Справа № 2а/0370/279/11
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" березня 2016 р. м. Київ К/800/24756/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Приходько І. В.
Бухтіярової І. О. Костенка М. І.

при секретарі судового засідання Бовкуні В.В.,

за участю представників сторін: від позивача - ОСОБА_4., ОСОБА_5,

від відповідача - Березина Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2014 р.

у справі № 2а/0370/279/11 (№ 12736/11/9104)

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2011 року суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_4 (далі - позивач, СПД-ФО ОСОБА_4.) звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області (далі - відповідач, Луцька ОДПІ), в якому просив суд визнати нечинним податкове повідомлення-рішення від 23.12.2010 р. № /1.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 25.02.2011 р. в задоволенні адміністративного позову - відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2014 р. постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25.02.2011 р. скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено: визнано нечинним податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 23.12.2010 р. № /1.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального права, просив скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2014 р. та залишити в силі постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25.02.2011 р.

Крім того, представник відповідача в судовому засіданні 16.03.2015 р. звернувся з клопотанням про заміну відповідача, Луцької об'єднаної державної податкової інспекції, на належного відповідача, Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області.

Заявлене клопотання розглянуто в порядку визначеному статтею 55 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач у письмових запереченнях та в судовому засіданні проти доводів касаційної скарги заперечував, вважає оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції законним, обґрунтованим та прийнятим у відповідності до норм діючого законодавства, а тому просив суд касаційну скаргу податкового органу залишити без задоволення, рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 11.10.2010 р. по 29.10.2010 р., на підставі направлення від 11.10.2010 р. № 04867 та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, посадовими особами Луцької ОДПІ була проведена документальна планова перевірка СПД-ФО ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 р. по 30.06.2010 р., за результатами якої складено акт від 03.11.2010 р. № 7664/17-2/НОМЕР_1 та встановлено порушення позивачем, зокрема, вимог підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2, підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3, підпункту 7.3.1 пункту 7.3, підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7, пункту 9.4 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість до сплати за серпень-грудень 2009 року на суму 111 889 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 12.11.2010 р. № /0, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 168 683,50 грн., з яких 111 889 грн. - за основним платежем та 56 794,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

За результатами оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення від 12.11.2010 р. № /0 у порядку адміністративного оскарження, Луцькою ОДПІ було прийнято рішення від 15.12.2010 р. № 17918/Ш/25-006, яким частково скасоване податкове повідомлення-рішення від 12.11.2010 р. № /0 в сумі 850 грн. зайво застосованої штрафної (фінансової) санкції, в іншій частині оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Так, на підставі акта перевірки від 03.11.2010 р. № 7664/17-2/НОМЕР_1 та рішення від 15.12.2010 р. № 17918/Ш/25-006, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 23.12.2010 р. № /1, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 167 833,50 грн., з яких 111 889 грн. - за основним платежем та 55 944,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Як вбачається з акту перевірки від 03.11.2010 р. № 7664/17-2/НОМЕР_1 підставою для нарахування позивачу зазначених податкових зобов'язань слугували твердження перевіряючих про те, що позивач перебуваючи на загальній системі оподаткування, обліку та звітності, в період з 01.01.2009 р. по 20.06.2009 р. здійснив операції з поставки товарів на загальну суму 302 273,90 грн. (без урахування податку на додану вартість), і при цьому не подав заяву до податкового органу про реєстрацію його платником податку на додану вартість з липня 2009 року, як того вимагають положення податкового законодавства, а зареєструвався таким платником лише у грудні 2009 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив з тих мотиві, що позивач не оспорює встановлені в ході перевірки порушення, у свою чергу відповідачем в повній мірі доведено факт такого порушення, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення було прийнято податковим органом правомірно і не підлягає задоволенню.

Скасовуючи рішення окружного адміністративного суду та приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач умисно не уникав від реєстрації платником податку на додану вартість, а лише не знав про необхідність реєстрації платником податку на додану вартість у разі досягнення обсягу поставки понад 300 000 грн., тому застосування до такого платника податків фінансових санкцій суперечить принципам визначеним частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів касаційної інстанції не може погодитись з такою позицією суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість» особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Згідно пункту 9.4 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість» якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом.

Якщо особа укладає одну чи більше цивільно-правових угод (договорів), унаслідок виконання яких планується здійснення оподатковуваних операцій, обсяг яких перевищуватиме протягом звітного податкового періоду у два чи більше разів суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, то така особа зобов'язана зареєструватися як платник цього податку до кінця такого звітного податкового періоду.

Особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, сума валового доходу позивача за І півріччя 2009 року складає 348 117 грн., що вказує на обов'язок такого суб'єкта господарювання зареєструватися платником податку на додану вартість.

При цьому, необізнаність позивача про необхідність зареєструватися платником податку на додану вартість за встановлених обставин, на що покликається суд апеляційної інстанції, не є підставою для його звільнення від законодавчо передбаченої відповідальності.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правомірного висновку відмовивши у задоволенні позовних вимог СПД-ФО ОСОБА_4, у зв'язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України на підставі положень статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України скасовує рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване помилково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 55, 160, 163, 211, 220, 221, 223, 226, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Здійснити процесуальне правонаступництво відповідача, Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області, на належного відповідача, Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області.

Касаційну скаргу Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області - задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2014 р. - скасувати, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25.02.2011 р. - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис) І.В. Приходько
Судді: (підпис) І.О. Бухтіярова
(підпис) М.І. Костенко