Справа № 816/4071/14
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 рокум. ПолтаваСправа №816/4071/14

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шевченко О.С.,

представника позивача - Кузьменко С.В.,

представника відповідача - Гриценка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-сервісне підприємство "Гірмашсервіс" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-сервісне підприємство "Гірмашсервіс" (надалі - позивач, ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (надалі - відповідач, Кременчуцька ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №/1336 від 24.06.2014, №/1334 від 24.06.2014.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав про незгоду із висновками акта перевірки від 05.06.2014 №1541/16-03-22-01-08/34739075 та прийнятими на його підставі податковими повідомленнями-рішеннями №/1334 від 24.06.2014 в частині донарахування податку на прибуток в сумі 202014,52 грн та №/1336 від 24.06.2014 щодо нарахування ПДВ, вважаючи, що висновки перевірки не відповідають фактичним обставинам. Стверджував, що податковий кредит з ПДВ та валові витрати за результатами господарських відносин із постачальниками ТОВ "Новотехмонтаж", ТОВ "ВК "Укрспецкомплект", ПП "НВФ "Інтро-Сервіс", ТОВ "Мінераліз ЛТД" сформовано в порядку, встановленому чинним законодавством, на підставі належним чином оформлених податкових накладних та первинних документів бухгалтерського обліку, натомість доводи податкового органу про безтоварність вказаних господарських операцій є необґрунтованими. Зауважував, що підприємства - контрагенти на день здійснення господарських операцій перебували на обліку в податкових органах, знаходилася за місцем реєстрації, були зареєстровані платниками ПДВ, мали фізичні, технічні та технологічні можливості для вчинення господарських операцій з постачання матеріальних цінностей.

Стосовно посилання податкового органу на відсутність товарно-транспортних накладних та сертифікатів якості на товари під час здійснення господарських операцій, вказував, що форма товарно-транспортних накладних не затверджена жодним нормативно-правовим актом, тому їх ведення не є обов'язковим, а сертифікати якості не є первинними бухгалтерськими документами, відтак їх відсутність не спростовує здійснення господарських операцій.

Під час розгляду справи представник позивача уточнив, що ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" не згодне із податковими повідомленнями - рішеннями № /1336 від 24.06.2014, № /1334 від 24.06.2014 у повному обсязі, виходячи із безпідставності висновків акту перевірки № 1541/16-03-22-01-08/34739075 від 05.06.2014, що підтверджено висновком судової економічної експертизи по справі від 15.04.2015.

18 листопада 2014 року до суду надійшли письмові заперечення Кременчуцької ОДПІ, в яких правомірність спірних податкових повідомлень-рішень обґрунтовано тим, що в ході перевірки, оформленої актом №1541/16-03-22-01-08/34739075 від 05.06.2014, встановлено порушення ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" пп. 138.2. ст. 138, пп. 139.1.9. п. 139.1. ст. 139 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на прибуток на загальну суму 3182960,00 грн, а також пп. 198.1., п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено ПДВ на загальну суму 175664,00 грн. Заниження податку на прибуток та податку на додану вартість відбулося, зокрема, внаслідок відображення в податковому обліку платника придбання запасних частин (ущільнювачів, підшипників, пильників, насосів паливо підкачки тощо) по отриманих документах постачальників ТОВ "Новотехмонтаж", ТОВ ВК "Укрспецкомплект", ПП НВФ "Інтро-Сервіс", ТОВ "Мінераліз-ЛТД", які не підтверджують фактичність здійснення операцій /т. 2 а.с. 44- 47/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2015 року на підставі статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України допущено заміну відповідача Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області його правонаступником Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Полтавській області /надалі - відповідач, Кременчуцька ОДПІ/.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та висновку судової економічної експертизи.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" зареєстроване як юридична особа, ідентифікаційний код 34739075 /т. 1 а.с. 11/, як платник податків перебуває на обліку у Кременчуцькій ОДПІ /т. 1 а.с.9/, має статус платника ПДВ /т.1 а.с. 10/.

У період з 14.04.2014 по 29.05.2014 державними ревізорами-інспекторами Кременчуцької ОДПІ проведено виїзну планову документальну перевірку ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013.

За результатами перевірки складено акт від 05.06.2014 №1541/16-03-22-01-08/34739075 /т. 1 а.с. 16- 67/, в якому зафіксовано, крім іншого, порушення ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" вимог:

- пп. 138.2. ст. 138, пп. 139.1.9. ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 3182960,00 грн, в т.ч. по періодах: за 2 квартал 2011 року - 119506,00 грн, за 3 квартал 2011 року - 627199,00 грн, за 4 квартал 2011 року - 2421100,00 грн, за 1 квартал 2011 року - 15155,00 грн;

- п.п. 198.1., 198.6 ст. 198, п. 201.11. ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 175664,00 грн, а саме: за квітень 2011 року - 60276,00 грн, травень 2011 року - 4528,00 грн, червень 2011 року - 3020,00 грн, липень 2011 року - 41227,00 грн, вересень 2011 року - 52180,00 грн, березень 2012 року - 14443,00 грн.

На підставі акта перевірки Кременчуцькою ОДПІ винесено, зокрема, податкові повідомлення-рішення:

- № /1336 від 24.06.2014, яким ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 110870,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 53926,00 грн /т.1 а.с. 12/;

- № /1334 від 24.06.2014, яким ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем в розмірі 3182960,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 7578,50 грн /т. 1 а.с. 14/.

Позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення № /1336 від 24.06.2014 та № /1334 від 24.06.2014 в частині грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 202014,52 грн в адміністративному порядку до Головного управління Міндоходів у Полтавській області.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Полтавській області про результати розгляду скарги №1923/10/16-31-10-04-12 від 10.09.2014 податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення /т.1 а.с. 68 - 75/.

Не погодившись із податковими повідомленнями - рішеннями № /1336 від 24.06.2014 та № /1334 від 24.06.2014, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню Кременчуцької ОДПІ від 24.06.2014 №/1334, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 3190538,50 грн (у т.ч., 3182960,00 грн - за основним зобов'язанням, 7578,50 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями), суд встановив такі обставини.

Суд встановив, що донараховане позивачу вказаним податковим повідомленням-рішенням грошове зобов'язання зі сплати податку на прибуток у загальному розмірі 3182960,00 грн включає в себе:

2982388,00 грн податку на прибуток, донарахованого у зв'язку із завищенням ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" витрат за ІІ-IV квартали 2011 року у розмірі 12670112,00 грн;

200572,00 грн податку на прибуток, донарахованого у зв'язку з визнанням безтоварними господарських операцій ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" з ТОВ "Новотехмонтаж" на суму витрат 74524,60 грн, ТОВ "ВК "Укрспецкомплект" - 107418,30 грн, ПП "НВФ "Інтро-сервіс" - 15155,00 грн, ТОВ "Мінераліз ЛТД" - 3473,00 грн.

Як зазначено у акті перевірки ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" від 05.06.2014 №1541/16-03-22-01-08/34739075 (аркуш акта 7, т. 1 а.с. 22), у ході перевірки оборотних відомостей по рахункам 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками", 13 "Амортизація", 209 "Інші матеріали", 22 "Малоцінні швидкозношувані предмети", 28 "Товари", 902 "Собівартість реалізованих товарів", 903 "Собівартість реалізованих робіт/послуг", 943 "Собівартість реалізованих виробничих запасів", 66 "Розрахунки по заробітній платі", 65 "Внески на соціальні заходи" та первинних документів до них відповідачем встановлено завищення позивачем задекларованих показників у рядку 05 декларацій з податку на прибуток підприємства "Витрати операційної діяльності" витрат загалом у розмірі 12670112,00 грн, у т.ч., за ІІ квартал 2011 року - 154994,00 грн, за ІІІ квартал 2011 року - 9685989,00 грн, за IV квартал 2011 року - 2829129,00 грн.

Так, за даними декларації з податку на прибуток підприємства за ІІ-IV квартали 2011 року значення рядка 05 "Витрати операційної діяльності" становить 85754018,00 грн /т. 3, а.с. 84-85/, а за даними журналів-ордерів та наданих на перевірку первинних документів документально підтверджені витрати операційної діяльності за спірний звітний (податковий) період становлять 73083906,00 грн, тобто має місце відхилення між задекларованими та документально підтвердженими витратами у загальному розмірі - 12670112,00 грн.

Кременчуцькою ОДПІ у ході проведення перевірки надіслано запит ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" про надання пояснень щодо встановлених розбіжностей, на який позивачем надано відповідь від 14.04.2014 вих. №225 /т. 2, а.с. 140/ про те, що згадані вище розбіжності виникли у зв'язку з помилковим включенням головним бухгалтером підприємства ОСОБА_4 до собівартості придбаних та реалізованих товарів, робіт і послуг за ІІ-IV квартали 2011 року суми витрат, задекларованих підприємством у І кварталі 2011 року.

З огляду на вищенаведене, відповідач дійшов висновку про завищення позивачем витрат операційної діяльності за ІІ-IV квартали 2011 року у загальному розмірі 12670112 грн та заниження зобов'язання зі сплати податку на прибуток за вказаний звітний (податковий) період загалом у розмірі 2982388,00 грн, у т.ч.: за ІІ квартал 2011 року - 41508,00 грн, за ІІІ квартал 2011 року - 519780,00 грн, за IV квартал 2011 року - 2421100,00 грн /т. 2, а.с. 120/.

Враховуючи надані позивачем у ході проведення перевірки пояснення, суд звертає увагу на такі обставини.

З 01.04.2011 порядок сплати податку на прибуток приватних підприємств визначено Податковим кодексом України.

Відповідно до вимог пункту 2 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з дати набрання чинності розділом III цього Кодексу платники податку на прибуток підприємств складають наростаючим підсумком та подають декларацію з податку на прибуток за такі звітні податкові періоди: другий квартал, другий і третій квартали та другий-четвертий квартали 2011 року.

Згідно із пунктом 150.1 статті 150 Податкового кодексу України, якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Пунктом 3 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України визначено особливості застосування у 2011 році пункту 150.1 статті 150 цього Кодексу.

Так, зазначена законодавча норма застосовується у 2011 році з урахуванням такого: якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першого кварталу 2011 року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011 року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками другого, другого і третього кварталів, другого - четвертого кварталів 2011 року здійснюється з урахуванням від'ємного значення, отриманого платником податку за перший квартал 2011 року, у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

У той же час, пункт 3 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України передбачав право платника податку на прибуток відобразити у складі витрат другого кварталу 2011 року суму від'ємного значення, що є результатом розрахунку об'єкта оподаткування за підсумками першого кварталу 2011 року.

Таким чином, в силу вищенаведених вимог закону, платник податку на прибуток мав право відобразити у складі витрат другого кварталу 2011 року суму від'ємного значення об'єкта оподаткування за підсумками першого кварталу 2011 року, а не суму всіх витрат першого кварталу 2011 року.

Залученою до матеріалів справи копією декларації ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" з податку на прибуток підприємства за І квартал 2011 року підтверджено, що за результатами І кварталу 2011 року об'єкт оподаткування податком на прибуток у позивача становив позитивне значення та склав 630687,00 грн /т. 3, а.с. 62/.

За відсутності у позивача від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у І кварталі 2011 року, не було підстав для його врахування у ІІ кварталі 2011 року.

Валові витрати першого кварталу 2011 року включенню до витрат другого кварталу 2011 року не підлягали.

При цьому позивач у листі від 14.04.2014 фактично визнав, що валові витрати першого кварталу 2011 року при заповненні декларації з податку на прибуток підприємства за ІІ-IV квартали 2011 року враховані безпідставно /т. 2, а.с. 140/. Таким чином, позивач фактично погодився із допущеним порушенням в частині завищення витрат на 12670112,00 грн.

Більш того, суд зауважує, що у первісному позові позивач жодним чином не мотивував незгоду з податковим повідомленням-рішенням Кременчуцької ОДПІ від 24.06.2014 №/1334 в частині донарахування податку на прибуток у розмірі 2982388,00 грн. Натомість по тексту позовної заяви позивач лише стверджував про безпідставне збільшення ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" суми грошового зобов'язання зі сплати податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 202014,52 грн щодо господарських правовідносин з ТОВ "ВК "Укрспецкомплект", ТОВ "Новотехмонтаж", ПП "НВФ "Інтро-сервіс", ТОВ "Мінераліз ЛТД".

Разом з цим, у ході судового розгляду справи представник позивача змінила доводи відносно предмету спору та стверджувала про незгоду з податковим повідомленням-рішенням Кременчуцької ОДПІ від 24.06.2014 №/1334 у повному обсязі. При цьому зазначала, що правомірність віднесення позивачем до витрат операційної діяльності суми у розмірі 12670112,00 грн підтверджено висновком судової економічної експертизи від 15.04.2015 №120, проведеної Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса на виконання ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2015 у справі №816/4071/14 /т. 3, а.с. 5-20/.

Так, за змістом даного висновку відповідаючи на запитання: Чи підтверджуються документально висновки акта Кременчуцької ОДПІ № 1541/16-03-22-01-08/34739075 від 05.06.2014 "Про результати виїзної планової документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-сервісне підприємство "Гірмашсервіс" () з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.04.2011 р. по 31.12.2013 р." в частині порушення вимог: п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1. статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 3 182 960 грн., у тому числі по періодах: за 2 квартал 2011 року - 119 506 грн, за 3 квартал 2011 року - 627 199 грн, за 4 квартал 2011 року - 2 421 100 грн., за 1 квартал 2012 року - 15 155 грн; п. 198.1., п. 198.6 ст. 198, п.п. 201.11. ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 175664 грн, в тому числі: за квітень 2011 року - 60276 грн., травень 2011 року - 4528 грн., червень 2011 року - 3020 грн., липень 2011 року - 41 227 грн., вересень 2011 року - 52180 грн., березень 2012 року - 14 443 грн.?, експерт зазначив: "На підставі оборотно-сальдових відомостей ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" за квітень -грудень 2011 року (2 кв. - 4 кв. 2011) по рахунках 13 "Знос необоротних активів", 209 "Інші матеріали", 22 "Малоцінні та швидкозношувані предмети", 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками", 65 "Розрахунки за страхуванням", 66 "Розрахунки з оплати праці", 903 "Собівартість реалізованих робіт і послуг", 943 "Собівартість реалізованих виробничих запасів" встановлено, що загальні витрати, які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" за 2-4 кв. 2011 року (помісячно), понесені у зв'язку з виробництвом та реалізацією продукції в розрізі відповідних рахунків бухгалтерського обліку товариства становлять 71 642 559,28 грн." ... "Згідно оборотно-сальдових відомостей по рахунку 91 "Загальновиробничі витрати" (помісячно) встановлено, що ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" за 2-4 кв. 2011 року обліковано загальна сума визнаних понесених витрат, на організацію виробництва ТОВ "ВСП Гірмашсервіс", згідно оборотних відомостей в розмірі 22 808 925,30 грн" ... "В ході проведеної експертизи встановлено, що загальна сума загальногосподарських витрат, пов'язаних з управлінням та обслуговуванням підприємства, понесена ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" згідно оборотних відомостей за 2-4 кв. 2011 року (помісячно) в розрізі рахунків бухгалтерського обліку становить 564 562,47 грн" ... "В обсязі наданих для дослідження матеріалів (оборотно-сальдових відомостей, складених на підставі первинних документів бухгалтерського обліку) експертизою встановлено, що обліковані у бухгалтерському обліку загальні витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування ТОВ "ВСП Гірмашсервіс" за 2-4 кв. 2011 року, складають 96543096,65 грн, в тому числі:

- по рахунку 90 "Собівартість реалізації" - 71642559,30 грн;

- по рахунку 91 "Загальновиробничі витрати" - 22808925,30 грн;

- по рахунку 92 "Адміністративні витрати" - 564562,47 грн;

- по рахунку 94 "Інші витрати операційної діяльності" - 1527049,60 грн" /т. 3, а.с. 15-16/.

З урахуванням наведеного судовий експерт дійшов висновку, що податкова звітність ТОВ "ВСП Гірмашсервіс" з податку на прибуток приватних підприємств за 2-4 кв. 2011 року "містить певні відхилення" та на аркуші 24 висновку експертизи зазначив: "На підставі наданих для експертизи матеріалів (оборотно-сальдових відомостей, складених на підставі первинних бухгалтерських документів) встановлено, що витрати за період з 01.04.2011 по 31.12.2011, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування товариства, більше від задекларованих в податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2-4 квартали 2011 року на суму 9974261,67 грн, а тому не вплинули на зменшення розміру податку на прибуток підприємства за період з 01.04.2011 по 31.12.2011" /т. 3, а.с. 16 - зворот/.

Згідно з частиною п'ятою статті 82 Кодексу адміністративного судочинства України висновок експерта для суду не є обов'язковим, однак незгода суду з ним повинна бути вмотивована в постанові або ухвалі.

Суд не може погодитись з вищеприведеним висновком судового експерта з огляду на такі міркування.

У ході судового розгляду справи представник позивача неодноразово наголошувала, що спірна сума у розмірі 12670112,00 грн становить загальновиробничі витрати ТОВ "ВСП Гірмашсервіс", фактично понесені підприємством у ІІ-IV кварталах 2011 року.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Як визначено пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За приписами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції, що є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Однак, на неодноразову вимогу суду позивач не зміг пояснити та надати документальне підтвердження складу витрат за ІІ-IV квартали 2011 року, про завищення яких стверджує відповідач.

Обґрунтованість позовних вимог та доводів про правомірне формування витрат у спірній частині позивач мотивує виключно посиланням на висновок судової економічної експертизи від 15.04.2015 №120.

Разом з цим, суд зазначає, що вказаний висновок не містить відомостей про безпосереднє дослідження судовим експертом оригіналів чи належним чином завірених копій первинних документів бухгалтерського обліку, які підтверджували б понесення ТОВ "ВСП Гірмашсервіс" протягом ІІ-IV кварталів 2011 року витрат у загальному розмірі 12670112 грн. Так, згаданий висновок судовий експерт здійснив спираючись лише на оборотно-сальдові відомості, що не є первинними документами бухгалтерського обліку та належним доказом здійснення господарських операцій.

Суд враховує, що разом з висновком судової економічної експертизи від 15.04.2015 №120 до суду надійшли оригінали документів ТОВ "ВСП Гірмашсервіс" з позначками "первинні документи бухгалтерського обліку за ІІ-IV квартали 2011 року", які були подані експерту без відома суду та не містили відміток судового експерта про їх дослідження у ході проведення судової економічної експертизи. До того ж, висновок експертизи не містить посилань на вказані документи та їх аналізу.

Суд визнав недоцільним залучення таких документів до матеріалів справи та їх дослідження у ході розгляду даної справи, адже представник позивача визнала, що такими документами ймовірно може бути підтверджено розмір витрат ТОВ "ВСП Гірмашсервіс", що не відображені останнім у податковій звітності. При цьому суд виходив з відсутності у таких документів доказової сили, адже вони не стосуються предмету доказування у даній справі.

Суд зауважує, що платник податку формує валові витрати за періодом їх понесення, що має бути підтверджено відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Позивач не надав документальних підтверджень понесених витрат разом з обґрунтуванням обставин їх походження та призначення.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до положень абзацу першого пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Таким чином, у разі виявлення помилок у задекларованих сумах витрат операційної діяльності платник податку мав право усунути такі помилки (розбіжності) шляхом подання уточнюючого розрахунку до відповідної податкової декларації з податку на прибуток підприємства.

У свою чергу, підставою для уточнення показників податкової звітності може бути або допущена платником податку арифметична помилка у заповненні такої звітності, або отримання платником податку розрахункових, платіжних чи інших документів, що були з об'єктивних причин відсутні на момент складення та подання звітності до податкової інспекції.

Позивачем посилань на відповідні обставини не наведено.

До того ж, на дату розгляду справи судом визначений Податковим кодексом України строк для подання уточнюючих розрахунків до податкової звітності з податку на прибуток за 2011 рік сплив.

Залучені до матеріалів справи викопіювання з головної книги ТОВ "ВСП Гірмашсервіс" жодним чином не підтверджують склад та фактичність понесення витрат у розмірі, вказаному позивачем у декларації з податку на прибуток за ІІ-IV квартали 2011 року /т. 3, а.с.232-250; т. 4, а.с. 1-9/.

За вищевикладених обставин, суд погоджується з доводами відповідача про завищення позивачем витрат операційної діяльності за ІІ-IV квартали 2011 року у загальному розмірі 12670112,00 грн та заниження зобов'язання зі сплати податку на прибуток за вказаний звітний (податковий) період загалом у розмірі 2982388,00 грн, у т.ч.: за ІІ квартал 2011 року - 41508,00 грн, за ІІІ квартал 2011 року - 519780,00 грн, за IV квартал 2011 року - 2421100,00 грн /т. 2, а.с. 120/.

А відтак, податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 24.06.2014 №/1334 в частині збільшення ТОВ "ВСП Гірмашсервіс" грошового зобов'язання зі сплати податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 2982388,00 грн є правомірним та обґрунтованим, у зв'язку з чим у задоволенні позову ТОВ "ВСП Гірмашсервіс" в даній частині належить відмовити.

Штрафні (фінансові) санкції стосовно даного порушення не нараховані.

Щодо правомірності збільшення ТОВ "ВСП Гірмашсервіс" податковим повідомленням-рішенням Кременчуцької ОДПІ від 24.06.2014 №/1334 грошового зобов'язання зі сплати податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем у розмірі 200572,00 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 7578,50 грн, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що грошове зобов'язання зі сплати податку на прибуток у розмірі 200572,00 грн донараховане позивачу у зв'язку з визнанням безтоварними господарських операцій ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" з ТОВ "Новотехмонтаж" на суму витрат 74524,60 грн (без ПДВ), ТОВ "ВК "Укрспецкомплект" - 107418,30 грн, ПП "НВФ "Інтро-сервіс" - 15155,00 грн, ТОВ "Мінераліз ЛТД" - 3473,00 грн.

Так, однією з підстав для донарахування позивачу грошового зобов'язання зі сплати податку на прибуток стали доводи відповідача про безтоварність господарських операцій ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" з ТОВ "Новотехмонтаж", наслідком чого визначено заниження позивачем податку на прибуток у розмірі 74524,60 грн.

Мотивуючи вказані висновки відповідач виходив з того, що згідно податкової інформації (ІС "Податковий блок") ТОВ "Новотехмонтаж" має стан 8 - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням підприємства та не відобразило у податковій звітності податкові зобов'язання по господарським операціям з ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс". Крім того, позивачем на перевірку не надано товарно-транспортні накладні та сертифікати відповідності.

За твердженнями представника позивача, ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" у квітні та травні 2011 року придбало у ТОВ "Новотехмонтаж" товари (підшипник, пильник, ремнабір, насос, фільтр тощо) загальною вартістю 388824,00 грн, у т.ч. ПДВ - 64804,00 грн.

За результатами здійснення вказаних господарських операцій позивач включив до складу витрат у ІІ кварталі 2011 року витрати по господарським взаємовідносинам з ТОВ "Новотехмонтаж" на суму 324020,00 грн.

До матеріалів справи залучено копію договору від 01.04.2011 б/н, укладеного між ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" (Покупець) та ТОВ "Новотехмонтаж" (Продавець), за умовами якого останній зобов'язувався передати у власність позивача запасні частини до кар'єрної техніки, а позивач - прийняти й оплатити товар /т. 1, а.с. 98/.

Позивачем надано копії видаткових накладних №59 від 28.04.2011 щодо поставки товарів (підшипник, пильник, ремнабір, насос, фільтр тощо) загальною вартістю 361656,00 грн, в тому числі ПДВ - 60276,00 грн /т.1 а.с. 240/ та №24 від 26.05.2011 щодо поставки товарів (задвижка, накладка) загальною вартістю 27168,00 грн, в тому числі ПДВ - 4528,00 грн /т.1 а.с. 245/, а також відповідні копії податкових накладних №59 від 28.04.2011 /т. 1, а.с. 241/.

Дослідивши в судовому засіданні зазначені копії податкових накладних, суд встановив, що вони формально відповідають вимогам статті 201 Податкового кодексу України.

Суд враховує, що ТОВ "Новотехмонтаж" на час видачі податкової і видаткової накладної було зареєстроване як юридична особа /т. 4 а.с. 26-27/ та платник ПДВ, що сторонами у справі не заперечується. Реєстрація платника ПДВ ТОВ "Новотехмонтаж" анульована 30.05.2011 /т.1 а.с. 104/.

Разом з цим, суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

А згідно з частиною другою статті 9 названого Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Дослідивши в судовому засіданні копії видаткових накладних від 28.04.2011 №59, від 26.05.2011 №24 суд звертає увагу на те, що у не зазначено місце складання, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції, а також інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійснення господарських операцій (зокрема, прізвища, ініціали посадових осіб, які підписали видаткові накладні від імені постачальника і покупця).

За таких обставин, згадані податкові накладні не відповідають вимогам до первинних документів, визначених частиною другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а тому не приймаються судом у якості належних доказів у справі.

Крім того, суд зауважує, що позивачем ні на перевірку, ані в ході розгляду справи не надано відомостей про транспортування товарів від ТОВ "Новотехмонтаж" до ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс".

За умовами пункту 3.1. Договору купівлі-продажу від 01.04.2011 поставкою товару на адресу Покупця по даному договору сторони домовляються вважати відвантаження транспортною компанією до складу в м. Комсомольськ або на склад Покупця за адресою: м. Комсомольськ, вул. Будівельників, 16 /т. 1, а.с. 98/.

Позивачем не надано жодних доказів про призначення осіб, відповідальних за отримання товарно-матеріальних цінностей у ТОВ "Новотехмонтаж", оформлення довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, погодження договірними сторонами порядку та графіків поставки товарів, вибуття (відрядження) відповідальних працівників до місця отримання товарів, укладення договорів на транспортування таких товарів чи виділення службового транспорту та персоналу для відповідних цілей, надходження таких товарів на підприємство, перевірку їх якості, кількості та цілісності, безпосередній рух таких товарів у виробничому циклі підприємства.

Надані позивачем відомості про наявність залишків товарно-матеріальних цінностей на складах, їх списання у виробництво чи реалізацію третім особам /т. 2, а.с. 1-43/ жодним чином не підтверджують факт придбання таких товарів саме у ТОВ "Новотехмонтаж" відповідно до видаткових накладних від 28.04.2011 №59, від 26.05.2011 №24.

Так само не може свідчити про безпосереднє здійснення сторонами поставки товару сам лише факт перерахування коштів на розрахункові рахунки підприємства.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

При цьому, за приписами статті 1 названого Закону бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

У свою чергу, господарською операцією, відповідно до положень статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинним документом - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Про реальність здійснення господарських операцій свідчать, окрім іншого, наявність руху активів, ділової мети та змін у структурі активів платника податку.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи у їх сукупності не підтверджено наявність в діях позивача ділової мети на придбання товарів у ТОВ "Новотехмонтаж", руху активів у ході здійснення господарських операцій з купівлі-продажу (поставки) таких товарів та отримання економічного ефекту від вчинення спірних господарських операцій.

За таких обставин, суд погоджується з доводами відповідача про безтоварність господарських операцій між ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" і ТОВ "Новотехмонтаж", наслідком чого визначено завищення позивачем витрат операційної діяльності за ІІ квартал 2011 року у загальному розмірі 324020,00 грн та, як наслідок, заниження податку на прибуток приватних підприємств за вказаний звітний (податковий) період на 74524,60 грн.

При цьому суд відхиляє висновки судового експерта про правомірність формування позивачем витрат операційної діяльності за наслідками проведення господарських операцій з ТОВ "Новотехмонтаж", оскільки висновок експертизи не містить конкретного аналізу обставин здійснення таких операцій, а в ході судового розгляду справи встановлені та наведені вище факти, що свідчать про безтоварність цих операцій.

Відтак, податковим повідомленням-рішенням Кременчуцької ОДПІ від 24.06.2014 №/1334 правомірно збільшено суму грошового зобов'язання позивача зі сплати податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 74524,60 грн, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави для визнання протиправним та скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення в означеній частині.

Штрафні (фінансові) санкцій відносно даного порушення не нараховані.

Судом також встановлено, що підставою для донарахування позивачу грошового зобов'язання зі сплати податку на прибуток стали висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" з ТОВ "ВК "Укрспецкомплект", ПП "НВФ "Інтро-сервіс", ТОВ "Мінераліз ЛТД", наслідком чого визначено заниження позивачем податку на прибуток загалом у розмірі 126046,30 грн (у т.ч. по господарським операціям з ТОВ "ВК "Укрспецкомплект" - 107418,30 грн, ПП "НВФ "Інтро-сервіс" - 15155,00 грн, ТОВ "Мінераліз ЛТД" - 3473,00 грн) /т. 2, а.с. 120/.

Мотивуючи вказані висновки відповідач виходив з того, що згідно податкової інформації (ІС "Податковий блок") ПП "НВФ "Інтро-Сервіс" має стан 28 - триває процедура припинення, а ТОВ "Мінераліз ЛТД" має стан платника 7 - відсутність відомостей про юридичну особу.

Крім того, згідно податкової інформації основним постачальником ТОВ "ВК "Укрспецкомплект" у періоді, що перевірявся, було ТОВ "Форест трейд" (м. Сімферополь), що має стан платника 8 - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням підприємства, останнє не має трудових та виробничих ресурсів для здійснення виробничої діяльності.

Контрагенти позивача не відобразили у податковій звітності податкові зобов'язання по господарським операціям з ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс".

Позивачем на перевірку не надано товарно-транспортні накладні та сертифікати відповідності щодо господарських взаємовідносин з ТОВ "ВК "Укрспецкомплект" та ТОВ "Мінераліз ЛТД".

Також на перевірку не надано договір з ТОВ "Мінераліз ЛТД".

Актом ДПІ у Оболонському районі м. Києва від 14.06.2013 №42/22.7/320444363 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП "НВФ "Інтро-сервіс" щодо підтвердження господарських відносин із ТОВ "Ейс Констракшен Менеджмент", ТОВ "Соло 25", ТОВ "ТД Продсервісторг-Плюс" за вересень, грудень 2011 року, січень, березень 2012 року" не підтверджено реальність здійснення господарських операцій по взаємовідносинам ПП "НВФ "Інтро-сервіс" з ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс".

Оцінюючи наведені доводи контролюючого органу у їх сукупності із фактичними обставинами справи, суд звертає увагу на таке.

Як вже зазначалось судом вище, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції, що є підставою для формування податкового обліку платника податків.

У акті перевірки від 05.06.2014 №1541/16-03-22-01-08/34739075 зафіксовано, що у перевіряємому періоді ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" мало господарські взаємовідносини із ТОВ ВК "Укрспецкомплект" щодо придбання ТМЦ (запасних частин), за результатами яких включено до витрат операційної діяльності за ІІІ квартал 2011 року суму коштів у розмірі 467037,00 грн.

Позивачем до матеріалів справи надано копію договору №120110/ГМС від 12.01.2010, між ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" та ТОВ ВК "Укрспецкомплект", за умовами якого ТОВ ВК "Укрспецкомплект" (Постачальник) зобов'язується поставити, а ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" (Покупець) - прийняти і оплатити продукцію в асортименті, кількості й за ціною, зазначеним у рахунках і /або накладних, що є невід'ємною частиною цього договору /т. 1 а.с. 100/.

01.08.2011 сторонами договору підписано доповнення №1 до договору №120110/ГМС від 12.01.2010, яким змінено пункт 2.1. договору, інші положення договору залишено без змін /т.1 а.с. 101/.

За умовами пункту 2.1. договору з урахуванням доповнення №1 до договору поставка продукції здійснюється відповідно до правил "Інкотермс-2000" на умовах: м. Дніпропетровськ, склад Постачальника або за згодою сторін можлива доставка транспортом перевізника за адресою: склад перевізника, м. Комсомольськ.

Згідно із пунктом 2.4. договору датою поставки продукції є дата виписки Постачальником товарної накладної. Накладна є також специфікацією до цього договору.

У ході виконання договору №120110/ГМС від 12.01.2010 ТОВ ВК "Укрспецкомплект" виписано видаткові накладні №98 від 07.07.2011, №100 від 12.07.2011, №107 від 22.07.2011, №109 від 27.07.2011, №126 від 06.09.2011, №132 від 22.09.2011, №133 від 22.09.2011 щодо постачання запасних частин (щітки, підшипники, ущільнювачі, контактори, фільтри, пильники, гальмівні колодки, мультиплікатори, шестерні, фільтри та ін.) /т. 1 а.с. 149, 152, 107, 163, 167, 171, 174/ та відповідні податкові накладні №98 від 07.07.2011, №100 від 12.07.2011, №107 від 22.07.2011, №109 від 27.07.2011, №126 від 06.09.2011, №132 від 22.09.2011, №133 від 22.09.2011 /т.1 а.с. 150, 153, 159, 164, 168, 172, 175/.

Дослідивши в судовому засіданні зазначені копії податкових накладних, суд встановив, що вони формально відповідають вимогам статті 201 Податкового кодексу України.

Разом з цим, суд враховує, що всупереч вимогам частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» у видаткових накладних ТОВ ВК "Укрспецкомплект" не зазначено посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції, а також інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійснення господарських операцій (зокрема, прізвища, ініціали посадових осіб, які підписали видаткові накладні від імені постачальника і покупця). Оскільки такі видаткові накладні не відповідають вимогам закону до форми та змісту первинних документів, суд не приймає їх у якості належних доказів у справі.

Крім того, суд зазначає, що на момент укладення договору та видачі податкових і видаткових накладних ТОВ ВК "Укрспецкомплект" було зареєстроване як юридична особа із місцезнаходженням: м. Дніпропетровськ, вул. Володарського, 1, про що свідчить спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців /т. 4 а.с. 24 - 25/.

Документів, що свідчать про транспортування товару від ТОВ ВК "Укрспецкомлект" до ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс", місцезнаходженням якого є Полтавська область, м. Комсомольськ, вул. Будівельників, 16, позивачем на перевірку та до суду не надано.

Більш того позивачем не надано жодних доказів про призначення осіб, відповідальних за отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ ВК "Укрспецкомлект", оформлення довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, погодження договірними сторонами порядку та графіків поставки товарів, вибуття (відрядження) відповідальних працівників до місця отримання товарів, укладення договорів на транспортування таких товарів чи виділення службового транспорту та персоналу для відповідних цілей, надходження таких товарів на підприємство, перевірку їх якості, кількості та цілісності, безпосередній рух таких товарів у виробничому циклі підприємства.

Технічна документація на запасні частини у позивача також відсутня, що унеможливлює встановити походження товару.

Надані позивачем відомості про наявність залишків товарно-матеріальних цінностей на складах, їх списання у виробництво чи реалізацію третім особам /т. 2, а.с. 1-43/ жодним чином не підтверджують факт придбання таких товарів саме у ТОВ ВК "Укрспецкомлект".

Так само не може свідчити про безпосереднє здійснення сторонами поставки товару сам лише факт перерахування коштів на розрахункові рахунки підприємства.

Суд бере до уваги, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно до вимог статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми. Таким чином, господарська операція, яка не відбулась, не може бути об'єктом оподаткування.

За вищевикладених обставин, суд погоджується з доводами відповідача про безтоварність господарських операцій між ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" і ТОВ ВК "Укрспецкомплект", наслідком чого визначено завищення позивачем витрат операційної діяльності за ІІІ квартал 2011 року у загальному розмірі 467037,00 грн та, як наслідок, заниження податку на прибуток приватних підприємств за вказаний звітний (податковий) період на 107418,30 грн.

Стосовно господарських взаємовідносин позивача із ТОВ "Мінераліс ЛТД", то перевіркою встановлено, що позивачем включено до складу витрат операційної діяльності у ІІ кварталі 2011 року суму коштів у розмірі 15100,00 грн.

За твердженням представника позивача ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" у червні 2011 року придбало у ТОВ "Мінераліс ЛТД" автошини 18.00/25 мод. БФ-76Б у кількості 2 шт загальною вартістю 18120,00 грн, у т.ч. ПДВ - 3020,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 181 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Судом встановлено, що письмовий договір із ТОВ "Мінераліс ЛТД" позивачем не укладався.

При цьому представник позивача у ході судового розгляду справи не змогла пояснити, яким чином сторонами погоджено поставку товарів, їх якість, кількість та інші характеристики.

ТОВ "Мінераліс ЛТД" виписано позивачу видаткову накладну №7/06 від 08.06.2011 щодо поставки автошин 18.00/25 мод. БФ-76Б кількістю 2 шт загальною вартістю 18120 грн, в тому числі ПДВ - 3020 грн. /т.1 а.с. 138/, а також відповідну податкову накладну №7/06 від 08.06.2011.

Дослідивши в судовому засіданні зазначену копію податкової накладної, суд встановив, що вона формально відповідає вимогам статті 201 Податкового кодексу України.

Суд враховує, що ТОВ "Мінераліс ЛТД" на час видачі податкової і видаткової накладної було зареєстроване як юридична особа /т. 4 а.с. 22 - 23/ та платник ПДВ, що сторонами у справі не заперечується. Реєстрація платника ПДВ ТОВ "Мінераліс ЛТД" анульована 21.11.2011 /т.1 а.с. 110- 111/.

Водночас суд зазначає, що всупереч вимогам частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" у видатковій накладній ТОВ "Мінераліс ЛТД" не зазначено посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції, а також інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійснення господарських операцій (зокрема, прізвища, ініціали посадових осіб, які підписали видаткові накладні від імені постачальника і покупця). Оскільки згадана видаткова накладна не відповідає вимогам закону до форми та змісту первинних документів, суд не приймає її у якості належного доказу у справі.

Згідно пояснень представника позивача транспортування товару із м. Києва здійснювалося власними силами, про що свідчить подорожній лист службового легкового автомобіля серії 10-ААГ № 303283 від 08.06.2011, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення про відрядження /т. 3 а.с. 114 - 115/.

Однак, суд бере до уваги, що у посвідченні про відрядження відсутня відмітка ТОВ "Мінераліс ЛТД" про прибуття представника ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" 08.06.2011. Також позивачем не надано доказів виписки довіреності на представника для отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ "Мінераліс ЛТД".

Також суд враховує, що зміст господарської операції не відповідав основним видам діяльності ТОВ "Мінераліс ЛТД", зазначеним у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 08.06.2011.

Надані позивачем відомості про наявність залишків товарно-матеріальних цінностей на складах та їх списання у виробництво /т. 1, а.с. 141-146/ жодним чином не підтверджують факт придбання таких товарів саме у ТОВ "Мінераліс ЛТД".

Так само не може свідчити про безпосереднє здійснення сторонами поставки товару сам лише факт перерахування коштів на розрахункові рахунки підприємства.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи у їх сукупності не підтверджено наявність в діях позивача ділової мети на придбання товарів у ТОВ "Мінераліс ЛТД", руху активів у ході здійснення господарських операцій з купівлі-продажу (поставки) таких товарів та отримання економічного ефекту від вчинення спірних господарських операцій.

З урахуванням наведеного, суд погоджується з доводами відповідача про безтоварність господарських операцій між ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" і ТОВ "Мінераліс ЛТД", наслідком чого визначено завищення позивачем витрат операційної діяльності за ІІ квартал 2011 року у загальному розмірі 15100,00 грн та, як наслідок, заниження податку на прибуток приватних підприємств за вказаний звітний (податковий) період на 3473,00 грн.

При цьому суд відхиляє висновки судового експерта про правомірність формування позивачем витрат та податкового кредиту за наслідками проведення господарських операцій з ТОВ "Мінераліс ЛТД" та ТОВ ВК "Укрспецкомплект", оскільки висновок експертизи не містить конкретного аналізу обставин здійснення таких операцій, а в ході судового розгляду справи встановлені та наведені вище факти, що свідчать про безтоварність цих операцій.

За таких обставин, суд зазначає, що відповідачем правомірно збільшено суму основного грошового зобов'язання позивача зі сплати податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 110891,30 грн (у т.ч. 107418,30 грн - щодо господарських правовідносин з ТОВ "ВК "Укрспецкомплект" та 3473,00 грн - ТОВ "Мінераліз ЛТД").

Також в ході перевірки встановлено, що у перевіряємому періоді ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" мало господарські взаємовідносини із ПП "НВФ "Інтро-Сервіс", за результатами яких включено до складу витрат за І квартал 2012 року суму коштів у розмірі 72167,00 грн.

При цьому наявність вказаних порушень відповідач обґрунтовує виключно відомостями, наведеними у акті ДПІ у Оболонському районі м. Києва від 14.06.2013 №42/22.7/320444363 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП "НВФ "Інтро-сервіс" щодо підтвердження господарських відносин із ТОВ "Ейс Констракшен Менеджмент", ТОВ "Соло 25", ТОВ "ТД Продсервісторг-Плюс" за вересень, грудень 2011 року, січень, березень 2012 року".

При цьому ні акт перевірки позивача, ні письмові заперечення відповідача проти позову не містять аналізу конкретних обставин здійснення господарських операцій між ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" та ПП "НВФ "Інтро-сервіс", а також посилань на підстави, які свідчили б про безтоварність таких операцій.

Представник відповідача у судовому засіданні підтвердив, що єдиною підставою для зменшення позивачу витрат та податкового кредиту по господарським операціям з ПП "НВФ "Інтро-сервіс" стали відомості, викладені в акті ДПІ у Оболонському районі м. Києва від 14.06.2013 №42/22.7/320444363 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП "НВФ "Інтро-сервіс" щодо підтвердження господарських відносин із ТОВ "Ейс Констракшен Менеджмент", ТОВ "Соло 25", ТОВ "ТД Продсервісторг-Плюс" за вересень, грудень 2011 року, січень, березень 2012 року".

Суд не погоджується з наведеними доводами відповідача, з огляду на таке.

Пунктом 73.5 статті 73 Податкового кодексу України (тут та надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містяться у постанові Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1232 "Про затвердження порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), якою визначено механізм проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок.

Єдиний порядок направлення запитів на проведення зустрічних звірок, а також оформлення, передачі та накопичення матеріалів зустрічних звірок органами державної податкової служби затверджений наказом ДПА України від 22.04.2011 №236 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок" /чинних на момент виникнення спірних відносин/ (надалі - Методичні рекомендації).

Відповідно до п. 4.4 вищевказаних Методичних рекомендацій у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема, у зв'язку із зняттям з обліку, встановлення відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (додаток 3), реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (додаток 4) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.

При цьому акт податкового органу про неможливість проведення зустрічної звірки є службовим документом, який стверджує факт неможливості проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання та вказує на причини неможливості її проведення.

Відсутність у розпорядженні податкового органу первинних документів бухгалтерського обліку унеможливлює проведення зустрічної звірки та відповідно формування будь-яких висновків, крім висновку про неможливість проведення такої звірки з підстав відсутності підприємства за своїм місцезнаходженням.

Натомість посадовою особою ДПІ у Оболонському районі м. Києва у акті від 14.06.2013 №42/22.7/320444363 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП "НВФ "Інтро-сервіс" щодо підтвердження господарських відносин із ТОВ "Ейс Констракшен Менеджмент", ТОВ "Соло 25", ТОВ "ТД Продсервісторг-Плюс" за вересень, грудень 2011 року, січень, березень 2012 року", крім висновку про неможливість проведення такої звірки з підстав відсутності ПП "НВФ "Інтро-сервіс" за своїм місцезнаходженням, зроблено висновки щодо нереальності здійснення ПП "НВФ "Інтро-сервіс" господарських операцій та про не підтвердження документально господарських відносин із ТОВ "Ейс Констракшен Менеджмент", ТОВ "Соло 25", ТОВ "ТД Продсервісторг-Плюс".

Однак, такі висновки можуть бути складені податковим органом лише у довідці за наслідками проведення зустрічної звірки шляхом співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання із даними первинних бухгалтерських та інших документів осіб, реальність господарських операцій між якими потребує перевірки з метою підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

В даному випадку зустрічна звірка щодо господарських правовідносин між ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" та ПП "НВФ "Інтро-сервіс" фактично не проводилася, відповідна довідка за її результатами не складалася, а тому посилання на акт контролюючого органу про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента позивача у зв'язку з відсутністю такого за місцезнаходженням, без дослідження необхідних документів та з'ясування фактів здійснення господарських операцій між контрагентами, є безпідставним.

Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Частиною першою статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином, зважаючи на принцип персональної відповідальності платника податку, право добросовісного платника податків на витрати та податковий кредит з ПДВ не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Крім того, у постановах від 09 вересня 2008 року у справі №21-500во08, від 01 червня 2010 року у справі №21-573во10, від 31 січня 2011 року у справі №21-47а10 Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Так само, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 22 січня 2009 року у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) зазначив, що "… компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності." /пункт 71/.

Як висновок, суд зазначає, що допущені попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару певні порушення податкового законодавства тягнуть негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість постачальникам товару.

Окремо суд зазначає, що на підтвердження правомірності формування позивачем витрат та податкового кредиту за наслідками здійснення господарських операцій з ПП "НВФ "Інтро-Сервіс" позивачем надано копії: договору №2012/03-2 від 06.03.2012 /т. 1 а.с. 99/, видаткових накладних № РН-0000087 від 13.03.2012, № РН-0000103 від 21.03.2012 щодо поставки гідроциліндра повороту 2000-2, гідроциліндра БКУ.00.02.000 (160х360), рами тягової ДЗ-98.34.00.100 /т. 1 а.с. 115, 119/; податкових накладних №17 від 13.03.2012 та №32 від 21.03.2012 на загальну суму 86600 грн, в тому числі ПДВ - 14433,33 грн /т. 1 а.с. 116, 120/; товарно-транспортних накладних №3012 від 13.03.2012 /т.1 а.с. 115, зворот/, №КИ0025989 від 21.03.2012 /т. 1 а.с. 119, зворот/, банківських виписок /т. 1 а.с. 117, 121/; довідки про рух товарів т. 2 а.с. 160 - 167/, оборотно-сальдової відомості по рахунку №201 /т. 1 а.с. 122/, видаткової накладної №136 від 31.03.2014 /т.1 а.с. 123 - 126/, актів списання товарів.

Відповідач фактично не заперечує товарність господарських операцій позивача з ПП "НВФ "Інтро-Сервіс".

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно зменшено витрати ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" за І квартал 2012 року по господарським операціям з ПП "НВФ "Інтро-Сервіс" у розмірі 72167,00 грн.

А відтак, податковим повідомленням-рішенням Кременчуцької ОДПІ від 24.06.2014 №/1334 протиправно збільшено суму грошового зобов'язання позивача зі сплати податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 15155,00 грн та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 7577,50 грн.

Підсумовуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 24.06.2014 №/1334 в частині збільшення ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" грошового зобов'язання зі сплати податку на прибуток приватних підприємств по господарським операціям з ПП "НВФ "Інтро-Сервіс"у загальному розмірі 22732,50 грн (у т.ч., 15155,00 грн - за основним зобов'язанням, 7577,50 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями), а тому позов в даній частині належить задовольнити.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню Кременчуцької ОДПІ від 24.06.2014 №/1336, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати податку на додану вартість у загальному розмірі 164796,00 грн (у т.ч., 110870,00 грн - за основним зобов'язанням, 53926,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями), суд встановив такі обставини.

Зі змісту акта перевірки від 05.06.2014 № 1541/16-03-22-01-08/34739075 та детального розрахунку застосування штрафних (фінансових) санкцій до вказаного акту перевірки /т. 2 а.с. 120-121/ суд встановив, що донарахування спірного грошового зобов'язання з ПДВ контролюючим органом здійснено на підставі висновку про неправомірне віднесення ТОВ «ВСП «Гірмашсервіс» до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виданих ТОВ «ВК «Укрспецкомплект» на суму 93407,22 грн, ПП «НВФ «Інтросервіс» на суму 14433,32 грн, ТОВ «Мінераліз ЛТД» на суму 3020,00 грн.

Так, відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з підпунктом а) пункту 198.1. статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу положень пункту 198.2. статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку із, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 201.10. статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

З огляду на викладене, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними податковими накладними, первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому наявність податкової накладної є обов'язковою, але не вичерпною підставою для визначення правильності формування податкового кредиту, оскільки правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (послуг) із метою використання таких товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, а не саме лише оформлення відповідних документів.

Вище судом надано правову оцінку господарським операціям позивача з ТОВ «ВК «Укрспецкомплект, ТОВ «Мінераліз ЛТД» та ПП «НВФ «Інтросервіс», за результатами чого визнано правомірним відображення позивачем у податковому обліку результатів господарських правовідносин з ПП «НВФ «Інтросервіс» та, у свою чергу, безпідставним формування витрат по господарським операціям з ТОВ «ВК «Укрспецкомплект, ТОВ «Мінераліз ЛТД».

З урахуванням наведеним вище висновків, суд зазначає, що позивач правомірно, на підставі виписаних ПП «НВФ «Інтросервіс» податкових накладних відніс до податкового кредиту за березень 2012 року суму ПДВ у розмірі 14433,33 грн та, разом з цим, безпідставно сформував податковий кредит у загальному розмірі 96427,22 грн по господарським операціям з ТОВ «ВК «Укрспецкомплект на суму ПДВ 93407,22 грн та ТОВ «Мінераліз ЛТД» на суму ПДВ 3020,00 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 24.06.2014 №/1336 належить визнати протиправним та скасувати в частині збільшення позивачу грошового зобов'язання зі сплати ПДВ по господарським правовідносинам з ПП «НВФ «Інтросервіс» у загальному розмірі 21649,50 грн, з них: 14433,00 грн - за основним платежем, 7216,50 - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до наданого відповідачем детального розрахунку застосування штрафних (фінансових) санкцій /т. 2 а.с. 120-121/ Кременчуцькою ОДПІ помилково нараховані позивачу 10,00 грн основного зобов'язання зі сплати ПДВ та 5,00 грн штрафних (фінансових) санкцій, у зв'язку з арифметичною помилкою у розрахунках грошового зобов'язання /у розрахунку в графі «Всього» напроти ПП «НВВ «Інтро-сервіс» помилково вказано суму основного зобов'язання 14443,00 грн замість 14433,00 грн/.

Представник відповідача у судовому засіданні наведену обставину визнав.

Відтак, податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 24.06.2014 №/1336 належить визнати протиправним та скасувати в частині збільшення позивачу грошового зобов'язання зі сплати ПДВ з огляду на допущену арифметичну помилку у загальному розмірі 15,00 грн, з них: 10,00 грн - за основним платежем, 5,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Окрім того, суд враховує, що відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Судом встановлено, що податковим повідомленням-рішенням від 24.06.2014 №/1336 застосовано до ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" штрафні санкції у розмірі 50% від суми нарахованого податкового зобов'язання, виходячи із повторності визначення податкового зобов'язання, яка мала місце у зв'язку із винесенням податкового повідомлення-рішення від 06.03.2014 № /315 на підставі акта перевірки від 13.01.2014 № 50/16-03-22-02-12/34739075 /т. 2 а.с. 141-147/.

Однак суд бере до уваги, що рішенням Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 07.05.2014 №991/10/16-31-10-04-12 про результати розгляду скарги скасовано податкове повідомлення-рішення від 06.03.2014 № /315 /т. 3 а.с. 110-112/.

Крім того, суд зауважує, що податковим повідомленням-рішенням від 06.03.2014 № /315 збільшено ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 160425,00 грн, тоді як податковим повідомленням-рішенням від 24.06.2014 №/1336 збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ, тобто повторність визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання з одного й того ж податку відсутня.

Враховуючи наведене, підстави для застосування штрафних санкцій у розмірі 50 % від суми нарахованого податкового зобов'язання у податкового органу були відсутні.

А тому, податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 24.06.2014 №1/1336 також належить визнати протиправним та скасувати у частині застосованої до ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" штрафної (фінансової) санкції у розмірі 23351,75 грн (20613,50 грн + 26090,00 грн / 2).

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" частково.

Так, суд вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 24.06.2014 №/1334 в частині збільшення ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" грошового зобов'язання зі сплати податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 22732,50 грн (у т.ч., 15155,00 грн - за основним зобов'язанням, 7577,50 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями), нарахованого щодо господарських правовідносин з ПП "НВФ "Інтро-сервіс";

- податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 24.06.2014 №/1336 в частині збільшення ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" грошового зобов'язання зі сплати податку на додану вартість у загальному розмірі 45016,25 грн (у т.ч., 14443,00 грн - за основним зобов'язанням, 30573,25 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями), з них: 14433,00 грн основного зобов'язання та 7216,50 грн штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих щодо господарських правовідносин з ПП "НВФ "Інтро-сервіс" + 23351,75 грн штрафних (фінансових) санкцій, що безпідставно застосовані у зв'язку з посиланням на повторність вчиненого порушення + 10,00 грн основного зобов'язання та 5,00 грн штрафних (фінансових) санкцій, помилково включених до розрахунку, що визнано відповідачем.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

А відповідно до частини першої вказаної статті, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому суд враховує, що згідно з частиною першою статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи /частина третя статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України/.

Документально підтверджені судові витрати ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" щодо розгляду даної справи складають 9287,20 грн, з них: 487,20 грн - судовий збір /т. 1, а.с. 2/, 8880,00 грн - оплата експертизи /т. 3, а.с. 2, 21/.

Враховуючи пропорційність задоволених позовних вимог до загальної суми позову, на користь позивача належить стягнути судові витрати у розмірі 187,52 грн.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-сервісне підприємство "Гірмашсервіс" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 24.06.2014 №/1334 в частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-сервісне підприємство "Гірмашсервіс" (ідентифікаційний код 34739075) грошового зобов'язання зі сплати податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 22732,50 грн (у т.ч., 15155,00 грн - за основним зобов'язанням, 7577,50 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 24.06.2014 №/1336 в частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-сервісне підприємство "Гірмашсервіс" (ідентифікаційний код 34739075) грошового зобов'язання зі сплати податку на додану вартість у загальному розмірі 45016,25 грн (у т.ч., 14443,00 грн - за основним зобов'язанням, 30573,25 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (ідентифікацій код 39780421) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-сервісне підприємство "Гірмашсервіс" (ідентифікаційний код 34739075) судові витрати у розмірі 187,52 грн (сто вісімдесят сім гривень п'ятдесят дві копійки).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 15 березня 2016 року.

Суддя Л.О. Єресько