матеріалів справи та встановленими апеляційним судом фактичних обставин справи Івано-Франківською міською радою в порушення ст.7, ст.9 Закону України „Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" проект оскаржуваного рішення не був внесений до затвердженого міською радою плану діяльності з підготовки проектів регуляторних актів; проект рішення був оприлюднений з порушенням Закону України „Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", а саме, була оприлюднена лише одна зі складових проекту рішення, а не всі складові проекту рішення, повідомлення про оприлюднення проекту рішення взагалі не оприлюднювалося. Не надано міською радою відповідних доказів дотримання вимог ст.7 та ст.9 Закону України „Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". Посилання касатора на розпорядження міського голови м.Івано-Франківська від 12.05.2011 р. про внесення змін до плану діяльності виконавчого комітету міської ради з підготовки регуляторних актів на 2011 р. безпідставні та не відповідають діючому законодавству.

Вказаним розпорядженням міського голови доповнений додаток рішення виконавчого комітету від 17.11.2010 р. „Про План діяльності виконавчого комітет міської ради з підготовки проектів регуляторних актів на 2011 рік", в який внесений проект внесення змін до рішення сесії міської ради від 10.07.2008 р. „Про затвердження матеріалів нормативної грошової оцінки земель м.Івано-Франківська". Разом з тим, відповідно ст.42 Закону України „Про місцеве самоврядування" міський голова не наділений повноваженнями вносити зміни до рішень виконавчого комітету ради, які згідно ст.59 наведеного Закону приймаються більшістю голосів від складу виконавчого комітету і лише підписуються міським головою.

Виходячи з наведеного вказане розпорядження міського голови не відповідає вимогам діючого законодавства та прийняте з порушенням законодавчих норм, яке не може бути прийняте касаційним судом до уваги.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції дійшов до вірного висновку, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням процедури, передбаченої Законом України „Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" та про обґрунтованість позовних вимог і наявності підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Івано-Франківської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: