Справа № 20639/10
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2009 році Нікопольське комунальне підприємство "Західне" звернулось із позовом до суду, в якому просило визнати протиправною та скасувати вимогу від 04 серпня 2009 року № 15/519.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2010 року даний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного контрольно-ревізійного управління України в Дніпропетровській області в частині зобов’язання позивача вжити заходи по відшкодуванню: зайво нарахованої та виплаченої персональної надбавки у сумі 45,94 тис. грн. та зайво перерахованих внесків до державних соціальних фондів нарахованих на персональну надбавку у сумі 16,91 тис. грн.; зайво нарахованої доплати головному бухгалтеру за суміщення посад у сумі 28,25 тис. грн. та зайво перерахованих внесків до соціальних фондів у сумі 10,4 тис. грн.; зайво нарахованої доплати головному інженеру за виконання обов’язків відсутнього керівника у сумі 3,03 тис. грн. та зайво перерахованих внесків до соціальних фондів у сумі 1,12 тис. грн.; зайво нарахованої доплати доплат, як «за виконання запланованих робіт в повному обсязі» у сумі 3,5 тис. грн. та зайво перерахованих внесків до соціальних фондів у сумі 1,28 тис. грн.; зайвої оплати послуг обслуговування програмного продукту ЄРЦ у сумі 56,,66 тис. грн., які згідно умов договору про спільну діяльність не є витратами НКП «Західне». В іншій частині позову – відмовлено.

Не погодившись з таким рішення суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування скарги зазначено про безпідставність висновків ревізорів щодо порушень фінансової дисципліни з боку позивача.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування скарги вказано про порушення позивачем фінансової дисципліни, що призвело до втрат фінансових та матеріальних ресурсів на значну суму, а тому підлягає відшкодуванню.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем проведено ревізію Нікопольського комунального підприємства "Західне" (далі НКП «Західне»), результати якої оформлені актом від 26 вересня 2009 року № 170-24/20.

На підставі висновків вказаного акту ревізії відповідачем складено та надіслано позивачу лист - вимогу від 04 серпня 2009 року № 15/519, в якій від підприємства вимагається вжити заходи по відшкодуванню завданих позивачу збитків у розмірі 443,67 тис. грн., з них: за порушення, що призвели до втрат фінансових та матеріальних ресурсів на суму 193,29 тис. грн.; за інші порушення фінансової дисципліни, що призвели до втрат на суму 250,38 тис. грн.

Не погоджуючись з пред’явленою вимогою відповідача, позивач заявив цей позов, оскільки вважав, що висновки про завдання збитків є необґрунтованими.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з безпідставності висновків перевіряючих про завдання збитків бюджету в наслідок виявлених порушень вимог законодавства з боку позивача, в частині зайво використаних ним бюджетних коштів на загальну суму 167,09 тис. грн.

Відмовляючи в решті позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів з такими висновками суду погодитись не може з наступних підстав.

Згідно із Положенням про Головне контрольно-ревізійне управління України, затвердженого Указом Президента України від 28 листопада 2000 року № 1265/2000, Головне контрольно-ревізійне управління України (ГоловКРУ України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України.

З огляду на приписи Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» від 26 січня 1993 року N 2939-XII головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю <…> у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Контрольно-ревізійним управлінням надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що контрольно-ревізійним управлінням надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Вимога контрольно-ревізійного управління, спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, у цій частині є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В той же час із оскарженої вимоги відповідача вбачається, що її зміст стосується саме обов’язку вжити заходи по відшкодуванню завданої шкоди.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Між тим у справі, яка розглядається, позивач заявив позов про скасування вимоги, яка вказує на виявлені збитки та їхній розмір і на думку позивача, вимагають їх відшкодування, чим порушують його інтереси. Тобто, дана Вимога, яка стосується відшкодування збитків, не породжує та не створює для позивача виникнення певних обов’язків.

Вищенаведене вказує на відсутність у позивача об’єкту судового захисту за поданим ним позовом.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку збитки повинні відшкодовуються у судовому порядку за позовом контрольно-ревізійного управління, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Дані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, який невірно застосував норми матеріального права, а тому постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Нікопольського комунального підприємства "Західне" – залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного контрольно-ревізійного управління України в Дніпропетровській області – задовольнити.

У задоволенні адміністративного позову Нікопольського комунального підприємства "Західне" до Головного контрольно-ревізійного управління України в Дніпропетровській області про скасування рішення – відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко