Справа № 808/9063/15
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
26 лютого 2016 року о/об 13 год. 39 хв.Справа № 808/9063/15
Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Татаринова Д.В., суддів Батрак І.В., Прасов О.О., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до голови Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції Деревянко А.В. про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
позивача - ОСОБА_1 (особа посвідчується паспортом серія НОМЕР_1 )
представника позивача - Гармаша О.О. (діє на підставі довіреності № 3 від 14.01.2016)
відповідача не прибув,
23 грудня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі суд) надійшов адміністративний позов від ОСОБА_1 до голови Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції ОСОБА_2 , в якому позивач просить суд:
- визнати дії голови Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції Деревянко А.В., протиправними;
- зобов`язати голову Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції Деревянко А.В. створити міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасником бойових дій ОСОБА_3 ;
- розглянути питання, щодо надання статусу «учасника бойових дій» загиблому ОСОБА_3 та на цій підставі членам його сім`ї (дружині ОСОБА_1 , синам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) статусу «члена сім`ї загиблого учасника бойових дій».
Позов обґрунтовано тим, що головою Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції ОСОБА_2 протиправно перекладено повноваження «Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій» з перевірки заяви громадянки ОСОБА_1 із запитом необхідної інформації та прийняття відповідного колегіального рішення та свої обов`язки як голови комісії на неповноважного в цьому сенсі керівника Запорізької обласної державної адміністрації. Таким чином, на думку представника позивача не скликання головою Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції ОСОБА_2 . Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, порушує права ОСОБА_1 , щодо ненадання їй та її дітям статусу «члена сім`ї загиблого учасника бойових дій», а також надати загиблому ОСОБА_3 статусу «учасника бойових дій».
В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, та просили задовольнити їх у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не прибув 18 лютого 2016 року, через свого представника подав заперечення (вх.№5844 від 18 лютого 2016 року), відповідно до яких зазначає, що офіційних письмових звернень від позивача щодо надання Службою чи міжвідомчою комісією ОСОБА_1 статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та статусу учасника бойових дій ОСОБА_3 ні до Служби, ні до міжвідомчої комісії не надходило. Разом з тим, вказує на те, що вирішення питань щодо соціального захисту осіб на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та порядку оформлення «Посвідчення члена сім`ї загиблого» не належить до компетенції Служби. Зазначає, що утворена Службою міжвідомча комісія не наділена повноваженнями надавати статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та Голова Служби не мас права вносити на її розгляд заяви громадян щодо надання статусу учасника бойових дій. Щодо винесення на розгляд міжвідомчої комісії питання надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_3 то, це питання повинно вирішуватися відомчою комісією того відомства, до якого увійшло добровольче формування у складі якого ОСОБА_3 брав участь в антитерористичній операції, а у разі якщо при розгляді відомчою комісією документів ОСОБА_3 виникне спір, що потребує міжвідомчого врегулювання, тільки ця відомча комісія може винести на розгляд міжвідомчої комісії питання надання статусу учасника бойових дій.
У запереченнях просить відмовити у задоволенні позовних вимогу повному обсязі.
Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) сторонам 26 лютого 2016 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.
Відповідно до статті 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».
Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, вивчивши заперечення відповідача, проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, перевіривши їх наявними у справі доказами, суд з`ясував наступне.
26 травня 2015 року ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернулися до Прем`єр-міністра України з приводу отримання заявниками документу посвідчуючий їх статус як родичів загиблого воїна, а також забезпечення сім`ї всіма відповідними компенсаціями та пільгами.
02 червня 2015 року супровідним листом зазначене звернення надіслано до Державної служби у справах ветеранів війни та учасників АТО.
09 червня 2015 року головою Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції ОСОБА_2 надана відповідь, відповідно до якої зазначено, що після набрання чинності Законом України від 07 квітня 2015 року № 291-VIІІ (22 червня 2015 року) члени сім`ї ОСОБА_3 матимуть право звернутися до органів соціального захисту населення за місцем їх реєстрації для оформлення «Посвідчення члена сім`ї загиблого», після чого зможуть користуватися додатковими правами та соціальними гарантіями, встановленими статтею 15 Закону.
15 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до голови Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції ОСОБА_2 зі заявою, якій просить посприяти в отриманні «статусу члена сім`ї загиблого» дружини та його дітей.
24 липня 2015 року голова Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції ОСОБА_2 направив листа голові Запорізької обласної державної адміністрації з проханням всебічно посприяти та надати максимально ефективну допомогу в оформленні документів необхідних для отримання зазначеного посвідчення.
Так, 17 вересня 2015 року головою Запорізької обласної державної адміністрації відповідачу надано відповідь «Про розгляд звернення ОСОБА_1 » відповідно до якої зазначено, що під час телефонної розмови ОСОБА_1 надані детальні роз`яснення щодо порядку встановлення статусу члена сім`ї загиблого, з урахуванням вимог статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», повідомлено про умови видачі посвідчення члена сім`ї загиблого згідно з Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302. ОСОБА_1 запропоновано особисто звернутися до управління, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Вважаючи дії голови Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції Деревянко А.В. протиправними позивач звернувся до суду з позовом.
Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року.
Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни регулює Положення Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни затверджений постановою Кабінету Міністрів № 302 від 12 травня 1994 року.
Пункт 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни визначає, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чинність цього Закону поширюється зокрема на сім`ї осіб, які, перебуваючи у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство соціальної політики України затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 17 червня 2015 року № 423, Міністерство соціальної політики України (Мінсоцполітики) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального діалогу, соціального захисту, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, усиновлення та захисту прав дітей, запобігання насильству в сім`ї, протидії торгівлі людьми, захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики щодо пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, соціального захисту ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, зокрема забезпечення їх психологічної реабілітації, санаторно-курортного лікування, технічними та іншими засобами реабілітації, житлом, надання освітніх послуг, організації поховання, соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, які звільняються, осіб, звільнених з військової служби, та учасників антитерористичної операції, у сфері промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Відповідно до пункту 2 Положення про Міністерство соціальної політики України Мінсоцполітики у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Основним завданням Мінсоцполітики зокрема є забезпечення формування та реалізація державної політики щодо соціального захисту, зокрема інвалідів, осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ветеранів праці, ветеранів військової служби, жертв нацистських переслідувань, дітей війни та жертв політичних репресій (підпункт 1 пункту 3 Положення про Міністерство соціальної політики України).
Відповідно до пункту 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».
Дітям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту2, до досягнення ними 16-річного віку передбачені законодавством пільги надаються на підставі довідки, що видається матері (або іншому повнолітньому члену сім`ї загиблої особи, або опікуну) за місцем реєстрації дитини. Після досягнення такими особами 16-річного віку в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, який продовжує дію посвідчення на наступний рік за умови їх належності до категорій осіб, зазначених у пункті 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Згідно з пунктом 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни «Посвідчення учасника бойових дій» і нагрудний знак видаються органами Міноборони, МВС, ДСНС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПтС, Управління державної охорони, ДПС, Адміністрації Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, а також Держспецтрансслужбою за місцем реєстрації ветерана.
Однак, абзацом 2 пункту 7 Положення Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.
Відповідно до матеріалів адміністративної справи, Запорізькою обласною державною адміністрацією ОСОБА_1 надані детальні роз`яснення щодо порядку встановлення статусу члена сім`ї загиблого, з урахуванням вимог статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», повідомлено про умови видачі посвідчення члена сім`ї загиблого згідно з Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302. ОСОБА_1 запропоновано особисто звернутися до управління, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем реєстрації позивача.
Отже, на підставі зазначеного для отримання «Посвідчення члена сім`ї загиблого» позивач повинен був звернутися до органів праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації, чого зроблено не було, а вирішення питання щодо соціального захисту осіб на яких поширюється чинність Закону України Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та порядку оформлення «Посвідчення члена сім`ї загиблого» не належить до компетенції голови Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції ОСОБА_2 в силу абзацу 2 пункту 7 Положення Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни.
Необхідно зазначити, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя задоволено позов ОСОБА_1 та зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району встановити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 статус «члена сім`ї загиблого» та видати довідки передбачені пунктом 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302.
Щодо зобов`язання голову Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції ОСОБА_2 створити міжвідомчу комісію з питань визнання загиблого ОСОБА_3 «учасника бойових дій», суд зазначає наступне.
Відповідно до Положення про Державну службу України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року №416, Служба є центральним органом виконавчої влади України, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики і який реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, які звільняються, осіб, звільнених з військової служби, та учасників антитерористичної операції, в межах своїх повноважень державну політику у сфері волонтерської діяльності. Служба здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до пункту 2 Положення про Державну службу України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції служба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Пунктом 4 Положення визначено, які завдання покладені на Державну службу України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції.
Зокрема підпунктом 9 пункту 4 Положення про Державну службу України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції організовує та координує роботу з надання статусу учасника бойових дій, зокрема проводить засідання міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера.
Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413.
Відповідно до пункту 20 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій зокрема визнаються особи, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі в антитерористичній операції чи в забезпеченні її проведення, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 2 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення статус учасника бойових дій надається:
- військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;
- особам, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Разом з тим, пунктом 5 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції встановлено, що рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається:
- комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС (далі - комісія);
- міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера, яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.
Тобто, міжвідомчою комісією розглядаються питання про визнання учасниками бойових дій, лише у випадку виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.
Суд завертає увагу на те, що Міжвідомча комісія призначена для прийняття рішень про надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій особам (осіб), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання (пункт 3 розділу І Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій).
Відповідно до пункту 1 розділу 2 Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, основним завданням Міжвідомчої комісії є надання статусу учасника бойових дій зокрема особам, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що надалі такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Згідно пункту 2 розділу ІІ Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, міжвідомча комісія має право:
- розглядати документи щодо осіб, які надіслані комісіями при міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади чи інших державних органах;
- заслуховувати пояснення осіб, стосовно яких подані документи, свідків та представників державних органів;
- приймати рішення про надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій особам (осіб), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення;
- повертати документи комісіям при міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади чи інших державних органах у разі відсутності у поданих документах спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.
Отже на підставі викладеного суд зазначає, що визнання загиблого ОСОБА_3 «учасником бойових дій» здійснюється комісією того відомства (Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів) до якого належало формування загиблого. а міжвідомчій комісії виноситься на розгляд такий спір у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання відповідно до пункт 3 розділу І Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частиною 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, з урахуванням вище викладеного, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд оцінивши докази, які є у справі, дійшов висновку, що відповідачем доведено законність та обґрунтованість оскаржуваних дій. Докази позивача спростовані, тому з огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 71, 86, 158 163, 167 КАС України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Головуючий суддя Д.В. Татаринов

судді: І.В. Батрак

О.О. Прасов