Справа № 821/3687/15-а
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2016-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/3687/15-а
9 год. 50 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Вітічак О.Р.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідачів - Кучерявого О.С., Сначова Ю.М., Якуби С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління міністерства внутрішніх справ у Херсонській області (далі-відповідач-1), Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі-відповідач-2), в якому, з урахуваннями зміни позовних вимог від 08.02.2016р., просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача-1 від 06.11.2015 р. № 420 о/с в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 з посади начальника відділу боротьби з етнічними організованими групами і злочинними організаціями з міжнародними зв'язками управління карного розшуку УМВС України у Херсонській області;

- поновити позивача на посаді начальника відділу боротьби з етнічними організованими групами і злочинними організаціями з міжнародними зв'язками управління карного розшуку УМВС України у Херсонській області з 06.11.2015 р.;

- визнати протиправними заперечення відділу інспекції по особовому складу управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Херсонській області, які стали підставою для відмови ОСОБА_1 у прийнятті на службу до поліції згідно рішення засідання комісії УМВС України в Херсонській області, від 03.11.2015 р. № 2/4038;

- визнати протиправним та скасувати рішення засідання комісії УМВС України в Херсонській області з розгляду питань кадрового забезпечення від 03.11.2015 р. № 2/4038 в частині відмови позивачу в проходженні служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати рішення управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 19.11.2015 р. № 2/69 про відмову в прийнятті ОСОБА_1 на службу до поліції;

- зобов'язати відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача про прийняття на службу до поліції від 06.11.2015 р.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Суду пояснили, що 06.11.2015 р. позивача звільнено із займаної посади за скороченням штату. Із відповіді управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Херсонській області позивач дізнався, що 03.11.2015 р. на засіданні комісії УМВС України в Херсонській області з розгляду питань кадрового забезпечення прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у проходженні служби в лавах Національної поліції, яке оформлене протоколом № 2/4038, з посиланням на негативну інформацію щодо професійної діяльності позивача, надану відділом інспекції з особового складу УКЗ УМВС України в Херсонській області, як на підставу для відмови. Позивач вважає незаконними такі дії та рішення комісії з кадрового забезпечення, зважаючи на ті обставини, що протягом проходження служи в органах внутрішніх справ ОСОБА_1 не мав жодного дисциплінарного стягнення, а тільки заохочення. Позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції та має статус учасника бойових дій, а тому користується передбаченими законодавством пільгами при звільненні з роботи та першочерговим правом на працевлаштування. Крім того, як стверджував позивач, на засіданні кадрової комісії не було жодного письмового документу, який би підтверджував неналежне виконання ОСОБА_1 своїх професійних обов'язків, недоліки щодо його роботи висловлені в усній формі присутніми на засіданні. Представник позивача наголошував, що відповідачами у жоден спосіб не наведено підстав, з якими останні пов'язують відсутність можливості використання позивача на службі чи невідповідності ОСОБА_1 вимогам до поліцейських. За вказаних обставин позивач просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представники відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечили, зазначивши, що позивач виявив бажання проходити службу в поліції у спосіб подання рапорту. З метою розгляду питання щодо можливості подальшого проходження служби працівників УМВС України в Херсонській області, в тому числі ОСОБА_1, в лавах Національної поліції, відповідачем-1 на засіданні комісії УМВС України в Херсонській області з розгляду питань кадрового забезпечення, що відбулося 03.11.2015 р., розглянуті питання щодо подальшого проходження працівниками ОВС служби в лавах Нацполіції. На даному засіданні заслуховували працівників управління кадрового забезпечення та керівників підрозділів УМВС, які в усній формі надавали характеристики особам, бажаючим працювати в поліції, як щодо особистих якостей, так і по результатам їх професійної діяльності. Щодо позивача прийнято рішення про відмову в подальшому проходженні служби в Нацполіції, зважаючи на неналежне виконання ним своїх службових обов'язків та негативної характеристики особистих та професійних якостей ОСОБА_1

Також представники відповідачів зазначили, що учасники бойових дій мають переважне право залишення на роботі у порядку черговості, яка визначена статтею 42 КЗпП України, тобто тільки після надання такого права іншим працівникам, що мають вищий рівень кваліфікації, двох і більше утриманців, що мають безперервний стаж роботи, тощо. Про те, що буде ліквідація МВС, всі працівники були ознайомлені в силу Закону України «Про Національну поліцію». Вказаний Закон, зокрема, Прикінцеві та перехідні положення визначають умови, за яких працівник міліції може бути прийнятий на службу до поліції, й у разі відповідності працівників таким умовам та їх дотримання, видається наказ про призначення. Оскільки відбулась ліквідація органів внутрішніх справ, станом на 07.11.2015 р. в УМВС України в Херсонській області було скорочено більше п'ятисот посад, а тому працевлаштувати всіх бажаючих було неможливо. Відповідач-2 не є правонаступником відповідача-1, а тому не має обов'язку щодо працевлаштування працівників ОВС. Приймати рішення про прийняття на службу до поліції є правом керівника ГУ Національної поліції в Херсонській області, а не його обов'язком. Просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 03 серпня 2004 року.

Наказом начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 22.07.2015 р. № 244 о/с капітана міліції ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу боротьби з етнічними організованими групами і злочинними організаціями з міжнародними зв'язками управління карного розшуку УМВС України у Херсонській області.

Рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України від 21.08.2015 р. № 16/І/ХХІІ/8 ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій, про що 30.09.2015 р. видано посвідчення № 022977.

06.11.2015 р. начальником Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області винесено наказ № 420 о/с про звільнення капітана міліції ОСОБА_1 з посади начальника відділу боротьби з етнічними організованими групами і злочинними організаціями з міжнародними зв'язками управління карного розшуку УМВС України у Херсонській області за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України (за скороченням штатів).

Як вбачається із оскаржуваного наказу, прийнятий він відповідно до пунктів 10 та 11 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Надаючи оцінку обґрунтованості доводів позивача про незаконність його звільнення, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

02 липня 2015 року прийнято Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VIІI (далі - Закон № 580-VIІI), яким передбачено утворення Національної поліції України як центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку та діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. № 641 вирішено утворити Національну поліцію України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 р. № 730 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, в тому числі Головне управління Національної поліції у Херсонській області, а також ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, у тому числі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області.

Щодо позиції відповідача-2 про відсутність обов'язку працевлаштовувати працівників міліції у разі виявлення ними бажання проходити службу в лавах Національної поліції з тих підстав, що відбулась ліквідація територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 81 Цивільного кодексу України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

Порядок утворення, реорганізації та ліквідації міністерств та інших центральних органів виконавчої влади врегульовано статтею 5 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" від 17.03.2011 р. № 3166-VI (далі - Закон № 3166-VI).

Утворення, реорганізація та ліквідація міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади здійснюються з урахуванням завдань Кабінету Міністрів України, а також з урахуванням необхідності забезпечення здійснення повноважень органів виконавчої влади і недопущення дублювання повноважень (ч. 3 ст. 5 Закону № 3166-VI).

Міністерство, інший центральний орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох центральних органів виконавчої влади (ч. 4 ст. 5 Закону № 3166-VI).

Міністерство, інший центральний орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації (ч. 5 ст. 5 Закону №3166-VI).

Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, щодо яких набрав чинності акт Президента України про їх припинення, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах компетенції до завершення здійснення заходів з утворення міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, до якого переходять повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що припиняється, та можливості забезпечення здійснення ним цих функцій і повноважень, про що видається відповідний акт Кабінету Міністрів України (ч. 7 ст. 5 Закону № 3166-VI).

Актом Кабінету Міністрів України про ліквідацію міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади визначається орган виконавчої влади, якому передаються повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що ліквідується (ч. 8 ст. 5 Закону № 3166-VI).

Порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією чи ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 5 Закону № 3166-VI).

Відповідно до частини дев'ятої статті 5 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" Кабінет Міністрів України 20.10.2011 р. прийняв постанову № 1074, якою затвердив Порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - Порядок № 1074), що визначає механізм здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів.

За приписами пунктів 4-6 Порядку № 1074 орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу виконавчої влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох органів виконавчої влади.

Орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Права та обов'язки органів виконавчої влади переходять у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Системний аналіз наведених вище норм Цивільного кодексу України, Закону № 3166-VI та Порядку № 1074 дає підстави для висновку, що порядок утворення та припинення юридичних осіб публічного права є відмінним від порядку утворення та припинення юридичних осіб приватного права. Тобто, у разі ліквідації органу виконавчої влади, держава відповідним актом Кабінету Міністрів України передає його завдання та функції новоствореному центральному органу виконавчої влади, забезпечуючи у такий спосіб безперервне виконання функцій держави. Таким чином, територіальні органи міністерств не можуть діяти інакше, ніж це передбачено актами Президента України чи Кабінету Міністрів України, виданими для забезпечення виконання відповідними міністерствами своїх функцій.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов'язання роботодавця (Держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Відповідно до пункту 8 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIІI з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції (пункт 9 Розділу XI Закону № 580-VIІI).

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів (пункт 10 Розділу XI Закону № 580-VIІI).

Отже, для реалізації наведених пунктів Розділу XI Закону № 580-VIІI щодо звільнення працівників міліції за скороченням штатів необхідними є наступні ознаки: скорочення штату, пропонування посад, згода працівника.

Пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. № 114 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №885 від 28.10.2015р. № 885 чинної на день звільнення позивача) передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Із аналізу наведених вище правових норм слідує, що звільнення працівників міліції зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів відбувається за наступних підстав: у разі відмови працівника міліції від проходження служби в поліції; у разі невідповідності вимогам до поліцейських, визначених Законом № 580-VIІI при виявленні бажання проходити службу; та у разі відсутності можливості подальшого використання на службі. При цьому, пунктом 9 Розділу XI № 580-VIІI закріплено обов'язок пропонування особам, які виявили бажання працювати в поліції та відповідають вимогам до поліцейських, рівнозначні посади, або посади вищі чи нижчі щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Судом встановлено, що позивач виявив бажання проходити службу в лавах Національної поліції, подавши рапорт на ім'я т.в.о. начальника ГУ Національної поліції у Херсонській області ОСОБА_8 про прийняття на службу до поліції, який зареєстрований відповідачем-1 06.11.2015 р. Даний рапорт датований 07.11.2015 р., що, як пояснив у судовому засіданні позивач, є помилкою, оскільки ОСОБА_1 писав рапорт саме 06.11.2015 р. Факт написання позивачем рапорту саме 06.11.2015 р. та його реєстрації у цей же день управлінням кадрового забезпечення УМВС не заперечувався представниками відповідачів у судовому засіданні. Також подання позивачем рапорту саме 06.11.2015 р. підтверджується висновком про результати розгляду електронних звернень до МВС України колишнього працівника ОВС ОСОБА_1, затвердженим полковником міліції ОСОБА_8 20.02.2016 р.

Отже, одна із умов прийняття осіб на службу до поліції, позивачем дотримана у спосіб виявлення бажання.

Відповідачі стверджують, що питання подальшого проходження позивачем служби в поліції було предметом розгляду кадрової комісії, якою запропоновано відмовити ОСОБА_1, зважаючи на неналежне виконання ним службових обов'язків та негативної характеристики особистих та професійних якостей позивача.

Суд не бере до уваги зазначені твердження відповідачів, як підставу для відмови позивачу в прийнятті на службу до поліції, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 1.1. Положення про комісію з розгляду питань кадрового забезпечення, затвердженого наказом УМВС в Херсонській області від 18.07.2013 р. № 521, Комісія є дорадчим органом і створена з метою належної організації роботи з питань кадрового забезпечення. Комісія має право заслуховувати на засіданнях керівників стройових підрозділів, МРЛО, окремих працівників, вносити відповідні пропозиції начальнику УМВС.

Тобто, рішення комісії з розгляду питань кадрового забезпечення з питань доцільності призначення осіб рядового та начальницького складу на посаду, їх переведення чи звільнення, носять рекомендаційний характер.

Право призначення особи на службу в органах внутрішніх справ, а також звільнення з посади належить виключно відповідному начальникові органу внутрішніх справ, який наділений такими повноваженнями законом чи іншим нормативно-правовим актом, що регулює дані правовідносини.

Як вбачається із витягу протоколу засідання комісії УМВС України в Херсонській області з розгляду питань кадрового забезпечення від 03.11.2015 р. № 2/4038, на даному засіданні були присутні начальник УМВС полковник міліції ОСОБА_8, заступники начальника УМВС, начальники управління кадрового забезпечення, управління карного розшуку, керівники структурних підрозділів УМВС та керівники міських відділів ОВС, які розглядали питання можливості подальшого проходження служби працівників ОВС в лавах Національної поліції. Присутні заслухали інформацію щодо кожного працівника за сформованим списком, за результатами чого комісія ухвалила, зокрема, погодитися з пропозиціями щодо відмови ОСОБА_1 у проходженні служби в лавах Національної поліції України, зважаючи на заперечення ВІОС УКЗ.

Тобто, підставою для відмови позивачу в подальшому проходженні служби у поліції були усні заперечення присутніх на засіданні Комісії працівників ОВС. Такі зауваження взяті до уваги начальником УМВС в Херсонській області - полковником міліції ОСОБА_8 при прийнятті рішення про звільнення позивача зі служби за скороченням штату. Інформації про те, хто саме надав негативну характеристику позивачу та які останнім допущені порушення при несенні служи в ОВС протокол від 03.11.2015 р. № 2/4038 не містить.

Разом з тим, суд відмічає, що зі змісту висновку про результати розгляду електронних звернень до МВС України колишнього працівника ОВС ОСОБА_1, затвердженого полковником міліції ОСОБА_8 20.02.2016 р., який надано відповідачем-2, слідує, що ОСОБА_1 у 2008 році закінчив Херсонський юридичний інститут Харківського національного університету внутрішніх справ та у період з 03.08.2004 р. по 06.11.2015 р. проходив службу в органах внутрішніх справ. За час проходження служби в ОВС мав 12 заохочень, дисциплінарні стягнення відсутні.

Також відомості про заохочення позивача у вигляді подяки, почесних грамот УМВС та МВС України, грошових винагород протягом 2010-2015 років, включаючи жовтень 2015 року, нагородження пам'ятним знаком, відзнакою МВС України «За відзнаку в службі» та медаллю «10 років сумлінної служби» містяться на сторінках 18 та 22 трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1.

Таким чином, матеріали справи містять докази сумлінного ставлення ОСОБА_1 до несення служби.

У свою чергу, відповідачем-1 належними та допустимими доказами не доведено факту неналежного виконання позивачем службових обов'язків за період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Посилання відповідача-1 на те, що у період перебування ОСОБА_1 на посаді начальника відділу боротьби з етнічними організованими групами і злочинними організаціями (з 22.07.2015 р. по 06.11.2015 р.) в його оперативному супроводженні, окрім інших проваджень, перебувало тільки одне кримінальне провадження, як на свідчення неналежного виконання позивачем службових обов'язків та низькі професійні й особисті якості, суд вважає безпідставними.

Також суд не бере до уваги характеристики на ОСОБА_1, складені полковником міліції ОСОБА_8 02.03.2016 р. та заступником начальника ГУ НП в Херсонській області Цап М.М. без дати, та надані відповідачами у судовому засіданні, як доказ неналежного виконання позивачем службових обов'язків та низькі професійні й особисті якості, оскільки вказані документи складені під час розгляду даної справи, тобто через чотири місяці після звільнення позивача, а тому не можуть бути визнані судом, як належні докази.

Вимоги до кандидатів на службу в поліції, передбачені ст. 49 Закону № 580-VIІI, відповідно до якої, на службу в поліції можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 років, які мають повну загальну середню освіту, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, які володіють українською мовою.

Обмеження, пов'язані зі службою в поліції визначені статтєю 61 Закону № 580-VIІI.

Незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоров'я на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених частиною другою статті 61 цього Закону, а також особи які: 1) відмовляються від взяття на себе зобовязань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом; 2) особи, які звільнені або мали бути звільнені з посад на підставі Закону України "Про очищення влади".

Відповідачами не надано суду доказів того, що кандидатура позивача не відповідає вимогам до поліцейських, передбачених Законом № 580-VIІI.

Суд відмічає, що пункт 9 Розділу XI Закону № 580-VIІI передбачає у разі виявлення працівником бажання проходити службу в поліції та за умови відповідності його кандидатури вимогам до поліцейських, впродовж трьох місяців із дня опублікування цього Закону обов'язок керівника запропонувати особі посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції, що може бути рівнозначною, вищою або нижчою щодо посади, яку ця особа обіймала під час проходження служби в міліції.

Отже, начальник органу прямо зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, яку звільняють за скороченням штату, як це передбачено п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС.

Судом встановлено, що всупереч наведеним вище положенням Закону № 580-VIІI відповідачем-1 не було запропоновано позивачу посади у будь-якому органі поліції.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.93 р. № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII) учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці та на працевлаштування у разі ліквідації підприємства, установи, організації.

За рівних умов продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі у разі скорочення чисельності чи штату надається учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (п. 5 ст. 42 КЗпПУ).

Ці норми кореспондуються з конституційним правом громадянина на захист від незаконного звільнення (ст. 43 Конституції України).

Суд зауважує, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Дана позиція викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 26.05.2010 р. № 753/11/13-10 "Про розв'язання спорів, що виникають з відносин публічної служби".

Зважаючи на те, що норми спеціального законодавства, застосовані відповідачем-1 при звільненні позивача, не передбачають пільг і гарантій працівників ОВС при їх звільненні за скороченням штату, суд вважає, що відповідачі зобов'язані були врахувати передбачені Законом № 3551-XII та КЗпП України гарантії та пільги для позивача, як учасника бойових дій.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач-1 Управління міністерства внутрішніх справ України у Херсонській області (ідентифікаційний код 08592322) перебуває у стані припинення. Станом на 11.03.2016 р. запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення юридичної особи УМВС України у Херсонській області не внесено.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи. За приписами ч. 9 цього Закону дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації є датою державної реєстрації припинення юридичної особи.

Право громадянина на працю та гарантії захисту від незаконного звільнення, а також створення умов та гарантування можливостей для громадян заробляти собі на життя працею, рівних можливостей у виборі професії та роду трудової діяльності, та забезпечення гарантій захисту працівника від незаконного звільнення закріплено статтею 43 Конституції України.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Приймаючи рішення про звільнення позивача за скороченням штату відповідач-1, відповідно до п.п. 2-8 ч. 3 ст. 2 КАСУ, повинен був діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Натомість, відповідач-1 жодним чином не обґрунтував законності прийняття наказу про звільнення та відсутності можливості подальшого використання позивача на службі та реалізації його права на прийняття на службу до поліції.

Беручи до уваги ті обставини, що відповідач-1, звільняючи позивача на підставі пунктів 10 та 11 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIІI та пункту 64 "г" Положення за скороченням штатів, взяв до уваги рекомендації кадрової комісії про неналежне виконання ОСОБА_1 службових обов'язків та негативної характеристики особистих та професійних якостей позивача, що не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи, не запропонував позивачу іншу посаду, та не дослідив можливість використання останнього на службі в поліції, допустив ряд порушень вимог діючого законодавства, суд дійшов висновку, що зазначені порушення є підставою для скасування оскаржуваного наказу, поновлення позивача на роботі та зобов'язання відповідача-2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про прийняття на службу до поліції від 06.11.2015 р. й прийняти з цього приводу відповідний наказ.

Суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними заперечення відділу інспекції по особовому складу управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Херсонській області, які стали підставою для відмови ОСОБА_1 у прийнятті на службу до поліції згідно рішення засідання комісії УМВС України в Херсонській області, оформлене протоколом від 03.11.2015 р. № 2/4038; визнання протиправним та скасування рішення засідання вказаної Комісії, оформлене протоколом від 03.11.2015 р. № 2/4038 в частині відмови позивачу в проходженні служби в поліції; визнання протиправним та скасування рішення управління кадрового забезпечення ГУНП в Херсонській області від 19.11.2015 р. № 2/69 про відмову в прийнятті ОСОБА_1 на службу до поліції, оскільки вказані дії та рішення не порушили прав позивача, а призвели до прийняття наказу про звільнення, який визнаний судом незаконним, тобто, порушені права ОСОБА_1 поновлено судом у спосіб скасування наказу та поновлення роботі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи викладене вище, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 та допускає негайне виконання постанови суду в частині поновлення позивача на посаді начальника відділу боротьби з етнічними організованими групами і злочинними організаціями з міжнародними зв'язками управління карного розшуку УМВС України у Херсонській області з 06.11.2015 р.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167, 256 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 06.11.2015 р. № 420 о/с в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 з посади начальника відділу боротьби з етнічними організованими групами і злочинними організаціями з міжнародними зв'язками управління карного розшуку УМВС України у Херсонській області.

Поновити капітана міліції ОСОБА_1 на посаді начальника відділу боротьби з етнічними організованими групами і злочинними організаціями з міжнародними зв'язками управління карного розшуку УМВС України у Херсонській області з 06 листопада 2015 року.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про прийняття на службу до поліції від 06 листопада 2015 року та прийняти з цього приводу відповідний наказ.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення капітана міліції ОСОБА_1 на посаді начальника відділу боротьби з етнічними організованими групами і злочинними організаціями з міжнародними зв'язками управління карного розшуку УМВС України у Херсонській області з 06 листопада 2015 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 16 березня 2016 р.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 12.3