Справа № 2а-8359/10/1470
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року м. Київ К/9991/30866/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Рибченка А.О, Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.03.2011 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2012 по справі № 2а-8359/10/1470

за позовом Державної податкової інспекції у Жовтневому районі Миколаївської області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція звернулась до суду з позовом про стягнення з Підприємця податкового боргу в сумі 10 027,75 грн., у тому числі зі сплати єдиного податку в сумі 900,00 грн., плати за спеціальне використання рибних та інших водних ресурсів в сумі 6 924,38 грн. та по прибутковому податку з робітників і службовців в сумі 2 203,37 грн.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.03.2011 позов задоволено, стягнуто з Підприємця заборгованість зі сплати єдиного податку в сумі 900,00 грн. та борг в сумі 9 127,75 грн.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2012 рішення суду першої інстанції змінено щодо підстав задоволення позову.

Не погодившись із судовими рішеннями, Підприємець до Вищого адміністративний суд України подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати в частині стягнення заборгованості зі сплати за спеціальне використання рибних та інших водних живих ресурсів в сумі 6 924,38 грн. та прийняти нове рішення в цій частині, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що контролюючим органом проведено невиїзні документальні перевірки Підприємця, результати яких оформлені актами від 15.03.2010 № 398/15- та від 21.05.2010 № 656/15-, та встановлено порушення позивачем вимог пп. 17.1.1 п. 17 ст. 17 Закону України від 21.12.2000 № 2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (неподання звітності) та п. 11 Порядку справляння плати за спеціальне використання рибних та інших живих ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 449.

За результатами вказаних перевірок контролюючим органом було прийнято податкові повідомлення - рішення від 02.04.2010 № /0 та від 11.06.2010 № /0, які були отримані відповідачем та самостійно ним не сплачені, що і призвело до наявності заборгованості з плати за спеціальне використання рибних та інших водних ресурсів в сумі 6 924,38 грн.

Також судами встановлено, що Підприємець займається рибним промислом та реалізацією виловленої риби.

Так, єдині правила справляння плати за спеціальне використання рибних та інших водних живих ресурсів, що є державною власністю, визначено Порядком справляння плати за спеціальне використання рибних та інших водних живих ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 449 (далі - Порядок № 449).

Спеціальне використання рибних та інших водних живих ресурсів здійснюється підприємствами, установами, організаціями та громадянами за наявності дозволів та за відповідну плату (п. 3 Порядку № 449).

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку до спеціального використання належать усі види користування водними живими ресурсами (за винятком любительського і спортивного рибальства у водоймах загального користування), що здійснюються з їх вилученням (добуванням, збиранням тощо) з природного середовища.

Розмір плати за спеціальне використання рибних та інших водних живих ресурсів обчислюється з урахуванням виду ресурсів, нормативів плати, визначених Кабінетом Міністрів України, і квоти вилову (п. 5 Порядку № 449).

А відповідно до п. 4 вказаного Порядку плата за спеціальне використання рибних та інших водних живих ресурсів не справляється з: користувачів, які використовують рибні та інші водні живі ресурси для подальшого відтворення, в тому числі штучного, інтродукції, акліматизації та реакліматизації, а також тих, що здійснюють вилучення рибних та інших водних живих ресурсів під час проведення науково-дослідних, контрольних, меліоративних та інших ловів, пов'язаних з природоохоронною діяльністю та поліпшенням довкілля, а також ловів, пов'язаних з проведенням дослідно-конструкторських робіт із створення нових конструкцій знарядь лову; спеціальних господарств, що займаються розведенням та вирощуванням рибних та інших водних живих ресурсів у переданих їм у користування водних об'єктах.

Враховуючи вищезазначене а також те, що відповідач є суб'єктом підприємницької діяльності, який займається рибним промислом та реалізацією виловленої риби, суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що Підприємець не є суб'єктом господарювання, з якого не справляється плата за спеціальне використання рибних та інших водних живих ресурсів, а отже суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача заборгованості з плати за спеціальне використання рибних та інших водних ресурсів в сумі 6 924,38 грн.

Отже, переглянуті судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі відповідають приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Виходячи з приписів ст. 215 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку із залишенням без змін судових рішень попередніх інстанцій, колегія суддів приходить до висновку про поновлення виконання судових рішень у справі.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.03.2011 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2012 по справі № 2а-8359/10/1470 залишити без змін.

Поновити виконання постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.03.2011 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2012 по справі № 2а-8359/10/1470.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді А.О. Рибченко

Т.М. Шипуліна