Справа № 215/2723/14-а
Суддя: Лиходєдов А. В.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 215/2723/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді Лиходєдова А.В.,

при секретарі Поліян І.В.,

за участі: представника позивача Швигоренко О.В.,

представника відповідача Леонової Л.В.,

розглянувши цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у м. Кривому Розі ради про оскарження дій та зобов`язання вчинити дії; третя особа Жовтнева міжрайонна медико-соціальна експертна комісія,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом просячи: визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради щодо відмови у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни протиправними; зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради встановити йому статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення, відповідно до п. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з дня його звернення до Відповідача з відповідною заявою, посилаючись на те, що з 01.08.1986 р. по 02.05.1995 р. він перебував на службі у Збройних силах СРСР. Наказом Командуючого Військово-повітряних сил України від 13.03.1995 р. він був звільнений зі служби за станом здоров`я.

У період проходження військової служби, а саме - з 16.12.1994 р. по 29.12.1994 р. він перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні в травматологічному відділенні військової частини №44869 з приводу перенесеної хвороби - гематогенного остеоміеліта проксимального метаепіфіза правої стегнової кістки, що підтверджується відповідним епікризом. У цьому ж епікризі зазначено, що захворювання отримане в період проходження військової служби».

Після медичного обстеження 29.12.1994р. військово-лікарською комісією в/ч №44869 йому був поставлений діагноз: «гематогенний остеомієліт проксимального метаепіфіза правої стегнової кістки у вигляді деформуючого коксартроза з помірним порушенням функції. Захворювання отримане в період проходження військової служби», про що було надано довідку №2117 від 06.01.1995 р.

На підставі цього, відповідно до виписки з акту огляду МСЕК від 20.03.1996 р. йому встановлено III групу інвалідності та 50% втрати працездатності, та в графі «причина інвалідності», зазначено: «захворювання отримане в період проходження військової служби», так само, як і в довідці №2117 від 06.01.1995 р. Після чергового переогляду 29.03.2010 р. згідно довідки Жовтневої Міжрайонної МСЕК йому встановлено безстроково другу групу інвалідності внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби.

Відповідно до п. 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він звернувся до Відповідача з заявою щодо встановлення йому статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, надавши при цьому документи, що підтверджуюсь наведені обставини.

Однак листом від 10.10.2013 р. йому було відмовлено у встановленні зазначеного статусу з посиланням на Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 та на наказ міністра оборони України від 14.08.2008 р. №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України», зареєстрований у Мін`юсті 17.11.2008 р. за №1109/15809 та повідомлено, що для визначення права на встановлення статусу інваліда війни необхідним є уточнення зв`язку захворювання з виконанням обов`язків військової служби.

Вважає такі вимоги Відповідача незаконними з наступних підстав.

Так, зазначена у довідці Жовтневої МСЕК від 29.03.2010 р., за результатами останнього його переогляду, причина інвалідності за змістом відповідає вимогам п.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо підстав надання статусу інваліда війни, а тому він має право на присвоєння йому статусу інваліда війни.

Таким чином, вимога Відповідача про встановлення ним причинного зв`язку інвалідності з захворюванням, отриманим під час проходження військової служби, на підставі наказу Міністра оборони України від 14.08.2008 р. є неправомірною, оскільки:

По-перше, факт отримання захворювання Позивачем, що стало підставою для встановлення інвалідності, первинно був встановлений йому у 1995 році на підставі діючого на той час законодавства, про що було надано довідку №2117 від 06.01.1995 р. При видачі даної довідки, як вбачається з її змісту, військово-лікарська комісія в/ч №44869 керувалася чинним на той час Наказом міністра оборони СРСР від 09.09.1987р. №260 «Про введення в дію положення про медичний огляд у збройних силах СРСР».

По-друге, причинний зв`язок його інвалідності з отриманим захворюванням під час проходження військової служби первинно був встановлений Жовтневою Міжрайонною МСЕК 20.03.1996 р., відповідно до чинного на той час Положення про медико-соціальну експертизу і Положення про індивідуальну програму реабілітації та адаптації інваліда, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 83 від 22.02.1992 р..

По-третє, застосування положення Наказу Міністра оборони України від 14.08.2008 р. до правовідносин, що виникли, відповідно, у 1995 та 1996 році, є порушенням принципу неприпустимості зворотної дії законодавства у часі.

Представник позивача позов у судовому засіданні підтримав.

Представник відповідача позов не визнала, вказала, що чинним законодавством чітко розділяються поняття «захворювання, отриманого в період проходження військової служби» та «захворювання, отриманого під час виконання службових обов`язків». ОСОБА_1 , на підставі довідки до акту огляду МСЕК від 27.04.2010 серії 10 ААА №013497 має захворювання, отримане в період проходження військової служби.

Соціальний та правовий захист військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, регулюється Законом України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими нормативно-правовими актами відповідно до ст. 1-1, п. 2 ст. 3 зазначеного Закону. Позивач є соціально-захищеною особою, оскільки перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як інвалід військової служби II групи, користується за зазначеною адресою реєстрації 50% пільгами відповідно до п.5 ст.12 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Посвідчення інвалідам війни видаються органами праці та соціального захисту населення на підставі довідки медико-соціальної комісії про встановлення інвалідності, відповідно до п.10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни». Оскільки в довідці до акту огляду МСЕК від 27.04.2010 р. серії 10 ААА №013497 причина інвалідності не відповідає вимогам п.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» для встановлення статусу інваліда війни на теперішній час немає законодавчих підстав.

Третя особа Жовтнева міжрайонна медико-соціальна експертна комісія, явку свого представника в судове засідання не забезпечила, повідомлена належним чином, надала суду пояснення, в яких вказала, що ОСОБА_1 , 1966 р.н., що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вперше був оглянутий Жовтневою МСЕК в 1996 році. Визначена третя група інвалідності, причина: захворювання, отримане в період проходження військової служби та 50% втрати працездатності з метою виплати страхових сум за державним обов`язковим страхуванням (одноразово), згідно довідки №2117 затвердженої 15 ВПК Од ВО. В 2010 р. у зв`язку з погіршенням стану здоров`я визначена друга група інвалідності, безстроково. Причина інвалідності: захворювання, отримане в період проходження військової служби, згідно довідки №2117 затвердженої 15 ВЛК Од ВО.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів №1317 від 03.12.2009 р., причини інвалідності встановлюються згідно з пунктом 26 Положення «Про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності». Встановлення статусу «Інвалід війни» не входить до компетенції МСЕК тому, що це не передбачено чинним законодавством.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази: копії: довідки № 2117 від 06.01.1995 р.; виписки з акта огляду ВТЕК від 20.06.1996 р.; довідки № 013497 до акта огляду МСЕК; військового квітка; відповіді УПСЗН від 10.10.2013 р. (а.с. 5, 6, 7, 9, 11), судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

01.08.1986 р. по 02.05.1995 р. позивач перебував на службі у Збройних силах СРСР та Збройних сила України. Наказом Командуючого Військово-повітряних сил України від 13.03.1995 р. він був звільнений зі служби за станом здоров`я.

Після медичного обстеження 29.12.1994р. військово-лікарською комісією в/ч №44869 позивачу був встановлений діагноз: «гематогенний остеомієліт проксимального метаепіфіза правої стегнової кістки у вигляді деформуючого коксартроза з помірним порушенням функції. Захворювання отримане в період проходження військової служби».

На підставі цього, відповідно до виписки з акту огляду МСЕК від 20.03.1996 р. позивачу встановлено III групу інвалідності та 50% втрати працездатності, та в графі «причина інвалідності», зазначено: «захворювання отримане в період проходження військової служби», так само, як і в довідці №2117 від 06.01.1995 р. Після чергового огляду 29.03.2010 р. згідно довідки Жовтневої Міжрайонної МСЕК йому встановлено безстроково другу групу інвалідності внаслідок захворювання, отриманого саме в період проходження військової служби.

Позивач звернувся до Відповідача з заявою щодо встановлення йому статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення. Однак листом від 10.10.2013 р. йому було відмовлено у встановленні зазначеного статусу з посиланням на Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 та на наказ міністра оборони України від 14.08.2008 р. №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України», зареєстрований у Мін`юсті 17.11.2008 р. за №1109/15809 та повідомлено, що для визначення права на встановлення статусу інваліда війни необхідним є уточнення зв`язку захворювання з виконанням обов`язків військової служби.

Соціальний та правовий захист військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, регулюється Законом України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими нормативно-правовими актами відповідно до ст. 1-1, п. 2 ст. 3 зазначеного Закону.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до п. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать інваліди з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009 р., причини інвалідності встановлюються згідно з пунктом 26 Положення «Про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності».

Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем, які є належними та допустимими відповідно до ст. 70 КАСУ, а також аналізу наведеного законодавства в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про необхідність відмови в позові, виходячи з наступного.

Чинне законодавство розділяє поняття «захворювання, отриманого в період проходження військової служби» та «захворювання, отриманого під час виконання службових обов`язків».

Про це свідчить вживання вказаних термінів окремо у Законі України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та одночасно вживання вказаних термінів у постанові КМУ № 1317 віє 03.12.2009 р. як різних фактичних причин встановлення інвалідності, що в зв`язку з цим породжує різні правові наслідки визначення категорії особи-військовослужбовця, на яку розповсюджує свою дію один із зазначених судом Законів, тобто визначення правового статусу вказаної особи.

В даному випадку суд погоджується з правовою позицією відповідача при встановленні статусу позивача, як особи на яку розповсюджується дія Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», так як захворювання позивачем отримано не під час виконання службових обов`язків, а в період проходження військової служби.

Тобто, судом не встановлено порушення відповідачем прав, законних інтересів позивача при розгляді його звернення з приводу встановлення статусу інваліда війни та при відмові видати посвідчення інваліда війни, так як на нього не розповсюджується цей статус.

На підставі викладеного, ст. ст. 3, 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни», постанови Кабінету Міністрів №1317 від 03.12.2009 «Питання медико-соціальної експертизи», керуючись ст. ст. 2, 11, 49, 51, 69, 70, 71, 94, 158-160 ч. ч.1-3, 161-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у м. Кривому Розі ради про оскарження дій та зобов`язання вчинити дії; третя особа Жовтнева міжрайонна медико-соціальна експертна комісія відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копію постанови в повному обсязі, особи, які беруть участь у справі, можуть одержати з 10 березня 2016 р..

Суддя: