Справа № 2а/0470/2407/11
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2012-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2012 р. Справа № 2а/0470/2407/11
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Потолової Г.В. розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області про визнання нечинною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення у сфері містобудування,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання нечинною та скасування постанови заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області ОСОБА_2 №31-Ю від 25.06.2010р. про накладення штрафу у сумі 10 545грн.30коп. за правопорушення у сфері містобудування.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час і місце проведення повідомлений належним чином, що підтверджуються відповідним повідомленням. Заперечення чи пояснення щодо позовних вимог не надав з клопотання про відкладення розгляду справи не звертався.
Згідно ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За таких обставин, з урахуванням приписів ст.128 КАС України судом на місці ухвалено щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.
Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх, виходить з наступного.
Як вказує позивач, 11.02.2011р. вона отримала поштою позовні матеріали з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області про стягнення з неї штрафу в сумі 10 545грн.30коп. за правопорушення у сфері містобудування.
Позивач зазначає, що підставою для накладення штрафу стала постанова заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області ОСОБА_2 №31-20 від 25.06.2010р., що в свою чергу винесена на підставі протоколу про правопорушення у сфері містобудування та довідки про вартість виконаних робіт від 24.05.2010р. №78/10.
Проте, позивач вказує, що у відношенні протокол не складався, що є порушенням ст.3 Закону України «Про відповідальність підприємств, їх обєднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування».
Крім того, позивач пояснює, що в постанові №31-20 від 25.06.2010р. зазначено, що за розглядом справи про правопорушення у сфері містобудування ФОП ОСОБА_1 порушив вимоги ст.30-1 «Про містобудування і забудову територій»: експлуатація закінченого будівництва обєкту на вул.Заміській, 1 в м.Марганці, Дніпропетровської області без одержання сертифікату відповідності з відхиленням від проектних рішень, що підпадає під дію абз.10.6 ст.1 Закону України «Про відповідальність підприємств, їх обєднань, установ та організацій за правопорушення в сфері містобудування».
Також, позивач вказує, що особа, яка виносила постанову, вказала в ній про ст.51 Цивільного Кодексу України, відповідно до якої: «До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин», проте позивач з такими обґрунтуваннями не погоджується та пояснює, що підприємницька діяльність фізичних осіб регулюється Господарським, Цивільним кодексом України та іншими законами і підзаконними актами.
Як зазначає позивач, Закон України «Про відповідальність підприємств, їх обєднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування» не регулює підприємницьку діяльність, а встановлює відповідальність підприємств, їх обєднань, установ та організацій всіх форм власності за правопорушення у сфері містобудування і спрямований на посилення державного контролю за забудовою територій, розміщенням і будівництвом обєктів архітектури, додержанням субєктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також на захист державою прав споживачів будівельної продукції.
Крім того, позивач вказує, що вона є власником закінченого будівництва обєкту на вул.Заміській,1 в м.Марганці Дніпропетровської області, обєкт відповідає будівельним нормам та вимогам, введений в експлуатацію, право власності на нього зареєстровано в Марганецькому МБТІ.
Таким чином, на підставі вищезазначеного, позивач вважає, що застосування до неї штрафних санкцій є неправомірним, а винесена постанова підлягає скасуванню.
Відповідач проти позову заперечує. Письмові заперечення долучені до матеріалів справи, з яких вбачається наступне.
Як вказує відповідач, Господарським судом Дніпропетровської області вже розглядалась справа №5005/2312/2011 за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу у розмірі 10 545грн.30коп., постановою від 24.03.2011р. позов задоволено.
Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.06.2011р. встановлено, що протокол складався в присутності ОСОБА_1 та постанова про накладення штрафу так само нею була отримана.
Отже, відповідач вказує, що посилання позивача на необізнаність в проведенні перевірки, складені відносно нього протоколу та накладанні стягнення не відповідає дійсності.
Так, рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області, Дніпропетровського апеляційного господарського суду, Вищого господарського суду України встановлено відповідність постанови №31-Ю від 25.06.2010р. вимогам законодавства та стягнуто з позивача суму штрафу.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про наступне.
Згідно ч.1 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.
Відповідно до ч.2 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до вимог Закону України «Про відповідальність підприємств, їх обєднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування»: підприємства, їх об'єднання, установи та організації (далі - підприємства) незалежно від форм власності, які здійснюють проектування, роботи по будівництву, реконструкції, реставрації та капітальному ремонту (далі - будівельні роботи), виготовляють будівельні матеріали, вироби і конструкції, а так само які є замовниками у будівництві або поєднують функції замовника і підрядчика, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: виконання будівельних робіт, що не відповідають державним стандартам, нормам і правилам або проектним рішенням, - у розмірі десяти відсотків вартості виконаних робіт; прийняття в експлуатацію об'єктів, зведених з порушенням законодавства, а так само місцевих правил забудови населених пунктів або проектних рішень, - у розмірі п'яти відсотків вартості відповідних об'єктів (ст.1). Справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в Автономній Республіці Крим, областях, районах, містах Києві та Севастополі, містах обласного значення. Накладати штраф від імені інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю мають право начальник Державної архітектурно-будівельної інспекції України та його заступники, начальники інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю в Автономній Республіці Крим, областях, районах, містах Києві та Севастополі, містах обласного підпорядкування у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України (ст.2). Підставою для розгляду справи про правопорушення у сфері містобудування є протокол, складений уповноваженою на те особою інспекції державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки. Разом з протоколом складається припис про усунення допущених порушень. У п'ятнадцятиденний термін з дня одержання протоколу про правопорушення питання про накладення штрафу розглядається посадовою особою інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. Рішення посадової особи інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про накладення штрафу оформляється постановою про накладення на підприємство штрафу за правопорушення у сфері містобудування відповідно до цього Закону. Постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний термін після її прийняття вручається під розписку керівнику або уповноваженому представнику підприємства чи надсилається поштою, про що робиться запис у справі. Другий і третій примірники залишаються в інспекції, яка наклала штраф. Форми протоколу, припису та постанови затверджує спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань містобудування та архітектури. Штраф підлягає сплаті підприємством у п'ятнадцятиденний термін з дня його накладення. У разі несплати штрафу у зазначений термін він стягується у судовому порядку (ст.3). Відповідно до ст.4 цього Закону: рішення у справах про правопорушення у сфері містобудування, передбачені цим Законом, може бути оскаржено до господарського суду. При цьому виконання постанови про накладення штрафу зупиняється до прийняття відповідного рішення або ухвали господарським судом.
Одночасно при розгляді даної справи, суд, відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, враховує постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2011р. №5005/2312/2011 якою стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідача по справі) штраф за правопорушення у сфері містобудування у сумі 10 545грн.30коп. та встановлено, що протокол складався у присутності останньої, що залишена без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.06.2011р. №5005/2312/2011 та постановою Вищого господарського суду України від 22.08.2011р. №5005/2312/2011.
Копії судових рішень долучені до матеріалів справи.
Положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов'язок суб'єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.71 КАС України), але й обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.71 КАС України). Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, доводи позивача не знайшли підтвердження в ході судового розгляду адміністративної справи.
На підставі вищенаведеного, суд зазначає, що обґрунтування та висновки відповідача не спростовані матеріалами справи.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивач оскаржує постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області №31-20, проте, з доданих до матеріалів справи документів вбачається, що правильне найменування постанови №31-Ю.
Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що відповідачем надані всі необхідні документи для встановлення обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області про визнання нечинною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення у сфері містобудування відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_3