Справа № 725/6261/15-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/6261/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Галичанський О.І.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

21 березня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Сапальової Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 24 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Чернівецького прикордоного загону до ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України,

В С Т А Н О В И В :

23 листопада 2015 року Чернівецький прикордонний загін звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі території України.

Постановою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 24 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 21 листопада 2015 року відповідач на підставі пункту 14 статті 20 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" та статті 263 КУпАП був затриманий за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 204-1 та статті 202 КУпАП та поміщений в пункт тимчасового тримання Чернівецького прикордонного загону.

Враховуючи, що, на думку позивача, громадянин Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 1 частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", він є порушником законодавства України з прикордонних питань та підлягає примусовому видворенню, що і стало підставою для звернення до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 затриманий за спробу незаконного перетину державного кордону поза пунктом пропуску, а тому наявні підстави для прийняття рішення про його примусове видворення з України.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 15 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" в'їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Приписами частини 1 статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до пункту 1.6. Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150 підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

В якості тих підстав, що відповідач буде ухилятись від виїзду, позивач зазначає, що відповідача було затримано представниками прикордонної поліції Румунії за незаконний перетин державного кордону із України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску без відповідних документів та без дозволу відповідних органів влади, вчинений групою осіб; відсутність коштів на виконання рішення органу охорони кордону про примусове повернення за межу території України; намір потрапити в країни Західної Європи з метою пошуку кращого життя та працевлаштування; свідоме порушення законодавства України з прикордонних питань, перебування на території України без відповідних документів та без дозволу відповідних органів влади.

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства до матеріалів про видворення мають входити такі документи: рішення відповідного органу/підрозділу про примусове повернення або постанову адміністративного суду про примусове видворення іноземця за межі України; копія паспортного документа іноземця (за наявності); у разі відсутності паспортного документа - документи (посвідчення особи на повернення), що свідчать про проведення заходів щодо встановлення особи затриманого; копія вироку суду чи постанови у справі про адміністративне правопорушення, коли видворення є наслідком вчинення іноземцем під час перебування в Україні злочину чи адміністративного правопорушення; копія повідомлення іноземному дипломатичному представництву або консульській установі про затримання іноземця; копія акта приймання-передавання особи за договорами про реадмісію осіб (за наявності); інші документи (дактилокарти, акт про фактично здійснені витрати на примусове видворення іноземця, акт про приймання від інших правоохоронних органів для видворення тощо).

У разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу).

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.

У разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно (пункт 2.7. Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства).

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, що посвідчують особу затриманого та/чи країну його походження.

Таким чином, позивачем не виконано вимог чинного законодавства України щодо підтвердження особи затриманого та встановлення країни його походження.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що позивачем не підтверджено особу затриманого та країну його походження будь-якими документами, окрім усних показів відповідача, а також та те, що вказаним вище законодавством передбачено обов'язок компетентних органів ідентифікувати особу іноземця, суд вважає, що матеріали стосовно примусового видворення іноземця сформовані не в повній мірі, що ставить під сумнів надані позивачем відомості щодо особи порушника та країни його походження та унеможливлює прийняття обґрунтованого рішення щодо примусового видворення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позову та видворення іноземця за межі території України, оскільки не встановлено та не підтверджено належними доказами особу затриманого та країну його походження, у зв'язку з чим неможливо оцінити ризик відповідача стати жертвою жорсткого поводження та потреб міжнародного захисту.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 2 частини 1 статті 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 24 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Чернівецький прикордонний загін до ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючийсуддя Боровицький О. А.

Судді Матохнюк Д.Б. Сапальова Т.В.