Справа № 803/733/15-а
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року Справа № 876/6901/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015р. по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання нечинними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення про застосування штрафних санкцій, податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

09.04.2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 16 січня 2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 872923,50 грн. (в тому числі: за основним платежем - 581949,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 290974,50 грн.); від 08 квітня 2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 1458856,50 грн. (в тому числі: за основним платежем - 972571,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 486285,50 грн.) та №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 1033356,25 грн. (в тому числі: основний платіж - 826685,00 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 206671,25 грн.); визнати протиправною та скасувати вимогу Луцької ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) від 27 березня 2015 року №Ф- з єдиного внеску на суму 70049,54 грн. та рішення Луцької ОДПІ від 08 квітня 2015 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано до позивача штрафні санкції за несвоєчасне нарахування єдиного соціального внеску в розмірі 7004,95 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновок про заниження валового доходу під час реалізації продукції фізичним особам (не платникам податку на додану вартість) ґрунтується лише на безпідставних висновках, невірному (вибірковому) трактуванні норм законодавства та надуманому співставленні цін за абсолютно різних та неіснуючих комерційних умов.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 18.05.2015р. позов задоволено.

Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області оскаржила дану постанову з підстав невірно встановлених обставин справи, порушення норм матеріального права.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що згідно КВЕД позивач здійснює діяльність - оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними і молюсками, однак в ході перевірки встановлено здійснення позивачем реалізацію товарів за роздрібними цінами за готівку із застосуванням реєстратора розрахункових операцій для кінцевого споживача.

Видаткові накладні на реалізацію продукції СПД ОСОБА_1 громадянам-покупцям із реквізитів покупця не містили жодних ідентифікаційних даних, що в свою чергу є порушенням вимог п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік», згідно якого первинні та зведені облікові документи повинні мати обов'язкові реквізити передбачені дані Законом.

В ході проведення перевірки здійснено співставлення роздрібних цін, за якими СПД ОСОБА_1 реалізовував товари (рибу, морепродукти), з реальними цінами на аналогічні товари, які склалися на ринку Волинської області у 2013 році. Інформація щодо середніх цін за 2013 рік (помісячно) отримана Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області від Головного управління статистики v Волинській області (лист №14-11/467 від 16.12.2014 року).

Враховуючи, що при реалізації СПД ОСОБА_1 продукції громадянам, без договорів на придбання продукції і при фактичній відсутності однієї зі сторін таких операцій (покупців), визначення (підтвердження) договірної (контрактної) ціни неможливе, оскільки зазначена у податкових та видаткових накладних ціна на продукцію є результатом діяльності СПД ОСОБА_1 по мінімізації податкових зобов'язань, і аж ніяк не договірних переговорів між сторонами операції, а відповідно не може бути застосована як договірна (контрактна) ціна.

А тому, роздрібна ціна по реалізації товару за готівку із застосуванням реєстратора розрахункових операцій для кінцевого споживача, відображена в обліку СПД ОСОБА_1, значно нижча від роздрібної ціни реалізації аналогічних товарів, згідно даних Головного управління статистики у Волинській області (в середньому на 20,3 %).

Згідно п.190.1 статті 190 Податкового кодексу України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Згідно пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1. 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5. 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника податкового органу, який підтримав апеляційну скаргу, представників позивача, які просять залишити без змін рішення суду, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 04.12.2003 року. Основним видом діяльності позивача є оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками (т.1, а.с.96).

Податковим органом проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства, про що Луцькою ОДПІ складено акт №829/17-03/НОМЕР_1 від 24.12.2014 року, яким встановлено порушення позивачем пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, в результаті чого підлягає донарахуванню податок на додану вартість в розмірі 581949,00 грн., в тому числі за грудень 2013 року на суму 581949,00 грн. (т.1, а.с.7-26)

Позивачем були подані заперечення на даний акт перевірки, які відхилені Луцькою ОДПІ згідно листа про розгляд заперечень від 14.01.2015 року №41/1/03-18-17-03 (т.1, а.с.32-34)

На підставі того ж акта перевірки, Луцькою ОДПІ винесене податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2015 року.

За наслідками розгляду скарги СПД ОСОБА_1 на податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2015 року, Головне управління ДФС у Волинській області прийняло рішення від 13.02.2015 року №212/І/03-20-10-03-01 про продовження строку розгляду первинної скарги та призначення позапланової виїзної документальної перевірки СПД ОСОБА_1 з питань дослідження цін реалізації товару фізичним особам-громадянам та юридичним особам за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року з обов'язковим дослідженням відповідності цін рівню звичайних та визначенням оподатковуваного доходу (чистого доходу) єдиного внеску (т.1, а.с.40-41). Крім того, 12.03.2015 року Луцькою ОДПІ видано наказ за №538 про проведення документальної виїзної позапланової перевірки СПД ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року (т.1, а.с.42). Наказом Луцької ОДПІ від 20.03.2015 року №673 продовжено терміни проведення документальної виїзної позапланової перевірки СПД ОСОБА_1 з 20.03.2015 року по 23.03.2015 року (т.1, а.с.43).

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства Луцькою ОДПІ складено акт №1061/17-03/НОМЕР_1 від 27.03.2015 року (т.1, а.с.44-71).

Перевіркою встановлено порушення: пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 190.1 статті 190 ПК України, в результаті чого підлягає донарахуванню податок на додану вартість в розмірі 972571,00 грн., в тому числі: за січень 2013 року - 288455,00 грн., за лютий 2013 року - 81320,00 грн., за березень 2013 року - 110463,00 грн., за квітень 2013 року - 123671,00 грн., за травень 2013 року - 98109,00 грн., за червень 2013 року - 85678,00 грн., за липень 2013 року - 80715,00 грн., за серпень 2013 року на суму 104160,00 грн.; пунктів 177.1, 177.2, 177.4 статті 177 ПК України (із змінами та доповненнями), в результаті заниження валового доходу та завищення валових витрат в декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік підлягає донарахуванню податок з доходів фізичних осіб в розмірі 826685,00 грн.; пункту 2 частини першої статті 7, пунктів 2, 3, 9 статті 9 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування», внаслідок чого занижено суму єдиного соціального внеску за 2013 рік на 70049,54 грн.

На підставі даного акта перевірки Головним управлінням ДФС у Волинській області прийнято рішення від 03.04.2015 року №64/ФОП/03-20-10-03-06 про результати розгляду первинної скарги, відповідно до якого податкове повідомлення рішення Луцької ОДПІ від 16.01.2015 року № залишено без змін, а первинну скаргу позивача залишено без задоволення; збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 585933,00 грн. (за основним платежем на 390622,00 грн., штрафна (фінансова) санкція - 195311,00 грн.); вирішено донарахувати податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 1033356,25 грн. (основний платіж - 826685,00 грн., штрафна (фінансова) санкція - 206671,25 грн.). Крім того, в даному рішенні вказано Луцькій ОДПІ на суму збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість та на донараховану суму податку на доходи фізичних осіб винести окремі податкові повідомлення-рішення та надіслати їх СГД ОСОБА_1 (т.1, а.с.73-77)

27.03.2015 року Луцькою ОДПІ винесено вимогу №Ф- про сплату позивачем 70049,54 грн. недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (т.1, а.с.72).

Водночас на підставі акта документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 №1061/17.03/НОМЕР_1 від 27.03.2015 року Луцькою ОДПІ 08.04.2015 року були винесені податкове повідомлення-рішення № та № і рішення № (т.1, а.с.78-80)

Як вбачається з акту документальної позапланової перевірки №1061/17.03/НОМЕР_1 від 27.03.2015 року підставою для прийняття контролюючим органом оскаржуваних рішень стали висновки перевірки про заниження СПД ОСОБА_1 валового доходу від реалізації товарів за 2013 рік на суму 4862855,40 грн. та податкових зобов'язань з ПДВ на загальну суму 972571,00 грн., в тому числі: за січень 2013 року - 288455,00 грн., за лютий 2013 року - 81320,00 грн., за березень 2013 року - 110463,00 грн., за квітень 2013 року - 123671,00 грн., за травень 2013 року - 98109,00 грн., за червень 2013 року - 85678,00 грн., за липень 2013 року - 80715,00 грн., за серпень 2013 року на суму 104160,00 грн.

Так, Луцькою ОДПІ встановлено, що СПД ОСОБА_1 в період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року здійснював посередницьку діяльність з торгівлі продуктами харчування, в тому числі рибою, ракоподібними і молюсками. У податковій звітності та бухгалтерських документах, наданих для проведення перевірки, відображено реалізацію даного товару в тому числі фізичним особам - громадянам (не платникам ПДВ). Оплата за продукцію, реалізовану громадянам - покупцям, здійснювалась у готівковій формі із застосуванням реєстратора розрахункових операцій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, рішення та вимога відповідача підлягають скасуванню, виходячи з наступного:

Позивач протягом 2013 року оподаткування доходів від провадження діяльності здійснював на загальній системі оподаткування та був платником податку на додану вартість. В період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року позивач здійснював оптову торгівлю продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними і молюсками. При чому реалізація продукції фізичним особам - не платникам ПДВ здійснювалась у готівковій формі із застосуванням реєстратора розрахункових операцій.

Судом першої та апеляційної інстанції досліджувались податкові накладні, виписані позивачем в період, охоплений перевіркою (т.1 а.с.113-250, т.2-т.14, т.15 а.с.1-147), з яких вбачається, що СПД ОСОБА_1 щоденно за наслідками роздрукованих Z-звітів виписував загальні податкові накладні на «кінцевого споживача», які містили в собі передбачені Порядком заповнення податкової накладної обов'язкові реквізити, а саме: відмітку про те, що накладна залишається у продавця, тип причини - 11 (Виписана за щоденними підсумками операцій), у рядках «Індивідуальний податковий номер покупця» та «Номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість (покупця)» проставлено - 0. Дані накладні обліковані позивачем у розділі ІІ Реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, зведені результати яких відображені у податкових деклараціях з ПДВ відповідних звітних періодів (т.17, а.с.66-102, 104-128, 130-151, 153-172, 174-189, 191-223, 225-245).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушень позивачем вимог п.201.1 ст.201 ПК України, оскільки податкові накладні, складені останнім за щоденними підсумками розрахункових операцій за готівку із не платниками ПДВ, відповідають п.8.1, 8.4 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 01.11.2011 року №1379.

Відповідно до підпункту «а» пункту 187.1 статті 187 ПК України в разі постачання товарів/послуг за готівку датою виникнення податкових зобов'язань вважається дата оприбуткування коштів у касі платника податку.

Таким чином, при здійсненні поставки товарів (послуг) кінцевому споживачеві (який не є платником податку на додану вартість) із застосуванням при проведенні розрахунків РРО за щоденними підсумками операцій позивачем правомірно виписувалась податкова накладна, в якій відображався щоденний підсумок обсягів проданих товарів на підставі показників РРО (Z-звітів), що повністю відповідає правилам ведення бухгалтерського обліку та спростовує твердження податкового органу про порушення позивачем вимог п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції.

Щодо твердження апелянта про заниження СПД ОСОБА_1 роздрібних цін по реалізації товарів із застосуванням РРО на кінцевого споживача, у зв'язку з їх невідповідністю реальним цінам на аналогічні товари, що склалися на ринку Волинської області у 2013 році, то колегія суддів, виходить з наступного:

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку) - п.188.1 ст.188 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Відповідно до підпункту 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 ПК України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Пунктом 39.1 статті 39 ПК України, звичайна ціна на товари (роботи, послуги) збігається з договірною ціною, якщо інше не встановлено цим Кодексом і не доведено зворотне, в тому числі в результаті неможливості визначення звичайної ціни із застосуванням положень пунктів 39.3-39.4 цієї статті.

Відповідно до пункту 39.2 статті 39 ПК України визначення звичайної ціни у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснюється за одним з методів, вказаних в цьому пункті. Встановлюються такі методи визначення звичайної ціни: а) порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу); б) ціни перепродажу; в) "витрати плюс"; г) розподілення прибутку; ґ) чистого прибутку. При визначенні звичайної ціни згідно з методами, встановленими цим пунктом, використовується інформація про ціни в операціях між непов'язаними особами у співставних умовах на відповідному ринку товарів (робіт, послуг).

Згідно з пункту 39.11 статті 39 ПК України для визначення звичайних цін на товари (роботи, послуги) використовуються офіційні джерела інформації, у тому числі: статистичні дані державних органів і установ; ціни спеціалізованих аукціонів з торгівлі окремими видами продукції, біржові котирування; довідкові ціни спеціалізованих комерційних видань та публікацій, у тому числі електронних та інших банків даних; звіти та довідки відділів з економічних питань у складі дипломатичних представництв України за кордоном; інші інформаційні джерела, що визнаються офіційними в установленому порядку.

Пунктом 39.14 статті 39 ПК України обов'язок доведення того, що ціна договору (правочину) не відповідає рівню звичайної ціни, покладається на орган державної податкової служби у порядку, встановленому законом.

Під час проведення перевірки платника податку орган державної податкової служби має право надати запит, а платник податку зобов'язаний обґрунтувати рівень договірних цін або послатися на норми абзацу першого цього пункту.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що при перевірці СПД ОСОБА_1 податковим органом взято до уваги лист Головного управління статистики у Волинській області №14-11/467 від 16.12.2014 року (Т.1 а.с.104), згідно якого на запит Луцької ОДПІ надано інформацію про середні роздрібні ціни, що склалися в торгівельній мережі Волинської області, не включаючи міські ринки, у 2013 році на товари-представники, що мають подібні споживчі властивості, вказаними у запиті, а саме: рибу, морепродукти тощо.

Колегія суддів приймає до уваги те, що лист статистики, містить застереження про те, що наведені у ньому середні ціни призначені лише для розрахунків індексів цін на споживчі товари і послуги і не можуть використовуватись для інших цілей.

Таким чином, при проведенні аналізу співставлення роздрібних цін Луцькою ОДПІ не враховувались відповідні фактори, зокрема, кількість (обсяг) товарів (обсяг товарної партії), характеристика ринку товарів, на якому здійснено господарську операцію, звичайні надбавки чи знижки до ціни під час укладення договорів між непов'язаними особами, інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну тощо.

Заслуговує на увагу і посилання суду першої інстанції на те, що податковим органом не представлено розрахунку заниження позивачем роздрібної ціни реалізації продукції (в середньому на 20,3%), покликання на яке міститься в акті перевірки.

Податковий орган не врахував і ту обставину, що в період, охоплений перевіркою, позивач роздрібної торгівлі рибою та морепродуктами не здійснював, про що зазначено і в самому акті перевірки. При цьому, оптова реалізація товару здійснювалась позивачем як фізичним, так і юридичним особам.

Згідно з п.39.15 ст.39 ПК України у разі відхилення договірних цін у податковому обліку платника податків у бік збільшення або зменшення від звичайних цін менше ніж на 20 відсотків, таке відхилення не може бути підставою для визначення (нарахування) податкового зобов'язання, коригування від'ємного значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності.

Визначені із застосуванням звичайних цін база, об'єкт оподаткування та інші показники податкового обліку використовуються органами державної податкової служби для проведення розрахунку податкових зобов'язань, коригування від'ємного значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності за результатами проведення перевірки.

Згідно податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік (т.17 а.с.58-64), вбачається, що позивач внаслідок здійснення господарської діяльності протягом 2013 року отримав прибуток, що відповідає меті підприємництва і вимогам ч.1 ст.42, ч.1 ст.43 Господарського кодексу України, якою передбачено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Отже, визначальною ознакою господарської діяльності суб'єкта господарювання є досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. При цьому підприємець є вільний у виборі ціни, за якою бажає реалізовувати продукцію.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів не переглядає рішення в частині правомірності винесення відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 27.03.2015 року №Ф- та рішення Луцької ОДПІ від 08.04.2015 року №.

При цьому, колегія суддів враховує вимоги ч.2 ст.71 КАС України, якою передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч.2 ст.5, ст.94 КАС України та Закону України «Про судовий збір» в редакції від 22.05.2015р., з Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області підлягає стягненню судовий збір в сумі 5359,20 грн. (2 % розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати * 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги).

Керуючись ст.ст.94, 160 ч.3, 195, 196 п.4, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області - залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015р. по справі №803/733/15-а - без змін.

Стягнути з Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на рахунок отримувача №1004 УДКСУ у Галицькому районі м.Львова код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38007573 Банк отримувача ГУДКСУ у Львівській області Код банку отримувача (МФО 825014 Код класифікації доходів бюджету 22030001, "Призначення платежу" - судовий збір, код 34668371 - 5359 (п»ять тисяч триста п»ятдесят дев»ять) грн. 20 коп. судового збору.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

А.Р.Курилець

Повний текст виготовлено 17.03.2016р.