Справа № 761/10987/15-а
Суддя: Притула Н. Г.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/33/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Зорка Ю.В.,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії по перерахунку пенсії та встановлення відсутності компетенції, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив: встановити наявність чи відсутність компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень і відповідача на встановлення з позивачем правовідносин та на стягнення податків; на підставі якого рішення (нормативно-правового акту чи правового акту індивідуальної дії) відповідач діє, та чи відповідають положення рішення для його дій і його дії законодавчим актам вищої юридичної сили; які саме і у яких сумах вже стягнув податки на цей час; визнати рішення та дії відповідача протиправними щодо нього, а саме: відповідач у правовідносинах з позивачем не є належним органом і платником пенсії, оскільки між сторонами відсутні пенсійні суспільні правовідносини на тій підставі, що не утворені суб'єктивні юридичні взаємні зобов'язання та відсутності згоди на обробку персональних даних; посилання у листі від 16.02.2015 року №2947/12/Н-7/1 на Податковий кодекс України є загальними і до позивача відношення не мають; щодо стягнення з позивача податків із суми щомісячної пенсії у вигляді 15% бази оподаткування та 1,5% на військовий збір є незаконним та зобов'язати відповідача виплатити заборговану пенсію, починаючи з 01.01.2015 року в повному обсязі; скасувати рішення вищих по інстанції органів для його дій (якщо такі є) та у їх виконання прийняті відповідачем рішення щодо позивача при встановленні їх невідповідності правовим законодавчим актам з вищою юридичною силою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Починаючи з 01 січня 2015 року, з пенсії позивача утримується податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Позивач зазначає, що він не згоден з оподаткуванням його пенсії, що призводить до порушення його конституційних прав як громадянина, ветерана військової служби та інваліда війни ІІ групи, оскільки згідно ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії оподаткуванню не підлягають та згідно п. 23 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються такі пільги: зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства. Однак Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» неправомірно зменшується загальний розмір пенсійного забезпечення позивача, таке обмеження можливо лише за умов введення воєнного або надзвичайного стану на певний строк.

Крім того, позивач зазначає, що відповідач не має права нараховувати та виплачувати пенсійне забезпечення, оскільки він не звертався до них із заявою про призначення пенсії та у відповідача відсутня згода позивача на обробку його персональних даних.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що на них з 01.01.2007 року згідно діючого законодавства покладається ведення пенсійного обліку пенсіонерів МВС та виплата їм пенсійного забезпечення. Відповідачем правомірно було нараховано та утримано податок та військовий збір за період з 01.02.2015 року по 01.09.2015 року.

Як встановлено судом в судовому засіданні, позивач є військовим пенсіонером, інвалідом війни ІІ групи та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 07 квітня 1997 року.

Відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років позивач отримує пенсію (з надбавками) у розмірі 9 047,28 грн на місяць, з якої вираховується податок на доходи фізичних осіб - 835,90 грн, військовий збір на доходи фізичних осіб - 83,59 грн.

Пенсійна справа №2719 на позивача була направлена до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві 21.02.2014 року, що підтверджується копією супровідного листа.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року №1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» Міністерству оборони, Міністерству внутрішніх справ, Міністерству з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Службі безпеки, Державній податковій адміністрації, Державному департаменту з питань виконання покарань та іншим органам, що здійснюють призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", забезпечити проведення інвентаризації пенсійних справ, виплатних та інших документів, необхідних для виконання функцій з призначення і виплати пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - призначення і виплата пенсій), передачу їх до 1 січня 2007 р. органам Пенсійного фонду України згідно з актами, складеними за формою, що затверджується органами, зазначеними у цьому пункті, за погодженням з Пенсійним фондом України, та виплату пенсій до визначеного строку.

Вказаний Порядок визначає механізм передачі органам Пенсійного фонду України від Міноборони, МВС, МНС, СБУ, Державної податкової адміністрації, Державного департаменту з питань виконання покарань та інших органів, що здійснюють призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", функцій з призначення і виплати пенсій.

Отже, на відповідача покладається обов'язок по призначенню і виплати пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01.01.2007 року. Таким чином відповідач згідно діючого законодавства уповноважений здійснювати ці дії, а тому суд не вбачає підстав для встановлення компентенції.

Позивач в позовній заяві зазначає, що він не надавав згоду на обробку персональних даних. Щодо вказаного позивачем слід зазначити наступне.

Закон України «Про захист персональних даних» регулює правові відносини, пов'язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв'язку з обробкою персональних даних. Цей Закон поширюється на діяльність з обробки персональних даних, яка здійснюється повністю або частково із застосуванням автоматизованих засобів, а також на обробку персональних даних, що містяться у картотеці чи призначені до внесення до картотеки, із застосуванням неавтоматизованих засобів.

У відповідності з положеннями ст.2 Закону, згода суб'єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди.

Закон набрав чинності з 01.01.2011 року.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач звернувся із заявою про призначення пенсії 07.04.1997 року. На той час Закон України «Про захист персональних даних» прийнятий не був.

В судовому засіданні позивач пояснив, що він жодного разу особисто не звертався до установи яка нараховує пенсію. Необхідність звернення з'явилась лише тоді, коли позивач отримав пенсійне забезпечення в меншому розмірі. Проте звернення було в письмовому вигляді та направлене поштою. Законом України «Про захист персональних даних» не визначено порядку отримання згоди на обробку персональних даних в даному випадку. А також враховуючи, що позивач не довів суду, що його права порушені, враховуючи, що дозвіл на обробку персональних даних, наданий відповідачу, як володільцю персональних даних відповідно до закону та виключно для здійснення його повноважень, тому суд не вбачає підстав для визнання дій відповідача неправомірними.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» внесено ряд змін до норм Податкового кодексу України та Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» внесено зміни до норм Бюджетного кодексу України, що набули чинності з 01. 01. 2015 року зокрема:

Відповідно до статті 1 ПКУ передбачено, що податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальні за порушення податкового законодавства.

Статтею 8 ПКУ передбачено, що в Україні встановлюються загально державні місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До загальнодержавних податків (стаття 9 ПКУ) належить податок на доходи фізичних осіб.

Зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Статтею 18 ПКУ передбачено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Податковим кодексом України та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено особи, з яких утримується податок на доходи фізичних осіб, що визначені пунктом 162.1 статті 162 ПКУ, тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об'єктом оподаткування є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи, що визначені пунктом 162.1 статі 162 ПКУ, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

З 1.01.2015р. змінено ставку податку на доходи фізичних осіб: 15 відсотків якщо база оподаткування місячного оподаткованого доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, та 20 відсотків, якщо база оподаткування в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до вимог п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПКУ до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються зокрема суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

При цьому, з 1 січня 2015 року відповідно до ст. 8 Закону України від 28 грудня 2014 року № 80-VIII «Про Державний бюджет на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб встановлено у розмірі 1 218 гривень на місяць. Тобто починаючи з 1 січня 2015 року, податкові агенти при виплаті пенсій у розмірі, що перевищує 3 654 грн. (розмір мінімальної заробітної плати 1 218 грн. * 3), зобов'язані утримати податок на доходи фізичних осіб за ставкою 15 відсотків. Якщо сума нарахування більше 12 180 грн. (мінімальна заробітна плата 1 218 грн. * 10) ставка податку становитиме 15 та 20 відсотків.

Згідно з п.164.3 ст.164 Податкового Кодексу України, при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формах.

Відповідно пп.165.1.1 п.165.1 ст.165 Податкового Кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються сума державної та соціальної матеріальної допомоги, державної допомоги у вигляді адресних виплат та надання соціальних і реабілітаційних послуг відповідно до закону, житлових та інших субсидій або дотацій, компенсацій (включаючи грошові компенсації інвалідам, на дітей-інвалідів при реалізації індивідуальних програм реабілітації інвалідів, суми допомоги по вагітності та пологах), винагород і страхових виплат, які отримує платник податку з бюджетів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування та у формі фінансової допомоги інвалідам з Фонду соціального захисту інвалідів згідно із законом, у тому числі (але не виключно): е) сума пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримувана платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, крім випадку, визначеного підпунктом 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 цього Кодексу, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії не підлягають оподаткуванню чи оподатковуються в країні їх виплати; з) сума щорічної разової грошової допомоги, яка надається згідно із Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; и) сума грошової допомоги (у тому числі в натуральній формі), що надається фізичним особам або членам їхніх сімей (діти, дружина, батьки), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв'язку з мобілізацією, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", та/або компенсаційні виплати з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (№71-VІІІ від 28.12.2014р.) з 1.01.2015р. об'єктом оподаткування податком з доходів фізичних осіб (далі ПДФО) та військовим збором (далі ВЗ) є доходи, визначені статтею 163 Податкового кодексу України, до яких належать суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення (15% ПДФО та 1,5% ВЗ).

Слід також зазначити, що обов'язки нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПКУ покладено на податкового агента, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку та зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу, що підлягає зарахуванню до бюджету згідно з нормами Бюджетного кодексу України.

Відповідно до статті 64 Бюджетного кодексу України (із змінами та доповненнями) податок на доходи фізичних осіб, який сплачується податковим агентом - юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) чи представництвом нерезидента - юридичної особи, зараховується до відповідного місцевого бюджету за її місцезнаходженням (розташуванням) в обсягах податку, нарахованого на доходи, що сплачуються фізичній особі.

Отже, з 01.01.2015 року органи Пенсійного фонду України визначені податковими агентами при нарахуванні та виплаті пенсії.

Оскільки, положення Податкового кодексу в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01.01.2015, і не визнанні такими, що не відповідають Конституції України, то Головне Управління Пенсійного фонду України, діє відповідно до чинного законодавства.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини "Великода проти України" "...зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.".

Аналогічної правової позиції дотримується і Вищий адміністративний суд у справі № К/800/22164/15, рішення від 08.12.2015 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача по нарахуванню податку та збору.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що дії відповідача є неправомірними, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 159, 160, 161 162, 163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії по перерахунку пенсії та встановлення відсутності компетенції - відмовити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м.Києва.

Суддя: Н.Г.Притула