Справа № 1023/770/12
Суддя: Теремецька Н. Ф.
Дата ухвалення: 2012-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №1023/770/12

Провадження №2-а/1023/681/12

15 червня 2012 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судці Теремецької Н.Ф., розглянувши у м. Славутичі в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області про визнання незаконними дій УПФУ в м. Славутичі щодо перерахунку пенсії,-

УСТАНОВИВ:

14 травня 2012 року до Славутицького міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати незаконними дії відповідача щодо призначення і виплати пенсії в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи на двох непрацездатних членів сім»ї в розмірі, що не відповідає вимогам статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зобов»язати відповідача з 1 листопада 2011 року провести перерахунок пенсії в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи і обчислити цю пенсію на кожного непрацездатного члена сім»ї у розмірі, не меншому ніж 50 % десяти мінімальних пенсій за віком, визначеному ч.4 ст.54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» та виплачувати в такому розмірі в подальшому.

В обґрунтування вимог посилався на те, що відповідач протиправно виплачує пенсію в разі втрати годувальника, смерть якого пов»язана з Чорнобильською катастрофою, у меншому розмірі ніж передбачено ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач подав письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову, оскільки протиправності своїх дій не вбачає.

У судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з»явилися, подавши заяви про розгляд справи без їх участі, у зв»язку з чим суд відповідно до ст. 128 КАС України розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши подані письмові докази, оглянувши матеріали пенсійних справ, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову з наступних підстав.

З матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1, позивача у справі, встановлено, він перебуває на обліку в УПФУ м. Славутича Київської області як одержувач пенсії в разі втрати годувальника, призначеної з 08.09.2008 року на двох малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є їх батьком, що підтверджується свідоцтвами про їх народження.

Померлим годувальником згідно свідоцтва про смерть серії 1-ОК № 131891, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області 7 вересня 2008 року, є ОСОБА_4, яка була матір»ю малолітніх дітей, що підтверджено свідоцтвами про їх народження. Експертним висновком № 938 від 29.10.2009 року Київської обласної спеціалізованої ЛКК встановлено, що захворювання ОСОБА_4, яке призвело до смерті, зв»язано з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

Як вбачається з пенсійної справи ОСОБА_4, вона перебувала на обліку в УПФУ в м. Славутичі як одержувач пенсії по інвалідності в розмірі фактичних збитків, призначеної відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Матеріалами пенсійної справи підтверджено, що згідно виписки із акту огляду Київської обласної МСЕК з 10 червня 2008 року ОСОБА_4 була встановлена перша група інвалідності внаслідок захворювання, пов»язаного з впливом аварії на Чорнобильській АЕС. Крім того, ОСОБА_4 була особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Згідно ч.І ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, у базовій редакції, чинність якої було відновлено в зв»язку з тим, що положення розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України « Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 27.12.2007 року № 107 VI були визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року у справі № 10-рп/2008, яка діяла на час призначення пенсії в разі втрати годувальника, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. Частиною третьою цієї статті передбачено, що обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Відповідно частини четвертої цієї статті в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

по І групі інвалідності -10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

Як зазначено у частині 5 цієї статті порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, пенсія в разі втрати годувальника позивачу на двох непрацездатних членів сім»ї згідно вимог ч.З ст.54 Закону № 796-ХІІ була призначена на підставі Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» із заробітку за межами зони відчуження, оскільки померлий годувальник ОСОБА_4 не працювала у зоні відчуження і не мала відповідно заробітку за роботу у зоні відчуження, що підтверджено матеріалами пенсійної справи.

У зв»язку з цим положення ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не можуть застосовуватись при обчисленні позивачеві пенсії в разі втрати годувальника.

Згідно ч.1 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній на час призначення пенсії) пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні , за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу» При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Як зазначено у ч.1 ст. 37 цього Закону, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім»ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Як вбачається з оглянутої пенсійної справи, станом на 01.10.2001 року розмір пенсії в разі втрати годувальника позивачу на двох малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, становить - 940,80 гривень, що відповідає зазначеним положенням Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що дії відповідача є правомірними, а вимоги позивача безпідставними.

За таких обставин підстав для задоволення позову немає.

Керуючись ст. 160-163 КАС У країни,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена сторонами до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд . Апеляційні скарги можуть бути подані протягом десяти днів після одержання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Ф. Теремецька