Справа № 826/1576/14
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року м. Київ К/800/28771/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненко А.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ПАТ "Страхова група "ТАС" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року у справі за позовом ПАТ "Страхова група "ТАС" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про скасування постанови,

в с т а н о в и л а:

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звернулося з позовом про скасування постанови від 17 січня 2014 року № 11/17/4-20 ФМ про накладення штрафної санкції.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року, відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з прийнятими судами рішеннями позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, та прийняти нове рішення яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваних рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем було проведено позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання ним вимог законодавства України у сфері фінансового моніторингу, за результатами якої складено акт від 20 грудня 2013 року № 282/17-4 ФМ.

Згідно з висновками зазначеного акту перевірки, встановлено порушення позивачем приписів законодавства у галузі фінансового моніторингу шляхом невиконання товариством своїх зобов'язань щодо виявлення, реєстрації фінансових операцій, які підлягають фінансовому моніторингу, та повідомлення відповідних фінансових органів про їх вчинення.

На підставі висновків акту від 20 грудня 2013 року № 282/17-4 ФМ відповідачем було винесено постанову від 17 січня 2014 року № 11/17/4-20 ФМ, відповідно до якої на ПрАТ «СГ «ТАС» накладено штрафну санкцію у розмірі 34 000,00 грн.

У п. 1 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» (далі - Закон № 249-IV ) закріплено, що суб'єктами первинного фінансового моніторингу є, зокрема, страховики (перестраховики).

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 6 Закону № 249-IV, суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний забезпечувати реєстрацію фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу не пізніше наступного робочого дня з дати їх виявлення.

Підпунктом «а» п. 6 ч. 2 ст. 6 Закону № 249-IV регламентовано, що суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний повідомляти Спеціально уповноважений орган про фінансові операції, що підлягають обов'язковому фінансовому моніторингу, протягом трьох робочих днів з дня їх реєстрації або спроби їх проведення.

У п. 13 ч. 1 ст. 15 Закону № 249-IV передбачено, що фінансова операція підлягає обов'язковому фінансовому моніторингу у разі, якщо сума, на яку вона проводиться, дорівнює чи перевищує 150 000,00 гривень ( для суб'єктів господарювання, які проводять азартні ігри, - 13 000 гривень ) або дорівнює чи перевищує суму в іноземній валюті, еквівалентній 150 000 гривень ( для суб'єктів господарювання, які проводять азартні ігри - 13 000 гривень ), та має, зокрема таку ознаку як проведення страхової виплати або страхового відшкодування.

Аналогічна правова норма міститься в пункті 6 Порядку взяття на облік суб'єктів первинного фінансового моніторингу, реєстрації ними фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, і подання Державній службі фінансового моніторингу інформації про зазначені та інші фінансові операції, що можуть бути пов'язані з легалізацією ( відмиванням ) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 747 ( далі - Порядок № 747 ).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону № 249-IV, державне регулювання і нагляд у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму здійснюються щодо: страховиків (перестраховиків), ломбардів та інших фінансових установ, а також юридичних осіб, що відповідно до законодавства надають фінансові послуги (крім фінансових установ та інших юридичних осіб, щодо яких державне регулювання і нагляд у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму здійснюються іншими суб'єктами державного фінансового моніторингу), платіжних організацій та членів платіжних систем, що є небанківськими установами, - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

У п. 5 ч. 1 ст. 20 Закону № 249-IV закріплено, що Нацкомфінпослуг має право одержувати від суб'єктів первинного фінансового моніторингу на запит інформацію (довідки, копії документів), у тому числі таку інформацію, що містить банківську або комерційну таємницю, про фінансові операції, що стали об'єктом фінансового моніторингу та пов'язані з ними операції.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що підставою для виникнення у суб'єктів первинного фінансового моніторингу обов'язку здійснювати реєстрацію фінансової операції та повідомляти відповідні спеціалізовані органи про її вчинення є наявність сукупності трьох умов: 1) вчинення операції; 2) рівняння розміру операції 150 000 грн. або перевищення цього розміру; 3) призначення платежу - проведення страхової виплати або страхового відшкодування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем було здійснено чотири фінансові операції із страхового відшкодування фізичним особам, розмір кожної операції перевищував 150000 грн.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що вказані фінансові операції позивача відповідають ознакам, сукупність яких обумовлює необхідність здійснення суб'єктом первинного фінансового моніторингу їх реєстрації таких операцій та повідомлення спеціалізованих органів про їх вчинення у порядку та в межах строків, установлених п. 5 ч. 2 ст. 6 і п. 13 ч.1 ст. 15 Закону № 249-IV. Однак, ПрАТ «СГ «ТАС», у порушення зазначених законодавчих приписів, спірні операції не було зареєстровано, а також не повідомлено Держфінмоніторинг України про їх вчинення.

При цьому у судових рішення наведено обставини, за яких суди не погодились з посиланнями позивача на технічну несправність, внаслідок якої невірно було вказано призначення платежів за спірними фінансовими операціями, а також зазначили про відсутність належних доказів підтвердження уточнення фінансових операцій, спростувавши відповідні доводи.

Доводи касаційної скарги не свідчать про допущені судами порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до закону можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. 220, 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ПАТ "Страхова група "ТАС" залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець