Справа № 2а-441/11
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року м. Київ К/800/68302/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швеця В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Відділення виконавчої дирекції Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Покровському районі Дніпропетровської області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрник" про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Покровському відділенні Дніпропетровської області на постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2011 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з адміністративним позовом, в якому просили: - визнати неправомірною відмову Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування на виробництві та професійних захворювань України в Покровському районі Дніпропетровської області в призначенні страхових виплат у зв'язку зі смертю ОСОБА_6; - зобов'язати призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв'язку зі смертю ОСОБА_6 внаслідок нещасного випадку у відповідності з частиною 7 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством та зобов'язати призначити та виплатити ОСОБА_5 щомісячні страхові виплати у зв'язку зі смертю ОСОБА_6 внаслідок нещасного випадку у відповідності до статті 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, до закінчення навчання але не старше 23 років.

Постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2011 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов'язано Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Покровському районі Дніпропетровської області призначити та виплатити позивачам одноразову допомогу у зв'язку зі смертю ОСОБА_6 внаслідок нещасного випадку на виробництві; призначити та виплатити ОСОБА_5 щомісячні страхові виплати за період з 01.07.2005 року по 23.12.2007 року відповідно до статей 33, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2012 року скасована постанова Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2011 року та відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 липня 2014 року постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2012 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року змінено постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2011 року, виключено з її мотивувальної частини висновок суду стосовно неможливості визначення розміру заробітної плати, з якої повинні обчислюватись види допомоги, передбачені частиною 7 статті 34 та статті 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Не погоджуючись з постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2011 року та постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року, Відділення виконавчої дирекції Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Покровському відділенні Дніпропетровської області звернулось з касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначені рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, суд, в межах ст. 220 КАС України, дійшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Так, судами попередніх інстанції встановлено, що актом форми Н-1 № 1 від 22.09.2010 року встановлено, що ОСОБА_6 з 29 червня 2005 року виконував на ТОВ «Аграрник» роботу по перетягуванню мішків із зерном та помер від гострої серцево-судинної недостатності. Зазначеним актом визнано факт настання нещасного випадку, що стався із ОСОБА_6 на виробництві в ТОВ «Аграрник».

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для призначення та виплати допомоги по втраті годувальника, проте зазначив про неможливість визначення розміру заробітної плати, з якої повинні обчислюватись види допомоги, передбачені частиною 7 статті 37 та статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині виключення з її мотивувальної частини висновок суду стосовно неможливості визначення розміру заробітної плати, з якої повинні обчислюватись види допомоги, передбачені частиною 7 статті 34 та статті 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що при обчисленні передбаченої законом допомоги позивачам слід виходити з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на день настання нещасного випадку, оскільки право громадян України на працю, яке гарантовано Конституцією України, це, у тому числі, право на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру ( частина 1 статті 2 Кодексу законів про працю України).

З таким висновком погоджується і колегія суддів Вищого адміністративного суду України, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" - у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами зокрема є діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти;

Відповідно до вимог п.7 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" - у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Згідно із положеннями ст.ст.21, 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у разі настання страхового випадку відділення виконавчої дирекції Фонду зобов'язане своєчасно в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які мають на це право, страхові виплати.

На підставі викладеного суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо порушеного права позивачів на отримання ними одноразової допомоги, внаслідок нещасного випадку що стався з їх батьком на виробництві.

При цьому суд апеляційної інстанцій при зміні рішення суду першої інстанції вірно застосував приписи ст.159 КАС України та виключив з її мотивувальної частини висновок суду стосовно неможливості визначення розміру заробітної плати, з якої повинні обчислюватись види допомоги, передбачені частиною 7 статті 34 та статті 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанції правильно встановили обставини справи, повно дослідили докази по справі та ухвалили рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС України суд, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Покровському відділенні Дніпропетровської області залишити без задоволення, а постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2011 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець