Справа № 804/14075/15
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 березня 2016 рокусправа № 804/14075/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Чередниченко В.Є. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

представник позивача: ОСОБА_1

представник відповідача: Керечанин Євген Васильович

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася з адміністративним позовом до Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, в якому просила визнати незаконними дії голови Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Золотопупа В.П. щодо не допуску ОСОБА_3 до роботи на посаді начальника відділу освіти Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, зобов'язати відповідача допустити позивача до роботи на вказаній посаді та стягнути з нього на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що розпорядження відповідача позивачем не оскаржуються, при цьому, вимога позивача стосується визнання незаконними дій відповідача по не допуску позивача на роботу. Наявність у роботодавця обов'язку допустити працівника до роботи має місце лише у разі, якщо трудові відносини з цим працівником тривають і він не є звільненим.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили постанову суду скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що в період знаходження її у відпустці і в період тимчасової непрацездатності відповідач звільнив її з роботи розпорядженням №К-148/0/65-15 від 17.07.2015 року. При цьому ст.. 40 КЗпП встановлено обмеження щодо розірвання договору в період непрацездатності, а також у перебуванні працівника у відпустці. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у вимозі стосовно визнання незаконними дій відповідача щодо недопущення її до роботи, порушивши норми матеріального права ч.3 ст.40 КЗпП України, п.4 Порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників управлінь, відділів, інших структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1999р. №1374, вимоги яких повинні були виконуватися відповідачем у випадку звільнення позивача, оскільки останній вважає, що між ним та відповідачем є тривалі трудові відносини.

В запереченнях на апеляційну скаргу зазначено, що позивач має статус звільненої особи. Повторного звільнення працівника за одним і тим же трудовим договором не передбачено. Розрахунки по заробітній платі здійснені з позивачем в повному обсязі. Поновлення працівника на посаді не є підставою для укладення нового трудового договору, а є продовженням трудових відносин. Рішення суду про поновлення працівника на роботі було скасовано в апеляційному порядку. Посилається на позицію Верховного Суду України, в разі, якщо рішення суду про поновлення працівника на роботі було скасовано в апеляційному чи касаційному порядку, не виключається можливість скасування й наказу, виданого на виконання скасованого рішення. В даній справі Розпорядженням голови було скасовано розпорядження прийняте на виконання скасованого рішення. Крім того позивачем не ставиться питання про визначення дати її звільнення, оскільки остання вважає себе не звільненою особою, у зв'язку з чим просить допустити її до роботи. Розпорядження голови Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №РК-124/03-32/14 від 22.09.2014 «Про звільнення з посади ОСОБА_3» визнано правомірним та таким, що скасуванню не підлягає. Тобто, це розпорядження залишено в силі і є чинним, а тому має місце встановлений судом юридичний факт - законне звільнення ОСОБА_3 з посади. Тому, позивач має статус звільненої особи, а отже, повторного звільнення працівника за одним і тим же договором чинним законодавством не передбачено Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні позивач та представник позивача (кожен окремо) апеляційну скаргу підтримали, вважають, що постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення позовних вимог. Надали пояснення, аналогічні, викладеним в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив, суду пояснив, що позивач звільнена відповідно до розпорядження голови Юрївської районної державної адміністрації «Про звільнення з посади ОСОБА_3» від 22.09.2014 року РК-124/03-32/14 за п. 2 ст. 40 КЗпП у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації. Вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, заперечення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 16.01.2007р. займала посаду начальника відділу освіти Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області. 22 вересня 2014 року розпорядженням голови Юр'ївської районної державної адміністрації №РК-124/03-32/14 від 22.09.2014 року «Про звільнення з посади ОСОБА_3» позивачку було звільнено з займаної посади на підставі ч.2 ст.40 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації та її відмовою від переведення на іншу роботу.

В силу Постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015р. у справі №804/16812/14, розпорядження голови Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №РК-124/03-32/14 від 22.09.2014р. «Про звільнення з посади ОСОБА_3» визнано правомірним.

На виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015р. у справі №804/16812/14 та згідно ст.235 КЗпП України, 17 липня 2015 року головою Юр'ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Золотопупом В.П. було видано розпорядження №К-147/0/65-15 «Про втрату чинності розпорядження голови райдержадміністрації від 22.05.2015р. №К-90/0/65-15 «Про поновлення на посаді ОСОБА_3», відповідно до якого було визнано таким, що втратило чинність розпорядження голови Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 22.05.2015р. №К-90/0/65-15 «Про поновлення на посаді ОСОБА_3»; відділу персоналу, по роботі зі зверненнями громадян та забезпечення доступу до публічної інформації апарату райдержадміністрації надано розпорядження внести відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_3, а відділу фінансово-господарського забезпечення апарату райдержадміністрації - здійснити розрахунок згідно з чинним законодавством.

Крім того, 17.07.2015р. головою Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Золотопупом В.П. було видано розпорядження №К-148/0/65-15 «Про втрату чинності розпорядженням голови райдержадміністрації від 30.06.2015р. №К-132/0/65-15 «Про надання частини щорічної відпустки ОСОБА_3».

Листом за підписом голови Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Золотопупа В.П. від 17.07.2015р. за вих.№01-36-1997/0/63-15 ОСОБА_3 була запрошена до відділу персоналу, по роботі зі зверненнями громадян та забезпечення доступу до публічної інформації апарату райдержадміністрації для отримання трудової книжки та ознайомлення з вищеозначеними розпорядженнями. Крім того, таке повідомлення-виклик позивачці було здійснено 17.07.2015р. і в телефонному режимі на мобільний телефон ОСОБА_3, на підтвердження чого відповідачем надано деталізований рахунок на абонентський номер НОМЕР_1. Однак, 17.07.2015р. ОСОБА_3 до відділу персоналу, по роботі зі зверненнями громадян та забезпечення доступу до публічної інформації апарату райдержадміністрації не з'явилась, про що працівниками апарату складено відповідний акт від 17.07.2015р.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду у справі №804/16812/14, яким розпорядження голови Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №РК-124/03-32/14 від 22.09.2014р. «Про звільнення з посади ОСОБА_3» визнано правомірним та таким, що скасуванню не підлягає, тобто, це розпорядження залишено в силі і воно є чинним, а тому має місце встановлений судом юридичний факт - законне звільнення ОСОБА_3 з посади, отже, остання має статус звільненої особи. Повторного звільнення працівника за одним і тим же трудовим договором чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до п.33 Правових позицій Верховного Суду України щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ (трудове право), за змістом яких якщо рішення суду про поновлення працівника на роботі було скасовано в апеляційному чи касаційному порядку і при новому розгляді справи в позові відмовлено, не виключається можливість скасування й наказу, виданого на виконання скасованого рішення, з визначенням фактичної дати звільнення з урахуванням відпрацьованого працівником часу після поновлення на роботі. Наведена позиція також не говорить про необхідність повторного звільнення працівника, поновленого на роботі за рішенням суду, яке в подальшому скасоване і наявність у такого працівника статусу працюючої особи до повторного звільнення. Верховний Суд України у даному випадку вказує лише на можливість скасування й наказу, виданого на виконання скасованого судового рішення, як акту, підстава існування якого (рішення суду) відпала, але з визначенням при цьому фактичної дати звільнення працівника з урахуванням відпрацьованого ним часу після поновлення на роботі.

Також колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач не ставить вимоги про скасування відповідного розпорядження голови Юрївської районної державної адміністрації, а зазначаючи відповідачем Юрївську районну державну адміністрацію, ставить вимоги про визнання незаконними дій саме голови відповідної державної адміністрації по не допуску її на роботу. Такі позовні вимоги не мають підстав для задоволення.

Отже, з урахуванням вищевикладеного суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Рішення суду першої інстанції по суті є правильним.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись п.1. ч. 1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: О.М. Панченко