Справа № 821/227/16
Суддя: Циганій С.І.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/227/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Циганій С.І.,

при секретарі: Пономаренко М.М.,

за участю представника позивача - Сапіги Д.П., представника відповідача - Оперчук О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" до Державної податкової інспекції у м.Херсоні ГУ ДФС у Херсонської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Публічне акціонерне товариство "Таврійська будівельна компанія" звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.01.2015р. №.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ «Таврійська будівельна компанія» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з платниками податків контрагентами-постачальниками ТОВ «Херсоноблпаливо» за березень 2015р. та ТОВ «Таврос» за квітень 2015р., подальшого використання, реалізації придбаних товарно-матеріальних цінностей (робіт, послуг) та відображення здійснених фінансово-господарських операцій у податковій звітності, є хибними, не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового та іншого законодавства, а прийняте на їх підставі податкове повідомлення-рішення є незаконними та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав зазначених в письмових запереченнях. В яких зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ДПІ у м.Херсоні Головного управління Міндоходів ДФС у Херсонській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ «Таврійська будівельна компанія» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з платниками податків контрагентами-постачальниками ТОВ «Херсоноблпаливо» за березень 2015р. та ТОВ «Таврос» за квітень 2015р., подальшого використання, реалізації придбаних товарно-матеріальних цінностей (робіт, послуг) та відображення здійснених фінансово-господарських операцій у податковій звітності. За результатами якої складено акт №227/21-03-22-04/32702078 від 13.10.2015р. (далі - акт).

На думку перевіряючих позивачем порушено: ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України. В результаті чого відповідач зробив висновки, що позивачем занижено суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 112088,00 грн., у тому числі: березень 2015р. - у сумі 82511,00 грн.; квітень 2015р. - у сумі 29577,00 грн.

Підставою для встановлення таких порушень слугувало те, що перевіркою неможливо підтвердити факт реальності здійснення господарських відносин між ПАТ «Таврійська будівельна компанія» та ТОВ «Херсоноблпаливо», ТОВ «Таврос».

На підставі висновків вказаного акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 27.10.2015р., яким визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 68132,00 грн., в т.ч. 112088,00 грн. - основного платежу, та 56044,00 грн. - штрафні санкції.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

З огляду на те, що відповідач стверджував про те, що у ПАТ «Таврійська будівельна компанія» відсутні документи щодо здійснення господарських операцій з ТОВ «Херсоноблпаливо», ТОВ «Таврос», судом досліджено реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами та встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст.3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється господарська діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь- яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Судом встановлено, що 26.01.2015р. між ПАТ «Таврійська будівельна компанія» та ТОВ «Херсонське обласне паливо постачальне підприємство «Херсоноблпаливо» укладено договір 5П. Відповідно до п.1.1 зазначеного договору, предметом цього договору є постачання вугільної продукції (далі-товар) в асортименті, кількості, показникам і цінам, вказаним у специфікаціях (додатках до даного договору), які є невідємною частиною даного Договору.

На виконання умов даного договору позивачем надано суду наступні докази: специфікація №4 від 26.01.2015р., накладна №018/22 від 07.03.2015р., товарно-транспортна накладна від 07.03.2015р., податкова накладна від 26.01.2015р., специфікація №5 від 26.01.2015р., накладна №5/4 від 18.03.2015р., товарно-транспортна накладна від 18.03.2015р., податкова накладна від 26.01.2015р., специфікація №6 від 26.01.2015р., накладна №74 від 21.03.2015р., товарно-транспортна накладна від 21.03.2015р., податкова накладна від 26.01.2015р., специфікація №7 від 26.01.2015р., накладна №8/4 від 25.03.2015р., товарно-транспортна накладна від 25.03.2015р., податкова накладна від 26.01.2015р., додаткову угоду №3 від 16.02.2015р. між ПАТ «Таврійська будівельна компанія» та ФОП ОСОБА_3 на перевезення, додаткова угода №7/1 від 23.04.2015р. між ПАТ «Таврійська будівельна компанія» та ФОП ОСОБА_3 на перевезення, Акт здачі прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000014, Акт здачі прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000016, Акт здачі прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000017, журнал реєстрації довіреностей.

Факт оплати товару підтверджується наданими суду позивачем доказами, а саме: платіжним дорученням №302 від 17.03.2015р., платіжним дорученням №325 від 18.03.2015р., платіжним дорученням №335 від 19.03.2015р., платіжним дорученням №336 від 19.03.2015р., платіжним дорученням №345 від 20.03.2015р., платіжним дорученням №382 від 24.03.2015р., платіжним дорученням №381 від 24.03.2015р., платіжним дорученням №404 від 25.03.2015р., платіжним дорученням №427 від 26.03.2015р., платіжним дорученням №436 від 27.03.2015р., платіжним дорученням №447 від 01.04.2015р., платіжним дорученням №454 від 03.04.2015р.

Судом встановлено, що 24.02.2015р. між ПАТ «Таврійська будівельна компанія» та ТОВ «Тарвос» укладено договір № ДГ-0000023. Відповідно до п.1.1 зазначеного договору, предметом цього договору є постачання вугільної продукції (далі-товар) в асортименті, кількості, показникам і цінам, вказаним у специфікаціях (додатках до данного договору), які є невідємною частиною даного Договору.

На виконання умов даного договору позивачем надано суду наступні докази: специфікація №1 від 24.02.2015р., специфікація №2 від 24.02.2015р. видаткова накладна №РН-0000118 від 23.04.2015р., рахунок фактура №СФ-0000194 від 23.04.2015р., товарно- транспортна накладна №118 від 23.04.2015р., видаткова накладна №РН-0000122 від 24.04.2015р., рахунок-фактура №СФ-0000197 від 24.04.2015р., товарно-транспортна накладна №122 від 24.04.2015р., податкові накладні від 24.02.2015р., картки рахунку №203 за березень, квітень 2015р., журнал реєстрації довіреностей.

Факт оплати товару підтверджується наданими суду позивачем доказами, а саме: платіжним дорученням №622 від 24.04.2015р., платіжним дорученням №611 від 24.04.2015р., платіжним дорученням №635 від 28.04.2015р., платіжним дорученням №639 від 29.04.2015р.

Суд зазначає, що позивачем надано первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій щодо надання послуг.

Враховуючи, що позивачем, як доказ здійснення господарської операції, були надані суду належним чином засвідчені копії первинних документів, які відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" фіксують факт здійснення господарської операції та подальшої її реалізації, суд вважає висновок контролюючого органу про неможливість підтвердження факту реального здійснення господарських операцій між позивачем та його котрагентами безпідставним.

Щодо встановлення контролюючим органом порушень ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в наслідок чого занижено суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 112088,00 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПКУ датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду. Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем. Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

В пункті 198.3 статті 198 ПКУ зазначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПКУ визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної. Платники податку, що застосовували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку. Для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно з метою подальшого продажу таке право зберігається до моменту продажу такого заставленого майна.

Таким чином, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

Враховуючи, те що позивачем, як доказ здійснення господарської операції, були надані суду належним чином засвідчені копії первинних документів, які відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" фіксують факт здійснення господарської операції, суд доходить висновку, що висновок відповідача щодо порушень ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України є безпідставним.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що податкове повідомлення-рішення від 27.10.2015р. № прийнято відповідачем безпідставно, а тому підлягає скасуванню.

В ході судового розгляду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність прийнятого ним рішення, в той час як позивач надав достатні та належні докази зворотного.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.10.2015р. Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" () сплачений судовий збір в сумі 2521,98 грн. (дві тисячі п'ятсот двадцять одна гривня 98 коп.) шляхом безспірного списання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 18 березня 2016 р.

Суддя Циганій С.І.

кат. 8.3.3