Справа № 296/7384/15-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року м. Київ К/800/48945/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Зайця В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за

касаційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 22 липня 2015 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року

у справі № 296/7384/15-а

за позовом ОСОБА_2

до виконавчого комітету Житомирської міської ради, першого заступника міського голови м. Житомира з питань діяльності виконавчих органів ради Сухомлина Сергія Івановича

про визнання незаконними рішень органів місцевого самоврядування,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Житомирської міської ради, першого заступника міського голови м. Житомира з питань діяльності виконавчих органів ради Сухомлина С.І., в якому просила: визнати незаконними та скасувати: припис № 84 від 05 серпня 2014 року про усунення порушень порядку розміщення зовнішньої реклами у м. Житомирі, п. 45 рішення виконкому Житомирської міської ради від 01 жовтня 2014 року № 435 та припис № 138 від 09 грудня 2014 року про усунення порушень порядку розміщення зовнішньої реклами у м. Житомирі.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 22 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року, позовну заяву залишено без розгляду в зв'язку з пропуском строку звернення до суду з позовом.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить рішення судів скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк звернення до суду з позовом.

Судом апеляційної інстанції, крім того, вказано, що позивач зверталася з аналогічним позовом у грудні 2014 року до Богунського районного суду м. Житомира, в якому просила визнати незаконними та скасувати: припис № 84 від 05 серпня 2014 року про усунення порушень порядку розміщення зовнішньої реклами у м. Житомирі, п. 45 рішення виконкому Житомирської міської ради від 01 жовтня 2014 року № 435, акт про проведення демонтажу спеціальної конструкції банеру на фасаді будинку по АДРЕСА_1 від 15 жовтня 2014 року, припис № 138 від 09 грудня 2014 року про усунення порушень порядку розміщення зовнішньої реклами у м. Житомирі та визнати незаконними дії КП «Реклама» по демонтажу спеціальної конструкції банеру на фасаді будинку за вказаною адресою та покласти на КП «Реклама» обов'язок відновити демонтований 15 жовтня 2014 року банер на фасаді магазину «Пишна краса» за вказаною адресою.

З огляду на те, що предмет позову у даній справі та у вказаній, є однаковим, судом апеляційної інстанції зроблено висновок, що позивач дізналась про порушення своїх прав ще в грудні 2014 року, оскільки просила визнати незаконними та скасувати ті ж самі рішення суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Ч. 2 ст. 99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту наведених норм вбачається, що початок перебігу строку звернення до адміністративного суду пов'язується з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 100 КАС України імперативно визначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Суд касаційної інстанції погоджується з тією обставиною, що враховуючи дату звернення позивача до суду позовом (липень 2015 року), останній пропустив встановлений законом для цього строк.

Разом з тим, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, не встановив та не дав оцінку причинам пропуску вказаного строку позивачем, тобто не встановлено поважність таких причин.

Посилання суду апеляційної інстанції на ту обставину, що позивач вже зверталась до суду з аналогічним позовом, а відтак знала про порушення свого права ще у грудні 2014 року та судом вже надано оцінку спірним рішенням суб'єкта владних повноважень, може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 109 КАС України чи закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України, якщо провадження у справі вже відкрито, а не підставою для залишення позову без розгляду.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення позовної заяви без розгляду. Суд апеляційної інстанції на вказані порушення норм процесуального права уваги не звернув та не виправив допущені судом першої інстанції помилки.

Суд касаційної інстанції не має повноважень виправити допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з ч. 1 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Отже, касаційна скарга підлягає задоволенню, рішення судів - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 22 липня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: