Справа № 803/939/14
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року Справа № 876/6333/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В.,Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Кудєрової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Волинської обласної дирекції на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29.05.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Волинської обласної дирекції до Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

19.05.2014 року позивач звернувся до суду та просив визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 12468560 від 16.04.2014 року та зобов'язати відповідача провести реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на належний йому житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 254,8 кв.м., житловою площею 73,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування вимог зазначає, що 02.04.2014 року представник позивача Медвідь Л.І. звернулась до відповідача із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно рішення Луцького міськрайонного суду 13.08.2013 року в справі №161/8436/13-ц. Однак, рішенням відповідача №12468560 від 16.04.2014 року відмовлено позивачу у державній реєстрації прав та обтяжень на зазначене нерухоме майно у зв'язку з тим, що із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулась неналежна особа. Вважає таке рішення протиправним, оскільки останнє обмежує право позивача на здійснення продажу - проведення примусової реалізації іпотечного майна, за рахунок чого в подальшому були б задоволені вимоги позивача за кредитним зобов'язанням. Крім того, просить зобов'язати відповідача провести державну реєстрацію прав та їх обтяжень на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 29.05.2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Волинської обласної дирекції подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просять її скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити, з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення. При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.08.2013 року в справі №161/8436/13-ц в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/1101774/34502 від 21.03.2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 в розмірі 1297522,16 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 21.03.2007 року, а саме - на належний ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 254,8 кв.м., житловою площею 73,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу предмета іпотеки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Волинської обласної дирекції за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Волинської обласної дирекції всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Представник Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Волинської обласної дирекції Медвідь Л.І., яка діяла в інтересах ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі довіреності № 266/12-11, 02.04.2014 року звернулась до реєстраційної служби із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, згідно рішення Луцького міськрайонного суду 13.08.2013 року в справі №161/8436/13-ц.

Рішенням №12468560 від 16.04.2014 року державний реєстратор Герасимюк Ю.В. відмовила у державній реєстрації права власності за ОСОБА_2 на належний йому житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 254,8 кв.м., житловою площею 73,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з тих підстав, що із відповідною заявою звернулась неналежна особа.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що з довіреності №266/12-Н від 09.08.2012 року, що була подана державному реєстратору для проведення реєстраційної дії, вбачається, що остання видана ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» представнику Медвідь Л.І. на представництво інтересів банку перед іншими особами.

Водночас рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.08.2013 року в справі №161/8436/13-ц надано банку право отримати витяг з Державного реєстру прав власності, а не здійснити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за Мазуркевичем С.І.

Відтак, суд дійшов висновку, що враховуючи відсутність у позивача належних повноважень на представництво інтересів ОСОБА_2, які є необхідними для здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно за вказаною особою, державним реєстратором правомірно відмовлено банку у вчиненні реєстраційної дії по державній реєстрації права власності на вищевказаний об'єкт нерухомості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що такі висновки відповідають матеріалам справи та доповнює висновки суду першої інстанції наступними твердженнями.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно ч. 1 ст. 8 названого Закону орган державної реєстрації прав, зокрема, проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Пунктами 1 та 2 ч. 2 ст. 9 Закону встановлено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Частиною 4 названої статті Закону визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Відповідно до ст. 15 Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

- прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

- встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

- прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

- внесення записів до Державного реєстру прав;

- видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

- надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Статтею ч. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належать фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили (п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 (далі - Порядок), у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на об'єкти нерухомого майна, а саме на земельну ділянку, підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду або їх окремі частини, квартиру, житлове та нежитлове приміщення.

Пунктом 10 Порядку визначено, що заявник під час подання заяви особисто пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документ, що посвідчує його особу. У разі подання заяви уповноваженою особою органові державної реєстрації прав, нотаріусові, крім документа, що зазначений в абзацах другому - четвертому цього пункту, пред'являється документ, що підтверджує її повноваження.

Згідно з пунктом 15 Порядку під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо повноважень заявника.

Статтею 237 Цивільного кодексу України встановлено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Так, у відповідності до ст.244 Цивільного кодексу України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

З довіреності №266/12-Н від 09.08.2012 року (а.с.14), що була подана державному реєстратору для проведення реєстраційної дії, вбачається, що остання видана ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» представнику Медвідь Л.І. на представництво інтересів банку перед іншими особами.

Відповідно до п.20 Порядку за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Пунктом 28 Порядку визначено, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно із частиною першою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема, із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 41, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Волинської обласної дирекції залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29.05.2014 року у справі № 803/939/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст

виготовлено 21.03.2016 року.