Справа № 823/162/16
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про закриття провадження у справі

15 березня 2016 року справа № 823/162/16
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Сосюрі Ф.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 - особисто, представника позивача Грачової Т.Г. - за договором про надання правової допомоги, представників відповідача Торопенка М.В., Дмітрієва В.А. - за довіреностями, представника третьої особи Свириденко В.М. - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
У Черкаський окружний адміністративний суд звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква Міністерства оборони України, про:

- визнання протиправним рішення житлової комісії відповідача - протокол № 451 від 08.02.2016 засідання житлової комісії про зняття майора запасу ОСОБА_1 з квартирного обліку для поліпшення житлових умов при ІНФОРМАЦІЯ_2 та виключення із списків загальної, першочергової та позачергової черги складом три особи;

- скасування рішення житлової комісії відповідача - протокол № 451 від 08.02.2016 засідання житлової комісії про зняття майора запасу ОСОБА_1 з квартирного обліку для поліпшення житлових умов при ІНФОРМАЦІЯ_2 та виключення із списків загальної, першочергової та позачергової черги складом три особи;

- зобов`язати відповідача в особі житлової комісії поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку для поліпшення житлових умов при Черкаському ОВК складом сім`ї три особи: позивач - ОСОБА_1 1972 р.н.; дружина ОСОБА_2 1971 р.н.; донька ОСОБА_3 1997 р.н. на загальній черзі на отримання 2-х кімнатної квартири за відповідним порядковим номером (зарахований в загальну чергу 02.07.1993, протокол № 5), на першочерговій та позачерговій черзі на отримання 2-х кімнатної квартири за відповідним порядковим номером (зарахований в позачергову чергу 07.09.2004, протокол № 8 в зв`язку зі скороченням штатів), внести позивача в списки загальної, першочергової та позачергової черги складом сім`ї три особи.

У судовому засідання суд поставив на обговорення питання закриття провадження у справі в зв`язку з тим, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Позивач та його представник заперечували проти закриття провадження у справі, мотивуючи це тим, що спірні відносини виникли між сторонами у зв`язку з виконанням відповідачем владних (управлінських) функцій. Тому, на їх дуку, цей спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Представники відповідача та третьої особи вирішення вказаного питання віднесли на розсуд суду.

Заслухавши позивача, його представника та представників відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що провадження у адміністративній справі підлягає закриттю, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України передбачено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У свою чергу, згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Так, термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При визначенні компетенції адміністративний суд виходить не лише із суб`єктного складу, а із суті самого спору. Абз.2-3 п.3 постанови пленуму Вищого адміністративного суду «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20.05.2013 №8 передбачений обов`язок суду звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій, яку слід розуміти як діяльність усіх суб`єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.
В контексті заявлених позовних вимог суд врахував таке.

Як вбачається з матеріалів справи позивача звільнено зі служби в запас та до часу виникнення спору він перебував на квартирній черзі. Оскаржуваним рішенням знято позивача з сім`єю з квартирної черги у зв`язку з порушенням вимог для поставлення його в чергу на поліпшення квартирних умов. Позовні вимоги позивач обґрунтовує порушенням його прав на одержання житла та соціальне забезпечення, що передбачені Житловим Кодексом України.

Діяльність військових комісаріатів та житлових комісій у збройних силах України врегульована Положенням про військові комісаріати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 № 389 (далі - Положення №389) та Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 № 737 (далі - Інструкція №737 відповідно).

Так, пунктом 8 Положення № 389 визначено, що завданням військових комісаріатів є проведення призову громадян на військову службу у мирний і воєнний час, проведення добору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у доборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил, ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення заходів з підготовки та ведення територіальної оборони, інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Крім того, завданнями житлових комісій органів військового управління, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій ЗС України згідно з п.10.6. Інструкції № 737 є розгляд рапортів військовослужбовців та заяв осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов; перевірка житлових умов; розгляд заяв, скарг та пропозицій, прийняття рішень зі спірних питань, які виникли під час роботи житлових комісій військових частин, закладів, установ та організацій, і прийом відвідувачів з житлових питань; надання звіту про виконану роботу не менше двох разів на рік загальним зборам військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, та радам офіцерів органів військового управління.

При цьому суд зазначає, що житлові комісії окрім військових комісаріатів також діють у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях ЗС України, які не є суб`єктами владних повноважень і наявність спору з житловими комісіями вказаних органів військового управління не наділяє такий спір статусом публічно-правового, що унеможливлює його розгляд в порядку адміністративного судочинства.
Суд врахував, що цей спір виник у зв`язку з порушенням, на думку позивача, його права на одержання житла.

Враховуючи наведені повноваження відповідача, а також та суть спору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосуються прав та обов`язків у сфері цивільних відносин, оскільки є цивільно-правовим способом захисту прав позивача на отримання житла, що виключає можливість розгляду такої вимоги в порядку адміністративного судочинства.

Справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, сімейних, трудових відносин на підставі п. 1 ч. 1 ст. 15 глави 2 Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 відносяться до компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Згідно з правовою позицією Верховного суду України, що є обов`язковою для врахування на підставі ч. 2 ст. 161 та ст. 2242 КАС України, в постанові від 02.12.2014 поняття «житлові відносини», на думку колегії суддів, в контексті змісту наведеної норми включає і право на одержання житла в зв`язку з проходженням публічної служби, оскільки норма не містить винятку зі встановленого нею загального правила.
Отже у заявленому спорі відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі житлової комісії владних управлінських функцій не виконував. Право фізичної особи на отримання житла підлягає захисту в порядку цивільно-процесуального судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12.10.1978 вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З огляду на викладене, су дійшов висновку, що цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України має наслідком закриття провадження у справі.

За таких обставин провадження в даній адміністративній справі підлягає закриттю.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст.ст. 158, 160, 165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:
Закрити провадження в адміністративній справі № 823/162/16 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу про належність даної справи до юрисдикції місцевого загального суду у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Копію ухвали направити особам які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому статтями 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Рідзель

Рішення складено у повному обсязі 21.03.2016.