Справа № 2-а-23823/11
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 р. Справа № 876/12079/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Дяковича Т.В., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління соціальної політики Тернопільської міської ради на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління соціальної політики Тернопільської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до управління соціальної політики Тернопільської міської ради, у якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати щорічної разової допомоги, як учаснику війни, та зобов'язати управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради здійснити перерахунок та виплату щорічної разової допомоги до 5 травня відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що є пенсіонером, учасником війни, а тому згідно ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на одержання щорічної разової грошової допомоги в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, однак всупереч зазначеній нормі дана допомога йому була виплачена в 2011 році не в повному розмірі.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2015 року позов задоволений, визнані протиправними дії управління соціальної політики Тернопільської міської ради в особі Тернопільського міського центру з нарахування і виплати допомог щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік у розмірі, меншому, ніж передбачено вимогами ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобов'язано управління соціальної політики Тернопільської міської ради провести нарахування та виплату ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2011рік в розмірі не менше трьох мінімальних пенсій за віком відповідно до вимог ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням виплачених сум.

Відповідач - управління соціальної політики Тернопільської міської ради оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що вона винесена без належного з'ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що управління соціальної політики Тернопільської міської ради на час подання адміністративного позову не могло бути відповідачем у справі, оскільки відповідно до Положення про управління соціальної політики Тернопільської міської ради № 6/4/51 від 05.01.2011 року до функцій апелянта не належало питання про здійснення таких виплат. Крім того, зазначає, що Тернопільським міським центром з нарахування і виплати допомог позивачу була виплачена щорічна разова допомога у 2011 році відповідно до вимог діючого законодавства в розмірі 120 грн.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.ст. 41, 196 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного пристрою.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником війни, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 від 19.09.1997 року та відповідно до вимог ч.5 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня має право на одержання грошової допомоги у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що позивач є учасником війни, якому відповідно до вимог ч.5 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня виплачується грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Розмір отриманої позивачем у 2011 році грошової допомоги до 5 травня суперечить вимогам зазначеного Закону, оскільки має обчислюватися виходячи із законодавчо встановленого розміру мінімальної пенсії за віком. Обов'язок щодо нарахування і виплати спірної недоплати слід покласти на управління соціальної політики Тернопільської міської ради. З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам війни, виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» частина 5 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладена в новій редакції, відповідно до якої учасникам війни щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 такі положення визнані неконституційними.

Отже, з 22 травня 2008 року відновлено дію частини 5 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якої розмір грошової допомоги учасникам війни має становити три мінімальні пенсії за віком.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки у 2011 році дія ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не зупинялась, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо підставності заявлених позовних вимог щодо проведення перерахунку і виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, виплата разової щорічної грошової допомоги учаснику війни до 5 травня за 2011 рік повинна проводитись згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, при вирішенні даного спору щодо виплати допомоги до 5 травня у 2011 році необхідно керуватися Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не постановою Кабінету Міністрів України.

Таким чином, виплата щорічної допомоги до 5 травня за 2011 рік для учасників війни повинна становити три мінімальні пенсії за віком з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає цілком вірним висновок суду першої інстанції про протиправність дій управління соціальної політики Тернопільської міської ради, в особі Тернопільського міського центру з нарахування і виплати допомог, щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік у розмірі, меншому, ніж передбачено вимогами ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що відповідно, спростовує доводи апелянта в цій частині.

Щодо посилань апелянта на те, що управління соціальної політики Тернопільської міської ради на час подання адміністративного позову не могло бути відповідачем у справі, оскільки відповідно до Положення про управління соціальної політики Тернопільської міської ради № 6/4/51 від 05.01.2011 року до функцій апелянта не належало питання про здійснення таких виплат, апеляційний суд зазначає, що статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції, яка діяла на час звернення позивача до суду) передбачено, що саме органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків здійснюють щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління соціальної політики Тернопільської міської ради - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2015 року у справі № 2-а-23823/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий Л.П. Іщук

Судді В.П. Дякович

Т.В. Онишкевич

Ухвала складена в повному обсязі 18.03.2016 року