Справа № 2а/1770/1395/2012
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" березня 2016 р. м. Київ К/800/29983/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Рівненського окружного адміністративного судуз позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області, у якому,з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 05 березня 2013 року,просив: визнати протиправними дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області щодо недоплати йому компенсації за 35 календарних днів щорічної відпустки; не виплати йому при звільненні грошової компенсації за 15 календарних днів не використаної щорічної відпустки; стягнути з відповідача на його користь: недоплачену суму грошової компенсації за35 календарних днів щорічної відпустки у розмірі 534 грн. 98 коп.; грошової компенсації за15 календарних днів невикористаної щорічної відпустки у розмірі 1 531 грн. 15 коп.; середній заробіток за весь час затримки виплати грошової компенсації за 15 календарних днів не використаної щорічної відпустки, а також недоплати грошової компенсації за 35 календарних днів щорічної відпустки - з 21 березня 2012 по день фактичного розрахунку з ним.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 2 червня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області щодо недоплати ОСОБА_4 компенсації за 35 днів невикористаної щорічної відпустки в зв'язку з неврахуванням індексації заробітної плати в повному обсязі.Зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 недоплачену компенсацію за 35 днів невикористаної щорічної відпустки відповідно до встановлених постановою Рівненського окружного адміністративного суду в справі №2а/1770/1219/2012, яка набрала законної сили, розмірів індексації заробітної плати. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вважаючи, що рішення судів прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати задовольнивши позовні вимоги повністю.

Відповідачу письмових запереченняхна вказану касаційну скаргу, які надійшли до Вищого адміністративного суду України просить її залишити без задоволення, а оскаржувані рішення без змін.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з відповідачем - територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Рівненській області в період з 22 грудня 2003 року по 20 березня 2012 року, тобто 8 років 2 місяці 28 днів.

При звільненні відповідно до наказу територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області від 20 березня 2012 року №23-к «Про звільнення ОСОБА_4», позивач отримав компенсацію всього за 35 календарних днів щорічної відпустки (20 календарних днів основної відпустки та 15 календарних днів додаткової відпустки за вислугу років на державній службі за 2011 рік).

Вважаючи, що відповідач не здійснив у повній мірі (без врахування індексації) грошової компенсації за 35 календарних днів щорічної відпустки та взагалі не виплатив компенсацію за 15 календарних днів невикористаної щорічної відпустки, звернувся до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій прийшли до висновків з якими погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду України, враховуючи при цьому правову позицію колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 04 березня 2014 року (справа №21-426а13), що право на отримання щорічної додаткової оплачуваної відпустки у державного службовця та її тривалість залежить від наявності відповідного стажу державної служби, відлік якого починається з дати, встановленої для обчислення саме цього стажу. Повний рік державної служби відраховується з цієї дати поточного року до аналогічної року наступного.Враховуючи час державної служби позивача в територіальному управлінні - 8 років 2 місяці 29 днів, останній отримав право на 8 додаткових відпусток за стаж державної служби, які й були йому надані відповідачем, оскільки ОСОБА_4 отримав додаткову відпустку за 2004-2010 роки та компенсацію за 2011 рік при звільненні.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій, застосувавши положення статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, посилались на постанову Рівненського окружного адміністративного суду справи №2а/1770/1219/2012 зауважили, що має місце недоплата з боку відповідача компенсації за 35 днів невикористаної щорічної відпустки в зв'язку з неврахуванням індексації заробітної плати в повному обсязі.

Тим самим було встановлено, що на час звільнення з позивачем не проведено розрахунок у повному обсязі.Водночас, зізмісту оскаржуваних рішень не вбачається належних мотивів відмови в задоволені позовних вимог по стягненню середнього заробітку за весь час затримки компенсації за вказану недоплату (заява про збільшення розміру позовних вимог від 05.03.2013 року, а.с.59-61).

З журналу судового засідання та матеріалів справи не вбачається послідуючі зміни (збільшення чи зменшення позовних вимог) чи уточнення позивачем адміністративного позову.

Згідно з вимогами статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах та відповідно до законів України.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У зв'язку із зазначеним колегія суддів вважає, що справу необхідно направити на новий розгляд до суду першої інстанції для з'ясування цих питань в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргуОСОБА_4 частково.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні діїскасувати, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та не підлягає перегляду.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець