Справа № 520/410/15-а
Суддя: Калашнікова О. І.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/410/15-а
Провадження № 2-а/520/5/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2016 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Служби у справах дітей Одеської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у січні місяці 2015 року звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати неправомірними дії Служби у справах дітей Одеської міськради щодо ухвалення та направлення на адресу Київської рай адміністрації подання від 20 червня 2013 року №3640 «Про надання дозволу на вчинення правочину щодо дарування квартири, право користування якою має малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1»; визнати неправомірними дії Київської рай адміністрації Одеської міськради щодо ухвалення Розпорядження голови рай адміністрації від 17 липня 2013 року №362 «Про надання дозволу на вчинення правочину шляхом укладання договору дарування за умови збереження житлових прав малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1»; визнати протиправним розпорядження голови рай адміністрації від 17 липня 2013 року №362 «Про надання дозволу на вчинення правочину шляхом укладання договору дарування за умови збереження житлових прав малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1». Справа до провадження судді Калашнікової О.І. надійшла 25.11.2015 року. В судовому засіданні позивач і його представник вимоги підтримали і доповнили позов вимогами щодо стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат.

Представник Київської рай адміністрації і представник Служби у справах дітей Одеської міськради позов ОСОБА_1 не визнали.

Представник ОСОБА_3 позов не визнав.

ОСОБА_2 (її представник) до суду не з'явилась, про час і місце слухання справи сповіщена.

Суд вислухав учасників процесу, вивчив надані документи і встановив наступне:

17 липня 2013 року Київська рай адміністрація прийняла Розпорядження №362 «Про надання дозволу на вчинення правочину шляхом укладання договору дарування за умови збереження житлових прав малолітнього ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н.» (далі Розпорядження).

Розпорядження ухвалювалось на підставі подання Служби у справах дітей Одеської міськради №3640 «про надання дозволу на вчинення правочину щодо дарування квартири, право користування якою має малолітній ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, заяви та інших документів, наданих ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

ОСОБА_1 - батько малолітнього ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, стверджує, що з відповідною заявою він не звертався ні до Служби у справах дітей Одеської міськради ні до Київської рай адміністрації. Позивач посилається на висновок судово-почеркознавчої експертизи, проведеної на виконання судової ухвали по даній справі, де зазначено, «підпис від імені ОСОБА_1 в заяві на ім'я в.о. начальника служби у справах дітей Одеської міськради… виконаний не самим ОСОБА_1, а іншою особою».

ОСОБА_1 доводить, що дії Служби у справах дітей і дії Київської рай адміністрації при вирішенні питання про надання дозволу на вчинення правочину щодо дарування квартири, право користування якою має малолітній ОСОБА_4, не відповідають вимогам Закону, тому як органи опіки і піклування не перевірили думку з цього питання батька малолітньої дитини. Позивач стверджує, що подання Служби у справах дітей і розпорядження голови рай адміністрації порушують його права. Ні в позові ні в поясненнях в судовому засіданні позивач не зазначив які саме його права порушують оскаржувані подання та розпорядження.

Представники відповідачів, не визнаючи позов ОСОБА_1, стверджували, що Служба у справах дітей Одеської міськради і Київська рай адміністрація як орган опіки та піклування, при вирішенні питання про надання дозволу на вчинення правочину щодо дарування квартири, право користування якою має малолітній ОСОБА_4, діяли відповідно до вимог Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про основи соціального захисту бездомних осіб та безпритульних дітей», Сімейного Кодексу, Постанови КМУ «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» і в межах своїх повноважень, що оскаржувані акти індивідуальної дії не порушують прав та інтересів позивача.

Представник третьої особи ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 не визнав і підтримав доводи відповідчевої сторони.

При вищенаведених обставинах суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Суд встановив і сторони визнали, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_3 (дочці позивача) з 2003 року на підставі договору про пайову участь у будівництві. В квартирі з 2004 року постійно проживали і мали реєстрацію за місцем проживання крім власниці, її батьки - ОСОБА_1 і ОСОБА_2.(шлюб між ними було розірвано у 2007 році), неповнолітній ОСОБА_4 (брат власниці квартири). У 2013 році ОСОБА_3 подарувала квартиру матері. Відповідно до вимог діючого законодавства з питань захисту прав неповнолітніх дітей ОСОБА_3 отримала попередню згоду органів опіки та піклування для здійснення правочину. Після оформлення договору дарування ОСОБА_3 звільнила квартиру і знялась з реєстраційного обліку по цій квартирі. Рішенням Київського райсуду м. Одеси від 10.02.2014 року ОСОБА_1 визнано такою особою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 В зазначеній квартирі проживають і мають реєстрацію ОСОБА_2 і неповнолітній син ОСОБА_4.

Держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна.

Так ч.3 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 № 2402-III встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Згодом був прийнятий Закон України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" від 02.06.2005 № 2623-IV, ст. 12 якого встановлює, що неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна.

Виходячи зі змісту вищезазначених статтей органи опіки і піклування приймають акти індивідуальної дії у вигляді дозволу (або відмови) на вчинення правочину щодо нерухомого майна тільки з позицій охорони і захисту прав та інтересів дітей.

При вирішенні питання попередньої згоди на вчинення правочину щодо нерухомого майна право власності або право користування, яким має неповнолітня особа, орган опіки та піклування вивчає наступні документи: заяву кожного з батьків (опікунів, піклувальників); копію паспорта, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера; документ, що підтверджує право власності (користування) дитини на відчужуване майно; витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданий відповідно до законодавства; копію свідоцтва про народження дитини; довідку з місця проживання, про склад сім'ї та реєстрацію або витяг з домової книги; копію рішення про встановлення опіки над дитиною (для опікунів, піклувальників);копію рішення про встановлення опіки над майном дитини (для опікунів, піклувальників);копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу між батьками дитини (у разі наявності).

Служба у справах дітей Одеської міськради і Київська рай адміністрація як орган опіки та піклування, при вирішенні питання про надання дозволу на вчинення правочину щодо дарування квартири, право користування якою має малолітній ОСОБА_4, діяли відповідно до вимог вищеназваних законів. Оскільки законодавець не вимагає обов'язкової особистої присутності обох батьків неповнолітньої дитини при розгляді документів на попередній дозвіл на вчинення правочину щодо нерухомості, орган опіки та піклування не перевіряє справжність особистого підпису батька на заяві.

Надані суду докази свідчать, що Служба у справах дітей Одеської міськради і Київська рай адміністрація як орган опіки та піклування надали дозвіл на вчинення договору дарування квартири АДРЕСА_1 відповідно до п. 67 порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. N 866, який передбачає, що «дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається у разі гарантування збереження її права на житло і оформлюється рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної в місті ради, витяг з якого заявникам видає служба у справах дітей». Так, акти обстеження житлово-побутових умов квартири АДРЕСА_2, складені фахівцями соціальної служби в Київському районі 02.07.2013 року і 06.05.2015 року, свідчать, що малолітній ОСОБА_4 має в 3- кімнатній квартирі окрему житлову кімнату та спеціально облаштоване окреме місце для занять спортом.

Суд не встановив, що подання Служби у справах дітей або Розпорядження голови Київської рай адміністрації «Про надання дозволу на вчинення правочину шляхом укладання договору дарування за умови збереження житлових прав малолітнього ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н.» порушають права або інтереси батька малолітнього ОСОБА_4 - позивача по даній справі ОСОБА_5

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України, суд

Постановив:

ОСОБА_6 відмовити у задоволенні адміністративного позову до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Служби у справах дітей Одеської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій протиправними.

Постанова може бути оскаржена до Одеського адміністративного апеляційного суду через Київський райсуд м. Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.