Справа № 804/15366/13-а
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області

В С Т А Н О В И В:

- скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 6856505 від 16 жовтня 2013 року;

В обґрунтування позову посилається на безпідставність відмови у внесенні змін до запису про нерухоме майно щодо зміни форми власності у Державному реєстрі з «державної» на «приватну» відносно нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: м. Павлоград, вул. Ленінградська, будинок 24а. оскільки Банк має право самостійно володіти та розпоряджатися майном, яке перебуває у їхній власності, у зв'язку з чим вищевказане нерухоме майно, яке було придбано позивачем за договором купівлі-продажу №7847 від 25.12.2012 року має належати позивачеві на праві приватної власності.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить в зв’язку з допущеними судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у її задоволенні. Вказує, що при прийнятті прийняті оскарженого рішення були відсутні підстави для внесення змін щодо форми власності придбаного нерухомого майна.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача та третьої особи просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін постанову суду першої інстанції, представник відповідача не з’явився, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з письмових матеріалів справи ПАТ «Державний ощадний Банк України» за договором купівлі-продажу №7847 від 25.12.2012 року придбав нежитлове приміщення за адресою: Дніпропетровська область, місто Павлоград, вул. Ленінградська, будинок 24а.

29.12.2012 року КП «Павлоградське МБТІ» за ПАТ «Державний ощадний банк України» було здійснено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Ленінградська, будинок 24а на підставі договору купівлі-продажу №7847 від 25.12.2012 року, про що видано відповідний витяг за №37076094 із визначенням форми власності «державна».

За заявою позивача від 29.08.2013 року державним реєстратором видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №9028811 зі змісту якого вбачається, що за ПАТ «Державний ощадний банк України» зареєстровано нежитлове приміщення загальною площею 116,3 кв.м. за адресою: м.Павлоград, вул. Ленінградська, будинок 24а з формою власності – «державна».

15.10.2013 року позивач, вважаючи, що державним реєстратором помилково визначено форму власності на зазначений об’єкт нерухомого майна, звернувся до Реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області із заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: зміни форми власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Ленінградська, будинок 24а з «державної» на «приватну», придбане банком за договором купівлі-продажу №7847 від 25.12.2012 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що 31 грудня 1991 року Державний спеціалізований комерційний ощадний банк України зареєстровано в Національному банку України як самостійну банківську установу, про що свідчить Свідоцтво про реєстрацію Національним банком України від 31.12.1991 року №4.

Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України» від 21.05.1999 року №876, виданої на виконання Розпорядження Президента України від 20.05.1999 року №106, Державний спеціалізований комерційний ощадний банк України перетворено у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», установлено, що банк є правонаступником прав та обов’язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України та затверджено статутний фонд Банку у розмірі 100 млн. гривень із закріпленням у власності держави 100 відсотків акцій, що випускаються на величину його статутного фонду.

З 21.05.1999 року підприємство позивача є юридичною особою приватного права, створеною у формі господарського товариства (акціонерного товариства), порядок створення, організаційно-правові форми та правовий статус якого визначається саме нормами Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей створення акціонерних товариств, у процесі корпоратизації та приватизації державних підприємств.

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» діє на підставі Статуту, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 року №261 (зі змінами), та є публічним акціонерним товариством, сто відсотків статутного капіталу якого належить державі.

Відповідно до абзацу 15 пункту 20 Статуту банк має право набувати у власність нерухоме майно.

Товариством дотримано вимоги Порядку №350215 та надано всі необхідні документи для внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість реєстраційною службою неправомірно відмовлено у внесенні таких змін, чим порушено майнові права акціонерного товариства та неправомірно визначено форму власності державною щодо нежитлового приміщення, розташованого за вказаною адресою, придбаного підприємством позивача на підставі цивільно-правової угоди.

Колегія суддів не погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Повноваження органу державної реєстрації прав, визначені статтею 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; забезпечує ведення Державного реєстру прав; надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

У відповідності до п.4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.16 та 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011р. № 703 (далі – Порядок № 703), у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Пунктом 26 Порядку № 703 передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 29.08.2013р. державним реєстратором проведено реєстрацію нежитлового приміщення розташованого за адресою: м. Павлоград, вул. Ленінгардська, буд.24 а загальною площею 116 кв.м., власником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» з формою власності - державна.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.3, 2.5 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011р. №3502/5 (далі Порядок №3502/5), для внесення змін до записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Заявник під час подання заяви пред'являє органові державної реєстрації прав або нотаріусу документи, що посвідчують його особу, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703.

Для внесення змін до записів Державного реєстру прав у зв'язку зі зміною відомостей про нерухоме майно, право власності та суб'єкта (суб'єктів) цього права, інші речові права та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов'язані з проведенням державної реєстрації прав, заявник подає документ, що є підставою для зміни відомостей, копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу, та документ про внесення плати за внесення змін до запису Державного реєстру прав.

Пунктом 2.14 та підпунктом 2.14.1. цього пункту Порядку встановлено, що Державний реєстратор приймає рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав виключно за наявності таких підстав: у разі внесення змін до записів Державного реєстру прав: органом державної реєстрації прав або нотаріусом, до якого звернувся заявник, не проводилась державна реєстрація прав на відповідний об'єкт нерухомого майна; подані документи не відповідають вимогам, встановленим законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами; відповідні зміни до записів Державного реєстру прав уже внесені; із заявою звернулась неналежна особа; відсутній запис, щодо якого подано заяву; документи подані не в повному обсязі.

Рішенням відповідача від 16.10.2013р. № 6856505 було відмовлено позивачу у внесенні змін до запису про нерухоме майно, право власності та суб'єкта цього права за №2392152, з підстав наявності розбіжностей у формі власності та не надання переліку об'єктів державної власності, які передані у приватну власність згідно вимог п.6 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного майна».

Посилання позивача на те, що рішення державного реєстратора є незаконним, оскільки нежитлове приміщення за адресою Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Ленінгардська, 24а, має форму власності «приватна», апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до наданого витягу з реєстру, зазначене приміщення має форму власності «державна» а державний реєстратор не наділений повноваженнями змінювати форму власності майна.

Крім того зміна статуту Банку відповідно до якого останній має право придбавати у власність нерухоме майно не змінює правового статусу цього майна та не може тягти за собою зміну його форми власності.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що приймаючи рішення № 685650 від 16 жовтня 2013 року державний реєстратор діяв у межах наданих йому повноважень та відповідно до норм чинного законодавства, у зв’язку з чим підстави для скасування такого рішення відсутні.

Крім того, вимоги про внесення відомостей про форму власності «приватна» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не підлягають задоволенню, оскільки суд не вправі на себе перебирати функції суб’єкта владних повноважень відносно внутрішньої компетенції тих органів, повноваження яких безпосередньо передбачені законодавством України,а втручання в дискреційні повноваження відповідача не можуть бути виправдані з підстав доцільності та необхідності врегулювання спірних відносин.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надано оцінку фактичним обставинам справи, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області – задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2014 року – скасувати та прийняти нову постанову.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 18 березня 2016 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський