Справа № П/811/3162/15
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П/811/3162/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2016 року

справа № П/811/3162/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія енерго-інноваційних технологій" на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія енерго-інноваційних технологій" до Державної митної служби України Кіровоградська митниця ДФС Митний пост "Олександрія" про скасування рішення та картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія енерго-інноваційних технологій" (далі – позивач) звернулось з адміністративним позовом до Державної митної служби України Кіровоградська митниця ДФС Митний пост "Олександрія" (далі – відповідач) в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 02.09.2015 року № 901030000/2015/000106/2;

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представники сторін в судове засідання не з’явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" зареєстроване 17.05.2010 року у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с.69-71).

Встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" та "World Copper Trade LLP", Великобританія (постачальник) укладено зовнішньоекономічний контракт №AL/04-2015р. від 02.04.2015 року, відповідно до якого постачальник зобов'язався поставити покупцю прокат із міді та мідних сплавів (а.с.56-58).

Під час здійснення митного контролю за вищевказаною митною декларацією спрацювала обов'язкова форма контролю: автоматизована система аналізу та управління ризиками (АСАУР) щодо ймовірного ризику недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Пунктами 1.1,4.7 вищевказаного Порядку визначено, що Порядок розроблено відповідно до частини другої статті 246 Митного кодексу України з метою визначення порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, що подається митному органу на паперовому носії або як електронний документ. У випадках, передбачених законодавством України з питань державної митної справи, у складних випадках виконання митних формальностей, а також на вимогу спеціалізованого підрозділу ПМО передає виконання окремої митної формальності за МД до спеціалізованого підрозділу. Посадовою особою підрозділу митного оформлення допомогою автоматизованої системи митного оформлення оформлюється запит.

Наказом Державної митної служби України № 1341 від 04.11.2010 затверджено Положення про Єдину автоматизовану інформаційну систему Державної митної служби України (ЄАІС Держмитслужби), основними функціями якої, зокрема, є збір, накопичення, систематизація, обробка та узагальнення інформації в сховищі даних, перетворення її до форми, зручної для проведення аналізу та ведення митної статистики; автоматизована підтримка виконання посадовими особами митних органів процедур митного контролю та оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, а також контролю за переміщенням вантажів, що перебувають під митним контролем; автоматизація застосування системи управління ризиками.

На виконання ч. 3 ст. 53 МК України, відповідач повідомив позивача про необхідність подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експортними організаціями.

За результатом проведених консультацій шляхом обміну електронними повідомленнями між митним органом та декларантом, відповідачем було обрано резервний метод визначення митної вартості, про що свідчить відповідний запис у рішенні про коригування митної вартості товарів від 02.09.2015 року № 901030000/2015/000106/2 (а.с.66).

Вказане рішення мотивоване тим, що в органу доходів і зборів відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідач не мав можливості застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, відповідно до статей 59,60 МК України.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду, виходить з наступного.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Відповідно до частини третьої статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини третьої цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З наведеним висновком кореспондуються положення пункту 2 частини п'ятої статті 54 Митного кодексу України, за змістом якої Митниця має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд першої інстанції вірно погодився з доводами відповідача про те, що вказані розбіжності викликали обґрунтовані сумніви у відповідача щодо достовірності поданих декларантом відомостей стосовно митної вартості товару за ціною договору. Наявність цих розбіжностей, а також наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах ЄАІС митного органу інформації про іншу (більшу) митну вартість ідентичних товарів за митною декларацією від 08.07.2015 року №901030000/2015/000510, за якою митне оформлення схожих товарів вже здійснювалось, є достатньою підставою для запитування у декларанта додаткових документів.

Крім того суд першої інстанції вірно взяв до уваги доводи відповідача, що позивач наданням додаткових документів не усунув вищевказані розбіжності щодо достовірності заявленої позивачем митної вартості у декларації № 901030000.2015.000651 від 31.08.2015 року.

Крім цього, декларантом надано лист від 30.07.2015 № 615 від продавця, в якому продавець фірма "WORLD COPPER TRADE LLP" повідомляє покупця ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій", що продукція згідно додатку до контракту від 11.07.2015 № 10К-12К-7 та додатку до контракту від 15.07.2015 №13К-8 задана у виробництво, очікувана дата виготовлення 21.08.2015 (а.с.160).

Однак, не зважаючи на всі перелічені вище документи та умови п.5.1 зовнішньоекономічного контракту, відповідно до якого товар поставляється в строки, зазначені в підтвердженні замовлення, товар згідно додатку до контракту від 15.07.2015 №13К-8 на суму 4443.76 дол. США ( лист мідний М2 П ДПРНМ 0,05х 77 мм в кількості 0,502 т за ціною 8852 $/т) ні в серпні, ні в вересні, не був поставлений, в зв'язку з чим у митного органу виникли сумніви щодо достовірності наданої інформації.

Крім того, в наданому до митного оформлення прайс - листі від продавця "WORLD COPPER TRADE LLP" № 598 від 25.07.2015, тобто, підписаному вже після укладення додатку до контракту від 15.07.2015 №13К, в переліку запропонованого до продажу товару, як комерційної пропозиції взагалі відсутня інформація щодо товару - лист мідний М2 П ДПРНМ 0,05х 77 мм за ціною 8852 $/т, що також ставить під сумнів достовірність наданих документів перерахування коштів в сумі 4 443.76 дол. США (а.с.110).

Встановлено, що товар на суму 4443,76 дол. США не був замовлений контрагентом. Поставка даного товару необхідна була для збільшення асортименту товару позивача.

При цьому, слід зазначити, що позивачем надано до суду прайс лист № 598 від 01.07.2015 року (а.с.46), тоді як до митного оформлення надано прайс лист № 598 від 25.07.2015 року (а.с.110).

Крім того, за результатами розгляду експертного висновку від 01.09.2015 року №ГО-3011 встановлено, що експерт посилається на Інтернет сайти продавців чи постачальників, які реалізують подібні товари російському ринку з урахуванням прибутку та сплачених податків, крім того зазначені сайти не містять інформації щодо виробників подібних товарів дат, на які актуальні зазначені ціни в російських рублях, крім того, на деяких сайтах вказано, що зазначені ціни на продукцію можуть відрізнятись від дійсні ціни. Враховуючи різке зростання курсу дол. США до рубля РФ неможлива порівняти контрактну вартість оцінюваного товару з зазначеною інформацією. Зазначений експертний висновок не містить суті проведеного експертного аналізу (дослідження) ціноутворюючих факторів контракту, не містить інформації, яким чином експертом були проведені розрахунки, що підтверджують контрактну вартість товарів, в зв'язку з чим, використані експертом відомості не піддаються обчисленню та не дають можливості достовірно перевірити митну вартість оцінюваного товару (а.с.164-165).

Крім того, декларантом надано лист від постачальника в Росії ТОВ "УГМК-ОЦМ", який не є виробником товару, від 01.09.2015 року №9-27/523 (а.с.161) щодо формування цін на підприємстві. При цьому встановлено та матеріалами справи підтверджено, що дійсно на момент прийняття рішення про коригування митної вартості декларантом не було надано документів, які б свідчили про повноваження підприємства ТОВ "УГМК-ОЦМ" надавати інформацію стосовно формування цін на товари на підприємстві - виробникові товарів ВАТ "Кировський завод по оброботке цветных металлов", що не спростовано позивачем.

З огляду на надання агентського договору №12/3 від 25.12.2012 року встановлено, що агент – ТОВ "УГМК-ОЦМ" за винагороду має право на виконання агентських функцій по продажу товару принципала - ВАТ "Кировський завод по оброботке цветных металлов". В наданому листі зазначено, що на ціну товарів крім інших, впливають такі фактори, як вартість міді на Лондонській біржі металів (LME ) та співвідношення курсу долара США до рубля РФ.

Отже, з огляду на проведений контроль співставлення, в зв'язку з відсутністю в листі інших відомостей, які впливають на формування вартості товару та піддаються обчисленню, суд першої інстанції вірно погодився з висновками митного органу щодо сумнівів достовірності задекларованої вартості товару.

Підсумовуючи викладені вище обставини, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що наданням цих документів позивач фактично підтвердив наявність розбіжностей, виявлених відповідачем під час декларування товару позивачем, а також підтвердив обґрунтованість сумнівів відповідача щодо заявленої митної вартості на основним методом.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною 2 ст.57 МК України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно ч. 3 ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно ч. 4, 5 ст. 57 МК України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. (ч.5 ст.57 МК України).

Як встановлено ч. 6 ст. 57 МК України, при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно ч. 8 ст. 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

При цьому у п. 4 ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу.

За викладених обставин, слід дійти висновку, що відповідач правомірно не визнав заявлену позивачем митну вартість товару за основним методом та обґрунтовано застосував у рішенні про коригування митної вартості товарів № 901030000/2015/000106/2 від 02.09.2015 року резервний метод, з мотивованим викладенням у рішенні причин неможливості застосування другорядних методів, що передують резервному.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія енерго-інноваційних технологій" – залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія енерго-інноваційних технологій" до Державна митна служба України Кіровоградська митниця ДФС Митний пост "Олександрія" про скасування рішення та картки відмови – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай