Справа № 820/20875/14
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2016 р. м. Київ К/800/18051/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),

Головчук С.В.,

Ліпського Д.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Ради адвокатів Харківської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року,

встановив:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Ради адвокатів Харківської області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 17 грудня 2014 року, зобов'язання внести запис про адвоката ОСОБА_4 до реєстру керівників стажування.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. 11 листопада 2014 року звернувся до Ради адвокатів Харківської області із заявою, в якій просив внести запис про нього до реєстру керівників стажування та відкрити три вакантних місця стажистів, однак рішенням відповідача від 17 грудня 2014 року № 60 йому відмовлено у задоволенні заяви. Позивач вважає протиправним зазначене рішення, оскільки він, як адвокат, відповідає вимогам пункту 7 Положення про організацію та порядок проходження стажування для отримання особою свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 81 від 16 лютого 2013 року (далі - Положення № 81). Також зазначав, що відповідачем порушено передбачений Положенням № 81 строк розгляду його заяви, що також свідчить про незаконність оскаржуваного рішення.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що засідання Ради адвокатів Харківської області 17 грудня 2014 року відбулось за відсутності кворуму, у порушення вимог частини 5 статті 48 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Звертає увагу на те, що в оскаржуваному рішенні відсутні описова та мотивувальна частини, крім того, рішення не містить підстав відмови у внесенні його до реєстру керівників стажування. Також вказує, що відповідачем порушено процедуру розгляду та прийняття рішення про внесення запису про позивача до реєстру керівників стажування, оскільки не було витребувано від нього пояснень щодо спеціалізації його як адвоката, що призвело до однобічного вирішення справи.

В запереченнях на касаційну скаргу Рада адвокатів Харківської області просить залишити судові рішення без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 здійснює адвокатську діяльність відповідно до свідоцтва № 889 про право на заняття адвокатською діяльністю, яке видане 09 липня 1999 року на підставі рішення Харківської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 16 червня 1999 року № 26.

11 листопада 2014 року позивач звернувся до Ради адвокатів Харківської області з заявою на керівництво стажуванням, в якій просив внести запис про нього до реєстру керівників стажування та відкрити для нього три вакантних місця стажистів.

Рішенням Ради адвокатів Харківської області 17 грудня 2014 року №60 позивачу відмовлено в задоволенні його заяви.

Відмовляючи у задоволені позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що даний спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначена статтею 17 КАС України. Згідно з нормами цієї статті юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори і не поширюється на публічно-правові справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

З метою забезпечення належного здійснення та дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

Частиною 1 статті 43 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатське самоврядування ґрунтується на принципах виборності, гласності, обов'язковості для виконання адвокатами рішень органів адвокатського самоврядування, підзвітності, заборони втручання органів адвокатського самоврядування у професійну діяльність адвоката.

У даній справі позивач, який є адвокатом, оскаржує рішення Ради адвокатів України Харківської області від 17 грудня 2014 року, яким йому відмовлено у задоволенні заяви про внесення в реєстр керівників стажування.

Відповідно до пункту 16.1.6 Регламенту Ради адвокатів України, прийнятого Установчим з'їздом адвокатів України від 17 листопада 2012 року з метою реалізації повноважень, наданих Законом, рішення Ради адвокатів України обов'язкові до виконання адвокатами, адвокатськими об'єднаннями, бюро, регіональними органами адвокатського самоврядування.

Виходячи з наведених положень, органи адвокатського самоврядування (збори адвокатів, конференції), їх уповноважені особи (головуючі на зборах, конференціях, члени (делегати) при здійсненні ними дій чи бездіяльності, прийнятті рішень, пов'язаних із реалізацією функцій адвокатського самоврядування, не відносяться до суб'єктів владних повноважень.

За таких обставин, компетенція адміністративних судів, відповідно пункту 4 частини 3 статті 17 КАС України, не поширюється на розгляд спорів, пов'язаних з діяльністю таких органів адвокатського самоврядування.

Статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 2) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Оскільки правовідносини, що виникли у даному спорі між позивачем та Радою адвокатів Харківської області не є публічно-правовими, справу слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Вказаний висновок щодо застосування наведених норм права викладений у постанові Судової палати Верховного Суду України у цивільних та адміністративних справах від 17 лютого 2016 року (справа № 6-2873цс15).

За правилами пункту 1 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 228 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 220-1 КАС України, яка регулює порядок попереднього розгляду справи, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов'язкове скасування судового рішення.

Керуючись статтями 220-1, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року і закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.
Головчук С.В
Ліпський Д.В.