Справа № 821/1593/14
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/1593/14

Категорія: 7.1 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 червня 2014 року по справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Херсонський суднобудівний завод» до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування п.5 припису від 27.03.2014р. №2, -

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція Північно-Західного регіону Чорного моря подала апеляційну скаргу на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 червня 2014 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Херсонський суднобудівний завод».

Постановою від 11 червня 2014 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Херсонський окружний адміністративний суд у повному обсязі задовольнив адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Херсонський суднобудівний завод» до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування п.5 припису від 27.03.2014р. №2.

Суд першої інстанції визнав протиправними дії Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря щодо відбору проб вод, зберігання, поводження з пробами, згідно акту відбору проб вод від 17.03.2014р., а також визнав протиправним та скасував п.5 припису, виданого інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 27.03.2014р. №2.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт зазначає, що лабораторні вимірювання у пробах зворотних вод, які відібрано з 5 випусків зворотних вод ПАТ «Херсонський суднобудівний завод» та поверхневих вод р. Дніпро (фонова точка), де виявлено перевищення ГДС підприємства, затверджених Держуправлінням охорони навколишнього природного середовища, є чинними та відповідають всім вимогам щодо здійснення таких вимірювань.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість доставки проб для вимірювання до лабораторії 17.03.2014р. о 13.30 год., при залишенні підприємства особами, які проводили перевірку, о 12.30 год. цього ж дня, зважаючи на велику відстань від м. Херсон до м. Одеси, та зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що проби доставлені не до м. Одеси, а до м. Миколаєва, де, відповідно до Свідоцтва про атестацію від 30.01.2012р., розташований підрозділ відділу інструментально-лабораторного контролю Держекоінспекції.

Публічне акціонерне товариство «Херсонський суднобудівний завод» надало письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що в період з 12 по 25 березня 2014 року Державною екологічною інспекцією Північно-Західного регіону Чорного моря проведена перевірка ПАТ «Херсонський суднобудівний завод» щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, в рамках якої 17.03.2014р. відділом інструментально-лабораторного контролю відповідача здійснено лабораторне вимірювання у пробах зворотних вод, які відібрано з 5 випусків зворотних вод ПАТ «Херсонський суднобудівний завод» та поверхневих вод р. Дніпро (фонова точка).

Суд першої інстанції встановив, що 27.03.2014р. державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 винесено припис №2, в пункті 5 якого зазначено, що ПАТ «Херсонський суднобудівний завод» повинно з 28.03.2014р. та постійно не допускати перевищення нормативів гранично допустимого скидання (ГДС) забруднюючих речовин на ЛК №№ 1-5.

Визнаючи зазначений пункт протиправним, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до п. 9.1. Керівного нормативного документу 211.1.0.009-94 «Гідросфера. Відбір проб для визначення складу і властивостей стічних та технологічних вод», затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 28.12.1994р. №125 (КНД 211.1.0.009-94), на відібрану пробу (проби) складається супровідний документ (акт, паспорт), в якому має бути наведена така інформація: номер посудини (проби), назва проби, мета відбору; вид проби (разова або усереднена) із зазначенням способу усереднення; спосіб відбору; пункт та місце відбору; дані про обробку проби (фільтрування, відстоювання, консервування тощо), дата, час та відомості про особу (осіб), яка відбирала пробу.

В акті відбору проб від 17.03.2014р. у графі « 13» «Відомості про попередню обробку води» зазначено «Не консервувалась», у графі «Проби доставлені для проведення вимірювань» зазначено « 17.03.14 13-30».

За висновками суду першої інстанції, посадовими особами відповідача порушені положення Національного Стандарту України ДСТУ ІSО 5667-10:2005 «Якість води. Відбирання проб стічних вод» щодо консервування стічних проб в період між їх відбиранням та аналізом.

Також, суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи позивача про неможливість доставки проб для вимірювання до лабораторії 17.03.2014р. о 13-30 год., в той час, коли перевіряючи залишили ПАТ «Херсонський суднобудівний завод» 17.03.2014 р. о 12.50 год., зважаючи на велику відстань між м. Херсоном та м. Одесою.

Суд першої інстанції встановив, також, порушення інспекторами Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря п. 5.1.2 ДСТУ ISO 5667-10:2005, та зазначив, що в акті відбору проб від 17.03.2014р. відсутній запис про перемішування води перед відбором проб та відсутній запис про глибину відбору проб.

Суд першої інстанції відхилив доводи відповідача про те, що відбір проб проводився після дощу, оскільки відповідно до довідки Херсонського обласного центру з гідрометеорології №38-03/1-4/667 від 07.05.2014р. за даними авіаметеорологічної станції Херсон 17 березня 2014 року опади не спостерігались. Зазначене, за висновками суду першої інстанції, свідчить про те, що в порушення вимог п. 6.2 та п. 6.3 ДСТУ 3013-95 «Гідросфера. Правила контролю за відведенням дощових і снігових стічних вод з територій міст і промислових підприємств», який затверджений Наказом Держстандарту України №58 від 23.02.1995р., відбір проб здійснювався відповідачем при відсутності атмосферних опадів. При відсутності атмосферних опадів в контрольних колодязях ЛK №№ 1-5 фактично знаходиться застійна річкова вода, а не стічні води підприємства.

Перевіривши рішення відповідача, відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку, що недотримання інспекторами Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря національних стандартів при відборі проб стічних вод та при їх дослідженні дає підстави вважати зазначені акти, протоколи неналежними доказами перевищення показників забруднення стічних вод. Оскільки припис від 27.03.2014р. №2, винесений відповідачем на підставі акту відбору та протоколів вимірювань, суд першої інстанції визнав його протиправним в частині, яку оскаржено позивачем.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Матеріалами справи підтверджено, що 17.03.2014р., під час проведення Державною екологічною інспекцією Північно-Західного регіону Чорного моря перевірки ПАТ «Херсонський суднобудівний завод» щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, відділом інструментально-лабораторного контролю Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря здійснено лабораторне вимірювання у пробах зворотних вод, які відібрані з 5 випусків зворотних вод ПАТ «Херсонський суднобудівний завод» та поверхневих вод р. Дніпро (фонова точка) та виявлено перевищення гранично допустимих скидів підприємства по залізу та фосфатам.

27 березня 2014 року інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 видано ПАТ «Херсонський суднобудівний завод» припис №2, пунктом 5 якого зобов'язано позивача не допускати перевищення нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин на ЛК №1, №3, №4, №5 з 28 березня 2014 року та постійно.

Дії Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря щодо відбору проб вод, зберігання, поводження з пробами, згідно акту відбору проб вод від 17.03.2014р. та незаконність п.5 припису №2 від 27.03.2014р. є предметом даного спору.

Відповідно до ч. 2 ст.6 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» вимоги нормативних документів з метрології центрального органу виконавчої влади у сфері метрології є обов'язковими для виконання центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, організаціями, фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності та іноземними виробниками.

Порядок відбирання проб побутових і промислових стічних вод встановлено ДСТУ ІSО 5667-10:2005 «Якість води. Відбирання проб. Частина 10. Настанови щодо відбирання проб стічних вод», відповідно до п.5.1.2 якого перед відбиранням проби обране місце підлягає очищенню: видалення окалини, мулу, бактеріальної плівки зі стінок тощо. Потрібно вибрати місця із сильною турбулентною течією, що забезпечить добре перемішування. За відсутності турбулентної течії її треба створити, звузивши потік; точка відбирання повинна бути на глибині 1/3 від поверхні води.

При зверненні з позовом до суду ПАТ «Херсонський суднобудівний завод» зазначало про недотримання відповідачем вказаних вимог ДСТУ ІSО 5667-10:2005 щодо очищення місць відбирання проб, наявності турбулентної течії та відбирання проб на глибині 1/3 від поверхні води. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на якого КАС України покладений обов'язок доказування в адміністративному суді правомірності його дій та рішень, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надав доказів щодо протилежного.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що необхідне перемішування проб води було зроблено, однак помилково про це не зазначено в акті відбору проб від 17.03.2014р.

Апеляційний суд відхиляє ці доводи апелянта, оскільки нормативно-правовими актами України чітко визначений документ (акт), який складається на відібрану пробу та лише він відображає спосіб відбору, пункт та місце відбору.

Відповідно до ч.4 ст.70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Крім того у п.5.1.2 Національного Стандарту України ДСТУ ІSО 5667-10:2005 «Якість води. Відбирання проб. Частина 10. Настанови щодо відбирання проб стічних вод» йдеться саме про потребу створення сильної турбулентної течії перед відбиранням проби, а не про перемішування проб води.

Порушення при відборі проб норм ДСТУ ІSО 5667-10:2005 призводить до помилкових результатів хімічного аналізу проб, що, в свою чергу, спричиняє невірне відображення якісного та кількісного складу стічних вод, яке може бути підставою для обрахування збитків, спричинених ПАТ «Херсонський суднобудівний завод» навколишньому природному середовищу.

Згідно вимог п.6.2 та п.6.3 ДСТУ 3013-95 «Гідросфера. Правила контролю за відведенням дощових і снігових стічних вод з територій міст і промислових підприємств», затвердженого Наказом Держстандарту України №58 від 23.02.1995р., відбір проб має здійснювати при наявності атмосферних опадів (після дощу або сніготалення).

В акті відбору проб від 17.03.2014р. відповідач зазначив, що відбір проб здійснений після дощу, що спростовано матеріалами справи - довідкою Херсонського обласного центру з гідрометеорології №38-03/1-4/667 від 07.05.2014р., відповідно до якої за даними авіаметеорологічної станції Херсон 17 березня 2014 року опади не спостерігались.

В апеляційній скарзі Державна екологічна інспекція Північно-Західного регіону Чорного моря посилається на те, що вказану довідку безпідставно взято до уваги судом першої інстанції, оскільки окрім дощу стічними водами є тала снігова вода. Апеляційний суд також критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки в акті відбору проб від 17.03.2014р. відповідач зазначає про здійснення відбору проб саме після дощу й нічого не вказує про атмосферні опади у вигляді снігу.

Таким чином, з контрольних колодязів ПАТ «Херсонський суднобудівний завод» ЛК №№1-5 інспекторами відповідача відібрано проби поверхневих вод річки Дніпро, за показники яких товариство не відповідає.

Апеляційний суд, також, не бере до уваги доводи апелянта про те, що правила ДСТУ 3013-95 «Гідросфера. Правила контролю за відведенням дощових і снігових стічних вод з територій міст і промислових підприємств» носять рекомендаційний характер для використання підприємствами при здійсненні відомчого контролю, оскільки в розділі 1 «Галузь застосування» ДСТУ 3013-95 передбачено, що даний стандарт розповсюджується за правилами контролю за відведенням дощових і снігових стічних вод з територій міст та промислових підприємств та встановлює порядок обстеження території водозбірного басейну, оцінки виносу речовин з дощовими та сніговими стічними водами, а також правила контролю хімічного складу даної категорії стічних вод.

Тобто, ДСТУ 3013-95 не визначено, що він призначений для використання виключно підприємствами при здійсненні відомчого контролю.

В апеляційній скарзі Державна екологічна інспекція Північно-Західного регіону Чорного моря зазначає, що відібрані проби транспортувалися до приміщення лабораторії у лабораторному контейнері з охолоджувальними елементами, як це передбачено п.5.4 «Консервування, транспортування і зберігання проб» ДСТУ ІSО 5667-10:2005. Однак, при дослідженні акту відбору проб від 17.03.2014р. апеляційний суд встановив, що у колонці 14 акту «Відомості про попередню обробку проби» зазначено «не консервована» і при поданні ПАТ «Херсонський суднобудівний завод» зауважень на акт відбору проб позивач зазначив, що проба не була законсервована (охолоджена).

Доводи апелянта про помилковість висновків суду першої інстанції про неможливість доставки проб для вимірювання до лабораторії 17.03.2014р. о 13.30 год. до м. Одеси, обґрунтовані наявністю лабораторії в м. Миколаєві. Апеляційний суд зазначає, що апелянт не надав доказів того, що відібрані за актом від 17.03.2014р. зразки проб доставлено саме до м. Миколаєва, і вказана обставина не є достатньою для скасування оскарженої постанови суду першої інстанції при встановленні інших порушень при відборі проб.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-71, 195, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П. Коваль

суддя О.О.Кравець