Справа № 815/6960/15
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/6960/15

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

судді - Романішина В.Л.,

судді - Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 з позовом до департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання дій щодо складення акту перевірки, протоколу та припису від 28 серпня 2015 року протиправними та скасування припису від 28 серпня 2015 року.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала незаконністю спірних дій та рішення.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2016 року вищенаведений позов було задоволено. Визнано спірні дії протиправними. Скасовано спірне рішення.

В апеляційній скарзі департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з того, що порушені права позивача можуть бути відновлені простим задоволенням даного позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що до 23 жовтня 2013 року позивачем здійснювалися будівельні роботи у АДРЕСА_1.

23 жовтня 2013 року позивачем було введено в експлуатацію вищенаведену квартиру шляхом реєстрації декларації про її (квартири) готовність до експлуатації.

15 листопада 2013 року позивачем було зареєстровано право власності на зазначену квартиру.

28 серпня 2015 року відповідачем було проведено позапланову перевірку вищенаведеного об'єкту нерухомості, власником якого, на той час, був позивач.

За наслідками вищенаведеної перевірки було складено акт, протокол про адміністративне правопорушення та припис про усунення виявлених порушень.

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Таким чином, замовник будівельних робіт, це особа, що має намір або здійснює будівельні роботи, а не власник нерухомості, який вже давно (більш ніж два роки) закінчив будівельні роботи, ввів об'єкт в експлуатацію та зареєстрував право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Таким чином, будівельний контроль, шляхом проведення перевірок, може здійснюватися виключно у відношенні замовників будівництва та виключно під час виконання будівельних робіт. Повноважень щодо проведення перевірок власників нерухомості (на яку право власності вже зареєстровано) у відсутності будь-якої стадії процесу будівництва (стадії будівництва - підготовчі роботи, будівництво, закінчення будівництва та введення в експлуатацію) контролюючим органам не надано. Більш того, така діяльність прямо та безпосередньо заборонена Основним Законом України (ч. 2 ст. 6 Конституції України).

Пунктом 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (затверджений постановою КМ України від 23 травня 2011 року N 553) можливість проведення вищенаведеної перевірки розширена до трьох місяців після реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Однак, з норм діючого законодавства не вбачається, що такі перевірки можуть бути проведені через декілька років після вводу нерухомості в експлуатацію та реєстрації права власності на неї.

З урахуванням того, що у вищенаведеній квартирі, на час перевірки, не здійснювалися будь-які будівельні роботи, вже здійснені будівельні роботи були «легалізовані» вводом об'єкта в експлуатацію та реєстрацією на нього права власності і позивач вже не був замовником (у розумінні вищенаведеного Закону), а набув статусу власника нерухомості, дії щодо проведення вищенаведеної позапланової перевірки позивача є протиправними.

У вищенаведеному акті перевірки було здійснено висновок про наведення позивачем недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Приписом було зобов'язано позивача усунути зазначене порушення.

Частиною 9 ст. 39 вищенаведеного Закону передбачено, що зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Отже, декларація про готовність об'єкта до експлуатації є лише підставою для оформлення права власності на нього (об'єкт). Тобто, такою реєстрацією права власності на об'єкт, сама декларація «вичерпує» свою дію.

З норм діючого законодавства не вбачається, що внесення недостовірних даних до документу, що «вичерпав» свою дію може бути будь-яким чином усунуто.

Пунктами 2, 3 ст. 39-1 того ж Закону передбачено, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Після скасування реєстрації відповідного повідомлення або декларації замовник має право повторно надіслати повідомлення або подати декларацію згідно з вимогами, встановленими законодавством.

Така ж процедура передбачена п. 22 Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (Затверджена постановою КМ України від 13 квітня 2011 року № 461).

Абзацом 3 п.п. 3 п. 11 Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю передбачено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельним нормам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідач, під час перевірки, фактично дійшов висновку про те, що вищенаведені недостовірні дані позивача дають підстав вважати його об'єкт самочинним будівництвом (об'єкт збудований без документа на право виконувати будівельні роботи).

Отже, у відповідача, у відповідності з діючим законодавством, були повноваження лише щодо зупинення приписом будівельних робіт (у разі їх провадження) або скасування реєстрації відповідної декларації, а не видання припису щодо усунення невідомо у який спосіб виявлених порушень.

Окрім того, нормами діючого законодавства не регламентовано порядку та не встановлено обов'язку (для власника нерухомості) усунення порушень щодо зареєстрованої декларації про готовність об'єкта до експлуатації у разі реєстрації права власності на таку нерухомість. Такий обов'язок має лише замовник будівництва, а не власник нерухомості і таке внесення недостовірних даних виправляється лише подачею нової декларації виключно після скасування реєстрації попередньої, а не навпаки.

З урахуванням того, що на час прийняття спірного рішення реєстрація вищенаведеної декларації не була скасована, припис є протиправним.

Дії щодо складення актів перевірки і протоколів не є діями суб'єкта владних повноважень у розумінні ст. 17 КАС України, так як не створюють для суб'єктів публічно-правових відносин будь-яких юридичних наслідків у формі прав чи обов'язків. Однак, з урахування того, що спірні відносини, у зазначеній частині, не можуть бути вирішені за правилами інших видів судочинства, в їх задоволенні необхідно відмовити.

Окрім того, з метою захисту порушених прав позивача у повному обсязі колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати дії відповідача щодо проведення перевірки протиправними (повноваження надані ст. 11 КАС України).

Пунктом 1 ст. 201 КАС України передбачено, що підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, однак з помилковим застосуванням вищенаведених норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого його постанова підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2016 року змінити, виклавши її резолютивну частину в наступній редакції: «Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 - задовольнити частково. Визнати дії департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області щодо проведення позапланової перевірки квартири ОСОБА_2 (АДРЕСА_1), за наслідками якої були складені акт, протокол та припис від 28 серпня 2015 року - протиправними. Припис департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 28 серпня 2015 року - скасувати. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити».

В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2016 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий /Д.В. Запорожан/

Судді /В.Л. Романішин/

/О.І. Шляхтицький/