Справа № 812/1468/15
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тихонов І.В.
Суддя-доповідач - Блохін Анатолій Андрійович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року справа №812/1468/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., при секретарі Святодух О.Б., за участю представника відповідача № 1 Артюхової Л.Т. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Ленінської об'єднаної Державної податкової інспекції у м. Луганська Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Луганської митниці Державної фіскальної служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у справі № 812/1468/15 за позовом ОСОБА_4 до Ленінської об'єднаної Державної податкової інспекції у м. Луганська Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Луганської митниці Державної фіскальної служби про часткове визнання та скасування висновку, визнання та скасування довідки, наказу про звільнення та поновлення на посаді, - ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом у якому, з урахуванням уточнень, просив: - визнати висновок Ленінської ОДПІ у м. Луганську Головного управління Міндоходів у Луганській області №253 від 04.09.2015 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади» протиправним та скасувати в частині встановлення:

1) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік розділу ІІІ «Відомості про нерухоме майно» підрозділу А «Майно, що перебуває у власності, в оренда чи на іншому праві користування декларанта, та витрати декларанта на придбання такого майна або на користування ним» рядку 25 не відображення квартири за адресою: АДРЕСА_2;

2) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік розділу ІІІ «Відомості про нерухоме майно» підрозділу А «Майно, що перебуває у власності, в оренда чи на іншому праві користування декларанта, та витрати декларанта на придбання такого майна або на користування ним» рядку 28 не відображення парко-місце за адресою: АДРЕСА_2;

3) вартість майна (майнових прав) вказаного ОСОБА_4 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, набутого ОСОБА_4 за час перебування на посадах, вказаних у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади» не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_4 із законних джерел, а саме:

- витрати на придбання не задекларованої квартири за адресою: АДРЕСА_2 становлять 733 800,00 грн.;

- витрати на придбання не задекларованого парко-місця АДРЕСА_3 становлять 80 000,00 грн.

- визнати протиправною Довідку Луганської митниці ДФС про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади»;

- визнати незаконним та скасувати наказ Луганської митниці ДФС №428-о від 22.09.2015 про звільнення;

- поновити на посаді начальника відділу митного оформлення №2 митного поста «Сєвєродонецьк» Луганської митниці ДФС з 22.09.2015.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік позивач зазначив все належне йому майно на той час, а саме, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль Фольсфаген-Гольф 2011 року випуску. Першим відповідачем було повідомлено про реєстрацію на ім'я позивача іншого, не задекларованого, майна, з приводу чого були надані пояснення, що 27.11.2013 було укладено з ТОВ «Нові Технології» договори купівлі-продажу майнових прав на квартиру та паркувальне місце за адресою: АДРЕСА_2. За умовами договорів право власності на майнові права покупець набуває після оформлення та підписання сторонами договорів Акту приймання-передачі майнових прав. Тільки після набуття права власності на майнові права на квартиру та паркувальне місце, покупець самостійно повинен оформити правовстановлюючі документи. Як зазначив позивач, на теперішні час договори не виконані в повному обсязі ані зі сторони позивача, ані зі сторони продавця внаслідок проведення антитерористичної операції та встановлення на цих територіях режиму так званої Луганської народної республіки. Отже такі обставини, на думку позивача, унеможливило реєстрацію прав на зазначене нерухоме майно та отримання відповідних Свідоцтв про право власності. Про реєстрацію вказаного майна на його ім'я дізнався саме від першого відповідача.

Крім того, позивач зазначив, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №44115153 від 18.09.2015 за ним 16.05.2014 зареєстровано квартиру АДРЕСА_2. Підставою виникнення права власності є Свідоцтво про право власності серія та номер НОМЕР_2, виданий 18.05.2014. Позивач звертає увагу, що 18.05.2014 це був вихідний день. Згідно цього Витягу за позивачем зареєстроване парко-місце АДРЕСА_3.

Позивач зазначив, що ніколи не звертався до Реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції Луганської області для реєстрації своїх майнових прав на вказану квартиру та парко-місце, а отже, на думку позивача, відсутні ознаки умисного приховування недекларування такого майна.

Також позивач зазначив, що перший відповідач не взяв до уваги його письмові пояснення, обставини, викладені в поясненні не перевірив, а перевірку провів однобоко та поверхнево, чим, на переконання позивача, порушив загальні принципи очищення влади, а саме презумпція невинуватості та гарантування прав на захист.

Позивач також не погоджується з висновком першого відповідача щодо перевищення сум витрат на придбання не задекларованого нерухомого майна, оскільки перший відповідач не запитував пояснень з цього приводу та належні документи для підтвердження понесених витрат на придбання майна отриманим доходам. Під час перевірки першим відповідачем не досліджувалось питання реальності понесених позивачем витрат. Питання з цього приводу не запитувались. Надані позивачем документи для підтвердження платоспроможності за вказаними Договорами взагалі не відображені та не враховувались при винесенні оскаржуваного Висновку. Крім того, позивач зазначив, що відповідач підтверджує суми нарахованого (виплаченого) доходу у сумі 1 000 209,20 грн. за період з 1998 року. А позивач стверджує, що працює в митних органах з 15 березня 1993 року.

Отже, висновок першого відповідача про суму нарахованого (виплаченого) доходу в сумі 1 000 209,20 грн. не повний та необґрунтований належними доказами, а саме даними позивача декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за час перебування на посадах, відповідно до Закону України «Про очищення влади».

22.09.2015 другий відповідач наказом №428-о позивача було звільнено з займаної посади начальника відділу митного оформлення №2 митного поста «Сєвєродонецьк» з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади" відповідно до пункту 7І ч.1 ст.36 КЗпП України на підставі довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади".

Даний наказ позивач вважає незаконним, оскільки підставою для звільнення є довідка про результати перевірки, яка складено у відповідності до Висновку першого відповідача №253 від 04.09.2015, яка оскаржується позивачем.

Позивач вважає, що другий відповідач вчинив протиправну бездіяльність, а саме не звернувся із належним запитом до першого відповідача з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації про зазначення недостовірної інформації про майно в декларації та належного обґрунтування невідповідності сум і доходів сумі понесених витрат. Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у справі № 812/1468/15, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано висновок Ленінської ОДПІ у м. Луганську Головного управління Міндоходів у Луганській області №253 від 04.09.2015 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади» в частині встановлення вартості майна (майнових прав) вказаного ОСОБА_4 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, набутого ОСОБА_4 за час перебування на посадах, вказаних у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», що не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_4 із законних джерел, а саме:

- витрат на придбання не задекларованої квартири за адресою: АДРЕСА_2 становлять 733 800,00 грн.;

- витрат на придбання не задекларованого парко-місця АДРЕСА_3 становлять 80 000,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано наказ Луганської митниці ДФС №428-о від 22.09.2015 про звільнення ОСОБА_4 з посади начальника відділу митного оформлення №2 митного поста «Сєвєродонецьк» Луганської митниці ДФС.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника відділу митного оформлення №2 митного поста «Сєвєродонецьк» Луганської митниці ДФС з 23 вересня 2015 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин справи, просили скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга відповідача № 1 обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано, що контролюючим органом під час перевірки встановлено як недостовірність відомостей щодо наявності майна, так і невідповідність вартості майна, вказаного у деклараціях. Судом першої інстанції неправомірно взято до уваги як належний доказ розписку родички позивача про позичання йому 20.11.2013 р. коштів 250 000 грн.

В апеляційній скарзі відповідача № 2, зазначено, що Луганською митницею ДФС повністю дотримані положення Закону України «Про очищення влади» та Порядок проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьої і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 563. Довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» стосовно ОСОБА_4, яка послужила підставою звільнення останнього, була складена Луганською митницею ДФС обґрунтовано та правомірно.

В судовому засіданні представник відповідача № 1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідач № 2 надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі представника митного органу.

Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте своїм правом бути присутнім в судовому засіданні не скористався.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представника відповідача № 1, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів апеляційних скарг, дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

ОСОБА_4 15.03.1993 року був прийнятий на посаду інспектора Луганської митниці та перебував на різних посадах органів митного контролю до 22.09.2015, остання посада - начальник відділу митного оформлення № 2 митного поста «Сєвєродонецьк». Відповідно до запису у трудової книжки ОСОБА_4 був звільнений на підставі п.7І ч.1 ст.36 КЗпП України (том 1 а.с.82-89). Факт звільнення з займаної посади також підтверджується наказом Луганської митниці ДФС від 22.09.2015 №428-о (том 1 а.с.80).

13.02.2015 ОСОБА_4 подав декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, в якій:

- в розділі ІІІ «Відомості про нерухоме майно», а саме що перебуває у власності, в оренді чи іншому праві користування декларанта, та витрати декларанта на придбання такого майна або на користування ним, в п.25 зазначено квартира загальною площею 54 кв.м. за адресою АДРЕСА_1;

- в розділі ІV «Відомості про транспортні засоби», а саме що перебуває у власності, в оренді чи іншому праві користування декларанта, та витрати декларанта на їх придбання (користування), в п.35 зазначено автомобіль VOLKSWAGEN GOLF 2011 року випуску (том 1 а.с.14-22).

05.03.2015 позивачем на ім'я в.о. начальника Луганської митниці ДФС було написано заяву про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», якою надав згоду (том 1 а.с.175).

06.03.2015 другий відповідач - Луганська митниці ДФС, надіслала першому відповідачу - Ленінській ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області запит про проведення перевірки (том 1 а.с.176). До вказаного запиту надана копія заяви позивача про проведення перевірки, копія паспорта (том 1 а.с.167-169), декларація про майно, доходи, втрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік (том 1 а.с.170-174), копія трудової книжки (том 1 а.с.160-166).

07.04.2015 за № 5138/12-14-17-02/02 на адресу Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції було направлено запит про надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме ОСОБА_4 (том 1 а.с.159).

На вказаний запит було надано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб'єкта ОСОБА_4 (том 1 а.с.151-158).

При розрахунку вартості майна (майнових прав) вказаного ОСОБА_4 у декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади» (том 1 а.с.147-149) були враховані дані про доходи позивача за період з 01.10.1998 по 31.12.2014 (том 1 а.с.150).

З висновку розрахунку вартості майна (майнових прав) вказаного ОСОБА_4 у декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади», а саме квартири за адресою АДРЕСА_4, вбачається, що сума отриманого доходу перевищує понесені витрати на сплату першого внеску за квартиру та щомісячні платежі (том 1 а.с.149).

З висновку розрахунку вартості майна (майнових прав) вказаного ОСОБА_4 у декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади», а саме автомобіля VOLKSWAGEN GOLF 2011 року випуску, вбачається що сума отриманого доходу перевищує понесені витрати на придбання автомобіля. (том 1 а.с.148)

З висновку розрахунку вартості майна (майнових прав) вказаного ОСОБА_4 у декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади», а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2 та парко-місце за цією ж адресою, вбачається, що сума отриманого доходу за період з 1998 року по грудень 2013 року менша ніж понесені витрати на придбання цього майна. (том 1 а.с.147)

До цього висновку Ленінська об'єднана Державна податкова інспекція у м. Луганська Головного управління Міндоходів у Луганській області дійшла з огляду на те, що згідно пояснення ОСОБА_4 (том 1 а.с.129-130) для придбання квартири та парко-місця за адресою АДРЕСА_2, було використано кошти від продажу будинку за адресою: АДРЕСА_6 у сумі 316403,00 грн. та земельної ділянки за цією адресою у сумі 71685,00 грн. Але згідно п.п.2.2 п.2 договору купівлі-продажу №1075 від 29.11.2013 будинок за адресою АДРЕСА_5 було продано за 149000,00 грн. (том 1 а.с.143-146). Загальна сума, отримана від продажу будинку та земельної ділянки становить 220685,00 грн. (14900,00 грн. + 71685,00 грн.), відображена у формі №1ДФ за 4 квартал 2013 року. Згідно висновку, сума отриманого доходу за період з 1998 року по грудень 2013 року становить 1000209,20 грн. (779524,20 грн. + 220685,00 грн.). Сума видатків на придбане майно складається: - з витрат на придбання квартири за адресою АДРЕСА_1 та сплату внесків за іпотечним договором до листопада 2013 року ця сума становить 25250,00 + (21600,00 х 7) = 176450,00 грн.; - з витрат на придбання автомобіля VOLKSWAGEN GOLF 2011 року випуску у сумі 20000,00 грн.; - з витрат на придбання парко-місця №115 та квартири АДРЕСА_2 загальною сумою 813800 грн. Таким чином, сума отриманого доходу менша ніж понесені витрати на придбання квартири та парко-місця на 190040,80 грн. (том 1 а.с.147).

За результатами перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади» Ленінська об'єднана Державна податкова інспекція у м. Луганська Головного управління Міндоходів у Луганській області склала висновок №253 від 04.09.2015, який є предметом оскарження (том 1 а.с.120-121).

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем № 1 - Ленінською ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області при здійсненні перевірки не в повному обсязі дули досліджені доходи ОСОБА_4 під час перебування на посадах передбачених у п.1-11 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади», що в свою чергу призвело до передчасного висновку про невідповідність наявній податкової інформації про доходи, отримані ОСОБА_4 із законних джерел, витратам на придбання нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2, а саме квартири №283 та парко-місця №115.

Також, суд першої інстанції прийняв як належний доказ показання свідка ОСОБА_6, яка підтвердила про позичання грошей у розмірі 250000 грн. ОСОБА_4 для купівлі квартири в м. Луганську.

З таким висновком суду першої інстанції, не погоджується колегія суддів, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що за ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт громадянина України серія та номер: НОМЕР_3, виданий 29.05.2003 Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області, зареєстровано об'єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_3, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1 а.с.39-40). Дата державної реєстрації 27.05.2014. Підстава виникнення права власності - свідоцтво про право на власність серія та номер: НОМЕР_4, виданий 28.05.2014.

Також встановлено, що за ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт громадянина України серія та номер: НОМЕР_3, виданий 29.05.2003 Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області, зареєстровано об'єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1 а.с.41-42). Дата державної реєстрації 16.05.2014. Підстава виникнення права власності - свідоцтво про право на власність серія та номер: НОМЕР_2, виданий 18.05.2014.

Вказані права власності на нерухомі об'єкти виникли у позивача на підставі укладених між позивачем та ТОВ «Нові технології» договорів купівлі-продажу майнових прав (том 1 а.с.23-38).

Також за результатами проведеної перевірки другим відповідачем Луганською митницею ДФС складено довідку (том 1 а.с.207), яку позивач просив визнати протиправною та скасувати.

На підставі зазначеної довідки позивача наказом Луганської митниці ДФС №428-о від 22.09.2015 було звільнено з займаної посади на підставі п.7-2 ч.1 ст.36 КЗпП України (том 1 а.с.208-209), який оскаржується позивачем.

Порядок проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених ч.ч.3, 4 ст.1 Закону України «Про очищення влади» затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №563.

Порядок проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади» затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03.11.2014 №1100, зареєстрованого Міністерством юстиції України 04.11.2014 за №1385/26162.

Цей Порядок визначає процедуру проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» (далі - відомості), зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1-11 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади» (далі - Закон), у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік (далі - декларація), за формою, встановленою Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі - перевірка). Цей Порядок визначає процедуру проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» (далі - відомості), зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1-11 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади» (далі - Закон), у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік (далі - декларація), за формою, встановленою Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі - перевірка).

Відповідно до п.6 Порядку №1100 (у редакції, що діяла на час складання висновку) за результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

З аналізу вищезазначених постанови КМУ та наказу Мінфіну вбачається, що проводиться перевірка достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади» осіб, яких наведено у пунктах 1-11 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", за весь період перебування на посадах.

У розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України «Про очищення влади» очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 цього Закону очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_7, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону України «Про очищення влади» протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій ст. 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою ст. 4 цього Закону.

За змістом ч. 8 ст. 3 Закону України «Про очищення влади» заборона, передбачена ч. 3 ст. 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої ст. 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Частиною 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» визначено, що перевірці підлягають: 1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; 2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Процедуру проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону про очищення влади (далі - відомості), зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1- 11 частини першої статті 2 Закону про очищення влади, у деклараціях, за формою, встановленою Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі - перевірка) встановлено Порядком № 1100.

Пунктом 3 цього Порядку визначено загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки, який включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Згідно ч. 14 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» керівник органу, передбачений ч. 4 цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пп. 1 та/або 2 ч. 5 цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої ст. 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Аналізуючи вказані вище положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що недостовірність відомостей, яка може бути підставою для звільнення особи та застосування до неї відповідних заборон, повинна встановлюватися в сукупності з невідповідністю вартості майна, яке належить особі. Тобто саме собою неповне декларування наявного у особи майна не може бути підставою для застосування Закону про очищення влади в частині звільнення особи з посади в разі, якщо це майно було набуте особою на законних підставах та за рахунок коштів, отриманих із законних джерел.

Вживання у тексті частини восьмої статті 3 Закону про очищення влади єднального і розділового сполучника «та/або» дозволяє дійти висновку, що вказана заборона застосовується до осіб за наявності одного з двох критеріїв.

За першим критерієм необхідно враховувати, що підставами для звільнення є недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру та невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Отже, недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у декларації, не є самостійним критерієм для заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону. Ця обставина обов'язково повинна бути поєднана з висновком про невідповідність вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел.

За другим критерієм достатньою підставою для звільнення є невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Таким чином, для вжиття заборони за першим критерієм необхідно встановити недостовірність відомостей та невідповідність вартості майна (майнових прав), зазначених у деклараціях, доходам, отриманим із законних джерел.

Сама інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування заборони без врахування обов'язкових умов, що таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 Закону, і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел.

Наявність у висновку про результати перевірки інформації про підтвердження законності джерел набуття майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування відповідної заборони.

Посилання позивача на те, що про реєстрацію на його ім'я нерухомого майна квартири та парко-місця за адресою: АДРЕСА_2, дізнався лише з оскаржуваного висновку, суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги, оскільки дії державного реєстратора в частині здійснення реєстраційних дій за ОСОБА_4 права власності на нерухоме майно, з підстав зазначених у позові, у судовому порядку не визнані протиправними. Суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що позивач при складанні декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік розділу ІІІ «Відомості про нерухоме майно» підрозділу А «Майно, що перебуває у власності, в оренда чи на іншому праві користування декларанта, та витрати декларанта на придбання такого майна або на користування ним» рядку 25 не відобразив квартиру за адресою: АДРЕСА_2, яка перебуває у його власності, у рядку 28 не відобразив парко-місце АДРЕСА_3, що призвело до правильного висновку Ленінської ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області щодо недостовірності даних про майно декларанта, а тому в цій частині позовні вимоги ОСОБА_4 не підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції зазначив, що відповідачем - Ленінською ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області не в повному обсязі здійснено перевірку набутого майна (його вартості) джерелам доходів. Під час судового засідання свідок ОСОБА_6, підтвердила про позичання грошей у розмірі 250000 грн. ОСОБА_4 для купівлі квартири в м. Луганську. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем - Ленінською ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області при здійсненні перевірки не в повному обсязі дули досліджені доходи ОСОБА_4 під час перебування на посадах передбачених у п.1-11 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади», що в свою чергу призвело до передчасного висновку про невідповідність наявній податкової інформації про доходи, отримані ОСОБА_4 із законних джерел, витратам на придбання нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2, а саме квартири №283 та парко-місця №115.

З таким висновком суду першої інстанції, не погоджується колегія суддів, з огляду на таке.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

По справі № 6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року Верховний Суду України дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.

Отже, розписка про отримання грошових коштів не містить зобов'язання про їх повернення.

Таким чином, суди не встановили справжньої правової природи укладеного між сторонами договору та дійшли помилкового висновку про укладення договору позики.

Отже, у справі, яка переглядається, судами неправильно застосовано статті 1046, 1047, 1049 ЦК України та зроблено помилковий висновок про те, що між сторонами укладено договір позики.

В матеріалах справи наявна копія розписки (том1 а.с.107) у якій зазначено про отримання позивачем від ОСОБА_6 250 000 гривень борг, але не зазначено зобов'язання про їх повернення.

Колегія суддів критично відноситься до показань свідка ОСОБА_6, з огляду на те, що вона є родичкою позивача, та не надала суду відповідний документ, а саме свідоцтво про отримання спадщини, на підтвердження отримання вищевказаною суми у спадщину.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що розписка та показання свідка ОСОБА_6 не є належними та допустимими доказами у розумінні ч. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, під час проведення перевірки, позивача надавав пояснення на ім'я начальника Ленінського ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області щодо отриманих доходів ( том1 а.с. 129 -130) в яких не зазначав про отримання позики від сестри у розмірі 250 000 гривень.

Згідно письмового пояснення ОСОБА_4 для придбання квартири та парко - місця АДРЕСА_3, було використано кошти від продажу будинку за адресою АДРЕСА_5 у сумі 316403,00грн. згідно договору купівлі-продажу №1075 від 29.11.2013. та земельної ділянки за цією ж адресою у сумі 71685 грн. згідно договору купівлі-продажу №1124 від 18.12.201 .

Але згідно п.п.2.2 п.2 договору купівлі-продажу №1075 від 29.11.2013р. будинок за адресою АДРЕСА_5 було продано за 149000 грн. Таким чином, інформація в поясненнях позивача не відповідає наявній у контролюючого органу інформації про суму отриманого доходу від продажу будинку та земельної ділянки, сума отриманого доходу від продажу позивачем протиправно збільшена на 167403 грн.

Отже, суб'єкт повноважень владних - Ленінська об'єднана Державна податкова інспекція у м. Луганська Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, і не порушив права та законні інтереси позивача.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмовлення у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною Довідку Луганської митниці ДФС від 18.09.2015 про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що саме рішення суб'єкта владних повноважень може бути визнано протиправним та скасовано.

Відповідно до п.36 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених ч.ч.3, 4 ст.1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №563, на підставі відповіді/висновку/копії судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки, відповідальний структурний підрозділ у триденний строк (з дня надходження останньої відповіді/висновку/копії судового рішення або з дня надходження відповіді/висновку/копії судового рішення, який є підставою для застосування заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону) готує довідку про результати перевірки за формою згідно з додатком 5 та подає її керівнику органу.

Таким чином, Довідка Луганської митниці ДФС від 18.09.2015 про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», щодо якої заявлено позовні вимоги, є лише документом, який засвідчує факт проведення перевірки та його результати, а тому не є рішенням суб'єкта владних повноважень, який може бути оскаржений у судовому порядку.

Щодо позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування наказу Луганської митниці ДФС №428-о від 22.09.2015 про звільнення, та поновлення ОСОБА_4 на посаді начальника відділу митного оформлення №2 митного поста «Сєвєродонецьк» Луганської митниці ДФС з 22.09.2015 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.7-2 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є підстави, передбачені Законом України «Про очищення влади».

Прийняття другим відповідачем Луганською митницею ДФС оскаржуваного позивачем наказу про його звільнення є наслідком дій першого відповідача - складання висновку № 253 від 04.09.2015 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади», щодо якої у судовому засіданні встановлена правомірність прийнятого рішення.

За таких підстав оскаржуваний наказ Луганської митниці ДФС №428-о від 22.09.2015 про звільнення ОСОБА_4 не підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при розгляді справи припустив порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню. На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Ленінської об'єднаної Державної податкової інспекції у м. Луганська Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Луганської митниці Державної фіскальної служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у справі № 812/1468/15 - задовольнити. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у справі № 812/1468/15 - скасувати. У задоволенні позову ОСОБА_4 до Ленінської об'єднаної Державної податкової інспекції у м. Луганська Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Луганської митниці Державної фіскальної служби про часткове визнання та скасування висновку, визнання та скасування довідки, наказу про звільнення та поновлення на посаді - відмовити. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складення в повному обсязі. Повний текст постанови виготовлено 21 березня 2016 року.

Колегія суддів А.А. Блохін

Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок