Справа № 2а/0470/13254/12
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" березня 2016 р. м. Київ К/800/62975/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_6, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційними скаргами приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни та Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 грудня 2013 року,-

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_6, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бойко О.В., у якому просив визнати неправомірними дії та зобов'язати відповідача, як державного реєстратора Єдиного державного реєстру іпотек (далі - Держреєстр іпотек), виключити записи від 13 січня 2012 року №№ 12058887 і 12058833 про обтяження за типом «іпотека» відносно об'єктів нерухомого майна, зокрема квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що є добросовісним набувачем зазначеного нерухомого майна і під час його купівлі у грудні 2011 року жодних обтяжень щодо такого не було. Після звернення із відповідним запитом до державного реєстратора, з метою реалізації свого права власності на це майно, позивач отримав витяг з Держреєстру, з якого вбачається, що відповідач вніс зазначені записи щодо обтяжень на підставі договору іпотеки, укладеного між третьою особою ОСОБА_6 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», який в свою чергу у листопаді 2011 року відступив своє право вимоги за цим договором третій особі Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», що є іпотекодержателем відносно вказаного майна позивача. Стверджуючи, що дії відповідача порушують його законні права та інтереси як власника вказаного нерухомого майна та не відповідають вимогам Конституції України, Закону України «Про нотаріат, Постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек» від 31 березня 2004 року № 410, позивач просив про задоволення позову.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Оскаржуваною постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 грудня 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою позов задоволено.

У касаційних скаргах приватний нотаріус Бондар І.М. та Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить його рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційних скарг, матеріали справи колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про задоволення скарг з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції і задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що дії відповідача під час внесення до Держреєстру іпотек спірних записів щодо обтяження відносно вказаного майна позивача, не відповідають вимогам Закону.

Проте до такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов без з'ясування дійсних прав та обов'язків сторін, в порушення норм матеріального і процесуального права, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 29 січня та 26 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (перейменовано на Приватне акціонерне товариство) та ОСОБА_8 укладено договори іпотеки, предметом яких були квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського місткого нотаріального округу ОСОБА_9 За цим договором Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк» виступило іпотекодержателем а ОСОБА_8 іпотекодавцем зазначених квартир. Відповідно на дані об'єкти нерухомого майна було накладено заборону відчуження, про що містився запис у Держреєстрі іпотек.

25 листопада 2011 року між Приватним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу, за яким до останнього відійшло право вимоги на предмет вказаної вище іпотеки. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., яка є відповідачем у справі.

17 грудня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. вилучено записи з Держреєстру іпотек відносно зазначено нерухомого майна, про що видано відповідний витяг. Такі записи було вилучено на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2009 року, згідно якого зазначені вище договори іпотеки визнано недійсними.

Згідно даним матеріалів справи, зокрема постанови Московсьокого Районного відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 7 березня 2012 року про порушення кримінальної справи за частиною 1 статті 388 Кримінального кодексу України, справа про визнання зазначених договорів іпотеки недійсними Приморським районним судом м. Одеси ніколи не розглядалась.

19 грудня 2011 року між позивачем ОСОБА_4 та третьою особою ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу вказаних квартир.

13 січня 2012 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся із заявою до відповідача, як до державного реєстратора, про внесення відповідного запису про реєстрацію обтяжень нерухомого майна іпотекою до Держреєстра іпотек за вказаними договорами іпотеки. Після чого відповідач вніс відповідні записи №№ 12058887 і 12058833 відповідно.

Так, правовідносини сторін регулюються Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV (далі - Закон 1952-IV) та «Про іпотеку» 5 червня 2003 року № 898-IV (далі - Закон № 898-IV), постановами Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 22 червня 2011 року № 703 (далі - Постанова КМУ № 703) та від 31 березня 2004 року № 410, якою затверджено Тимчасовий порядок державної реєстрації іпотек (далі - Постанова КМУ №410; Порядок).

За преамбулою Закону 1952-IV ним визначено правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

За змістом статті 2 Закону 1952-IV обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Згідно вимог частини 12 статті 15 Закону 1952-IV порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання витягів з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

На виконання вимог цього Закону Кабінет Міністрів України прийняв Постанову КМУ № 703, якою визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно пунктів 56-58, 60 Постанови КМУ № 703 у разі проведення державної реєстрації іпотеки заінтересованою особою є іпотекодержатель.

Державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою, зміни умов обтяження нерухомого майна іпотекою, анулювання та видача нової заставної, відступлення прав за іпотечним договором або передача заставної, видача дубліката заставної проводяться відповідно до вимог закону, цього Порядку та з урахуванням особливостей, зазначених у цьому розділі.

Для проведення державної реєстрації обтяження нерухомого майна іпотекою заявник подає органові державної реєстрації прав документи, що зазначені у пунктах 27 і 28 цього Порядку.

Для проведення державної реєстрації відступлення прав за іпотечним договором заявник подає органові державної реєстрації прав документи, що зазначені у пунктах 27 і 28 цього Порядку.

Стаття 4 Закону № 898-IV визначає, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно вимог частин 1,2 статті 23 Закону № 898-IV у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

При цьому, відповідно до статті 24 Закону № 898-IV відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

На виконання вимог Прикінцевих положень Закону № 898-IV постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 410 затверджено Тимчасовий порядок державної реєстрації іпотек.

У відповідності з пунктами 4 і 5 Порядку № 410 державна реєстрація відомостей про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором та передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної здійснюється шляхом внесення запису до Реєстру, а також змін і додаткових відомостей до запису, виключення запису з Реєстру.

Державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою може здійснюватися будь-яким реєстратором.

За змістом пункту 6 цього ж Порядку внесення до Реєстру відомостей про обтяження майна іпотекою здійснюється реєстратором на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду.

До повідомлення додається засвідчена в установленому порядку копія іпотечного договору чи рішення суду, примірник заставної (у разі її державної реєстрації) та документ про внесення плати за державну реєстрацію іпотек, реєстрацію заставної (у разі коли іпотекодержатель разом з державною реєстрацією обтяження нерухомого майна іпотекою подає її для державної реєстрації).

У повідомленні зазначаються: 1) відомості про іпотекодавця (майнового поручителя), іпотекодержателя, а також боржника за основним зобов'язанням, якщо він не є іпотекодавцем: - для іпотекодавця, іпотекодержателя та боржника - юридичних осіб відомості: стосовно резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України (ЄДРПОУ); стосовно нерезидентів - найменування, місцезнаходження та держава, де зареєстровано особу; - для іпотекодавця, іпотекодержателя та боржника - фізичних осіб відомості: стосовно громадян України - прізвище, ім'я та по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; стосовно іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), постійне місце проживання за межами України; 2 опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані; 3) розмір основного зобов'язання; 4) строк виконання основного зобов'язання в повному обсязі; 5) посилання на випуск заставної або її відсутність.

Реєстратору забороняється вимагати додаткові відомості, що не зазначені в пунктах 6 і 7 цього Порядку.

Згідно пункту 8 Порядку, у разі обтяження нерухомого майна іпотекою до Реєстру вносяться: 1) відомості про іпотекодавця (майнового поручителя), іпотекодержателя, а також боржника за основним зобов'язанням, якщо він не є іпотекодавцем: - для іпотекодавця, іпотекодержателя та боржника - юридичних осіб відомості: стосовно резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ; стосовно нерезидентів - найменування, ісцезнаходження та держава, де зареєстровано особу; - для іпотекодавця, іпотекодержателя та боржника - фізичних осіб відомості: стосовно громадян країни - прізвище, ім'я та по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; стосовно іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), постійне місце проживання за межами України; 2) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані; 3) розмір основного зобов'язання; 4) строк виконання основного зобов'язання в повному обсязі; 5) посилання на випуск заставної або її відсутність; 6) підстава внесення відомостей до Реєстру (іпотечний договір чи рішення суду); 7) відомості про реєстратора; 8) дата державної реєстрації відомостей.

При цьому, пунктом 10 Порядку визначений виключний перелік підстав для відмови Реєстратора у внесенні запису до Реєстру, зокрема у разі, коли: 1) у повідомленні відсутні або наведено не повністю чи з виправленням відомості, зазначені у пункті 7 цього Порядку; 2) іпотекодержатель не пред'явив паспорт або інший документ, що посвідчує особу, а у разі коли уповноважена ним особа діє від імені іпотекодержателя фізичної чи юридичної особи - відповідну довіреність; 3) до повідомлення не додано копію іпотечного договору, засвідчену в установленому порядку, ч рішення суду, примірник заставної (у разі її державної реєстрації); 4) відсутній документ про плату за внесення запису до Реєстру; 5) плату внесено не в повному обсязі.

Враховуючи приписи наведених положень чинного законодавства, які врегульовують спірні провавідносини, колегія суддів вважає, що підстав для відмови у внесенні спірного запису до Держреєстру іпотек не було, а тому відповідач під час внесення таких даних діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, як того вимагає стаття 19 Конституції України.

За таких обставин, підстав для задоволення позовних вимог у суду апеляційної інстанції не було, а тому рішення суду першої інстанції про відмову в позові скасовано апеляційним судом помилково.

За приписами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Вищого адміністративного суду України,-

у х в а л и л а :

Касаційні скарги приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни та Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 грудня 2013 року скасувати та залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2013 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало