Справа № 742/460/16-а
Суддя: Добрянський В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року Чернігів Справа № 742/460/16-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Добрянського В.В.,

при секретарі Шевченко А.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Старшого державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Малько Євгенії Олександрівни про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Малько Є.О. та просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття провадження з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-Ф-3 У від 06.11.2015 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.02.2016 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 01.03.2016.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.02.2016 дану справу було передано за підсудністю до Чернігівського окружного адміністративного суду для подальшого розгляду.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.02.2016 дану справу було повернуто до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у зв'язку з недотриманням порядку її передачі з одного адміністративного суду до іншого.

01.03.2016 на виконання ухвали Прилуцького міськрайонного суду від 19.02.2016 та із врахуванням ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.02.2016 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області справа була направлена до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 04.03.2016 справу для розгляду було передано судді Чернігівського окружного адміністративного суду Добрянському В.В.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постанова про відкриття провадження з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-Ф-3 У від 06.11.2015 року є протиправною, та дії державного виконавця щодо її прийняття неправомірними, оскільки стаття 17 Закону України «Про виконавче провадження» не містить такого виконавчого документа, як вимога про сплату боргу. А також позивач зазначив те, що не зрозуміло чому на його адресу було надіслано декілька різних вимог: вимога № Ф-Ф-3 від 06.11.2015 року на суму 232 661,61 грн., яку було оскаржено до суду та вимога № Ф-Ф-3 У від 06.11.2015 року на суму 200 380,04 грн. Зазначив, що вимога № Ф-Ф-3 У від 06.11.2015 року на суму 200 380,04 грн. є неузгодженою та не підлягає виконанню.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві та додаткових поясненнях, наданих в судовому засіданні.

Представник відповідача надіслав суду клопотання про розгляд справи без його участі, а також заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, що дійсно у відділі Державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції на виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання вимоги № Ф-Ф-3 У від 06.11.2015 року Прилуцької ОДПІ про сплату боргу на суму 200 380,04 грн. Проте, 18.02.2016 року на адресу відділу надійшла заява від Прилуцької ОДПІ про виправлення помилки у виконавчому провадженні, після чого державним виконавцем була прийнята постанова про виправлення помилки у виконавчому провадженні № 50047543, щодо написання номера вимоги з «№ Ф-3 У» на «№ Ф-Ф-3 У» та написання дати вимоги з «16.11.2015» на «06.11.2015», копії якої направлено сторонам. Також зазначив, що відповідно до п.8 ч.2 ст.17 ЗУ «Про виконавче провадження» вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Вимога № Ф-Ф-3 У від 06.11.2015 року на суму 200 380,04 грн. набрала законної сили, отже, підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження були відсутні. Тому, на думку відповідача, позовні вимоги є безпідставними та не можуть бути задоволені.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Прилуцькою ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області було прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-Ф-3 від 06.11.2015, в якій зазначено, що станом на 31.10.2015 заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені ОСОБА_2 становить 232661,61 грн. (а.с. 7). Дана вимога була отримана позивачем 28.12.2015, про що позивач вказує в позовній заяві.

Як вбачається з тексту позовної заяви, 04.01.2015 вказану вимогу позивачем було оскаржено до суду.

В подальшому, Прилуцькою ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області, вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-Ф-3 від 06.11.2015 узгодженою внаслідок відсутності інформації про її оскарження, 14.01.2016 було сформовано вимогу № Ф-Ф-3 У, та зазначено, що станом на 14.01.2016 заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені ОСОБА_2 становить 200380,04 грн. (а.с. 6).

Судом встановлено, що до Відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції, надійшла заява Прилуцької ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області № 215/25-10/23-39 від 14.01.2016 року з проханням відкрити виконавче провадження та стягнути заборгованість у примусовому порядку у відповідності до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі податкової вимоги від 16.11.2015 № Ф-3 У про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 (НОМЕР_1) в сумі 200 380,04 грн. (а.с. 5).

03.02.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження (а.с. 59).

Постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена на адресу ОСОБА_2 та Прилуцької ОДПІ 04.02.2016 року. (а.с. 61).

Не погоджуючись з прийнятою постановою позивач оскаржує її у судовому порядку.

18.02.2016 (вже після звернення до суду з даним позовом) на адресу відповідача надійшла заява Прилуцької ОДПІ про виправлення помилки у виконавчому провадженні від 15.02.2016 № 2343/25-16/23-039 (а.с. 82).

18.02.2016 державним виконавцем на підставі ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» прийнята постанова про виправлення помилки в виконавчому провадженні № 50047543, щодо написання номера вимоги з «№ Ф-3 У» на «№ Ф-Ф-3 У» та написання дати вимоги з «16.11.2015» на «06.11.2015», копії якої направлено сторонам (а.с. 83).

Таким чином, на час розгляду справи в суді відповідачем було виправлено технічну помилку у виконавчому провадженні № 50047543, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями відповідача.

Оцінюючи оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України та вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову з наступних підстав.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Суд зазначає, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, зокрема рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 25 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

У пункті 1 вимоги, орган, який її склав, вимагає сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом, а державним виконавцем виконано обов'язок, передбачений законом, тому обґрунтовано та законно 03.02.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Щодо тверджень позивача з приводу існування декількох вимог про сплату боргу (недоїмки), то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до вимог цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Згідно приписів абз. 1-3 ч. 4 ст. 25 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

При цьому, згідно з пунктом 4 Розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (далі - Інструкція) передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи). При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), 2 частина - порядковий номер, 3 частина - літера «У» (узгоджена вимога). Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Згідно абз. 7 та 9 ч. 4 ст. 25 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

За приписами пункту 5 Розділу VI Інструкції про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) до фіскального органу вищого рівня або суду платник зобов'язаний одночасно письмово повідомити фіскальний орган, який направив вимогу.

Таким чином, у зв'язку з тим, що позивачем оскаржено до суду вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-Ф-3 від 06.11.2015, однак не повідомлено у встановленому порядку Прилуцьку ОДПІ, останньою прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-Ф-3 У від 06.11.2015, яку 14.01.2015 направлено на адресу відповідача.

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

В даному випадку вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-Ф-3 У від 06.11.2015 року відповідає вимогам ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема містить дату набрання законної (юридичної) сили рішенням, зазначену в пункті 5 вимоги, а саме «14.01.2016».

Таким чином, згідно ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Отже, підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, передбачені ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» у відповідача були відсутні.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладені приписи законодавства, суд дійшов висновку що Старший державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Малько Євгенія Олександрівна при винесені постанови від 03.02.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 50047543, діяла у межах та у спосіб, передбачений діючим законодавством, а отже і не вбачається правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 158-163, 181 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2, - відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.В. Добрянський