Справа № 810/496/16
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/496/16

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року 810/496/16

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об’єднання "Ромсат"

до

Київської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області

про

визнання протиправними дій та зобов’язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв’язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості, скасованого у судовому порядку, товариством надмірно сплачено митні платежі як умова розмитнення товарів та випуск їх у вільний обіг. При цьому вказав, що товариство звернулось із відповідною заявою про повернення коштів до митного органу, однак позивачу відмовлено у її задоволенні.

На думку позивача, відмова відповідача є незаконною, а тому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у поверненні коштів та зобов’язати прийняти та подати до відповідного органу Державної казначейської служби України висновок про повернення надмірно сплачених коштів.

Відповідач - Київська митниця ДФС позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів не тягне за собою автоматичного визнання числового значення митної вартості та методу визначення митної вартості товарів, заявлених позивачем. При цьому, відповідач вважає, що відсутні підстави для повернення зазначених у заяві коштів, оскільки відсутнє судове рішення щодо визнання рівня митної вартості імпортованих позивачем товарів за основним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору).

Щодо зобов’язання скласти та надати висновок органу Державної казначейської служби України про повернення позивачу надмірно сплачених коштів відповідач зазначив, що дана вимога є формою втручання в дискреційні повноваження органів державної влади та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, на підставі чого просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач - Головне управління Державної казначейської служби України в Київській області будь-яких пояснень з приводу заявленого позову до суду не надав.

У судове засідання сторони, які належним чином були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, не з'явились.

Разом з цим, до суду надійшли клопотання представників позивача та Київської митниці ДФС про розгляд справи за їх відсутністю в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, а також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, суд вважає за можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Київською обласною митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 17.09.2012 № 125000004/2012/011142/2, згідно з яким здійснено коригування заявленої позивачем митної вартості товарів у сторону збільшення та встановлено, що митна вартість супутникових цифрових TV - тюнерів (приймачів) телевізійного сигналу без екрану DCD3122, торгівельної марки Star Track складає 172000,00 USD.

Не погоджуючись із митною вартістю товарів, визначену митним органом, позивач скористався наданим частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України правом на звернення до митного органу із заявою про випуск товарів, що декларуються, у вільний обіг на умовах фінансової гарантії.

В подальшому, позивач, не погодившись із прийнятим митним органом рішенням про коригування митної вартості товарів, оскаржив його до суду.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 26 березня 2013 року у справі №2а-6008/12/1070 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "РОМСАТ" до Київської обласної митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області адміністративний позов задоволено частково, рішення митниці від 17 вересня 2012 року №125000004/2012/011142/2 про коригування митної вартості товарів визнано протиправним та скасовано.

Таке рішення суду першої інстанції ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 листопада 2013 року - залишено без змін.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського окружного адміністративного суду у справі №2а-6008/12/1070, суд дійшов висновку, що митний орган неправомірно відмовив позивачеві у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товару. При цьому, судом було встановлено, що документи, подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Ромсат" до митного органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, містять усю необхідну інформацію про вартість товару та транспортних послуг, а також реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. У судовому рішенні вказано, що твердження митного органу про неможливість застосування обраного позивачем методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), у судовому засіданні спростовані.

Не погоджуючись із відмовою відповідача, позивач звернувся до суду із позовом.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2016 року, постанову Київського окружного адміністративного суду від 02 червня 2014 року в частині стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Ромсат" через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві скасована, в цій частині прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову. В іншій частині постанову Київського окружного адміністративного суду від 02 червня 2014 року - залишено без змін.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду у справі №810/2560/14, суд дійшов висновку, що позивач вчинив усі залежні від нього дії для повернення надмірно сплачених коштів, проте відповідачами всупереч нормативних приписів законодавства не було такі кошти повернено. При цьому, судом було встановлено, що відповідачами не заперечується факт сплати позивачем митних платежів та їх розміру, які підлягають поверненню ТОВ "Науково-виробнича компанія "Ромсат" як надмірно сплачені.

Надану відповідачем відповідь позивач розцінив як відмову у задоволенні його вимоги та звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

При цьому, судом встановлено, що цій відмові передували дві інші відмови на аналогічні заяви про повернення надмірно сплачених коштів від 14.03.2014 №06-1-47/4/12-1849 та від 26.10.2015 №9008/2/10-70-25-01-47, які містили такі ж підстави для їх обґрунтування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного та Податкового кодексів України, а також іншими законами України з питань оподаткування.

За правилами статті 289 Митного кодексу України обов'язок із сплати митних платежів у разі ввезення товарів на митну територію України виникає з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України.

Статтею 295 Митного кодексу України визначено, що митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов'язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов'язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

У відповідності до статті 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

За нормами статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618 затверджено Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами (далі - Порядок №618).

Цей порядок визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку №618 передбачено, що для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу ІІІ Порядку №618 заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку №618 визначено, що для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 №611/147, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Згідно із п.п. 3, 4 Порядку №618 керівник (заступник керівника) митного органу розглядає заяву, зареєстровану в загальному відділі митного органу (далі - Загальний відділ), і дає доручення керівнику (заступнику керівника) відділу митних платежів митного органу (далі - Відділ) щодо подальшого розгляду заяви.

Відділ упродовж 10 днів перевіряє наявність коштів на відповідному рахунку шляхом вивчення відповідності заявлених до повернення платником податків сум коштів наявним даним у Картці - особовому рахунку платника податків, форма якої наведена в додатку 1 до Порядку обліку (далі - Картка - особовий рахунок платника податків); складає акт про звірення залишків сум коштів передоплати на відповідному рахунку митного органу (далі - Акт звірення) за формою, наведеною в додатку 12 до Порядку обліку; готує висновок про повернення платнику податків коштів передоплати, що обліковуються на відповідному рахунку митного органу (далі - Висновок про повернення коштів передоплати), за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку.

Отже, згідно з нормами Порядку №618 Київська митниця ДФС зобов'язана була перевірити факт наявності зайвої сплати позивачем грошових коштів до бюджету та надати у разі підтвердження факту до відповідного органу Державного казначейства України висновок про повернення надмірно зарахованих до бюджету митних платежів.

Відповідно до п. 3.1, 3.3, 3.4 зазначеного Порядку сплата коштів у національній валюті, призначених для забезпечення справляння митних та інших платежів, здійснюється платниками до/або під час митного оформлення товарів з рахунків, відкритих ними в банках, у вигляді передплати та/або доплати, а також готівкою через банки на депозитні рахунки 3734, відкриті на ім'я митних органів в ГУ ДКСУ у м. Києві. Кошти, що надійшли на депозитні рахунки 3734 митних органів згідно з цим Порядком, перераховуються митними органами виключно для здійснення таких операцій:

- зарахування до відповідних бюджетів України;

- повернення платникам помилково та/або надміру сплачених коштів.

Розпорядження коштами, що обліковуються на депозитних рахунках 3734 митних органів згідно з цим Порядком, здійснюється виключно на підставі платіжних доручень, що оформлені митними органами в установленому порядку.

Тобто, керуючись вказаним Порядком, основною умовою повернення коштів, є обов'язкова їх сплата та зарахування на рахунки відповідного бюджету.

Таким чином, повернення надмірно сплачених платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами можливо при наявності наступних чинників: наявність факту надмірної сплати коштів, звернення до митного органу платника податків, відповідно до якого останній визначається щодо напряму зарахування коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, наявність факту надмірної сплати коштів встановлено постановою Київського окружного адміністративного суду від 26.03.2013 у справі №2а-6008/12/1070 та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2015 у справі №810/2560/14. Звернення позивача до відповідача із заявами про повернення коштів підтверджується матеріалами справи.

Отже, судом встановлено, що позивач виконав усі формальні вимоги, які передбачені Порядком №618.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що нормами чинного законодавства, зокрема, Порядком №618 не ставиться факт повернення надмірно сплачених платежів в залежність від примусового виконання рішень, а тому посилання відповідача на неможливість повернення останніх у зв’язку із тим, що документи від органів Державної виконавчої служби України щодо примусового виконання рішень до митниці не надходили, є необґрунтованими та безпідставними.

При цьому, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на необхідність зміни методу визначення митної вартості товару, оскільки судом у справі №2а-6008/12/1070 було досліджено питання правомірності заявленого позивачем методу та відповідно правильності обчислення заявленої ним митної вартості.

Слід зазначити, що судова практика чітко формулює свою правову позицію з цього приводу, а саме: чинним законодавством чітко визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/ надмірно сплачених до бюджету. Основною умовою повернення коштів, є обов'язкова їх сплата та зарахування на рахунки відповідного бюджету.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що вищенаведеними правовими нормами передбачено обов'язок митного органу не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (п. 7 Розділ ІІІ Порядку №618).

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Отже, на митний орган покладено обов'язок у визначений строк підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, який відповідно здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків.

Натомість відповідачем не було підготовлено висновок про повернення.

Отже, вирішуючи питання про повернення з Держбюджету надмірно сплачених митних платежів, суд дійшов висновку, що митницею було допущено порушення вимоги статей 265, 266, 301 Митного кодексу України, Порядку №618.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 03.06.2014 у справі № 21-161а14.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про протиправність дій Київської митниці ДФС щодо відмови в поверненні позивачу надмірно сплачених коштів у загальному розмірі 241534,40 грн.

При цьому, суд звертає увагу на те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15 і повинна враховуватись іншими судами загальної юрисдикції згідно з ст. 244-2 КАС України.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За нормами частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Це покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням встановлених та викладених вище обставин суд вважає, що порушене право позивача на повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених через протиправне та скасоване судом рішення митного органу по коригуванню митної вартості товарів, - підлягає поновленню шляхом задоволення позовних вимог, у зв’язку із чим вважає за необхідне визнати відповідні дії протиправними та зобов’язати прийняти висновок про повернення позивачу надмірно сплачених коштів та подати його для виконання до відповідного органу Державної казначейської служби України.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 97 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки сторони не звертались до суду з клопотанням про відшкодування судових витрат, вони стягненню на їх користь не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 69-71, 72, 97, 128, 158-163, 167, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об’єднання "Ромсат" - задовольнити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.