Справа № 2а/0470/7034/12
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року м. Київ К/800/118/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2012

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014

у справі № 2а/0470/7034/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Дніпровський"

до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2012, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погодився, просив скаргу залишити без задоволення, оскаржувані рішення - без змін.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної зі сторін, які беруть участь у справі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження, у відповідності до п.2 ч.1 ст.222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом було проведено виїзну перевірку ТОВ "Птахокомплекс "Дніпровський" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 по 31.12.2011, за результатами якої складено акт від 06.06.2012 № 414/221/36020648, на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 22.06.2012 № .

Згідно прийнятого податкового повідомлення-рішення, за встановлені порушення вимог пп.7.2.3, пп.7.2.4, пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.4.5 п.7.4. ст.7, п.81.3 ст.81 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 та ст.185, ст.188, ст.198, ст.201, ст.209 ПК України, позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість, а саме - за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 3381948,62 грн.

За висновками, викладеними в акті перевірки, заниження податкового кредиту за період з грудня 2010 року по грудень 2011 року відбулось, у зв'язку із здійсненням операцій з фінансово-грошовими потоками відповідно до правочинів, які укладені в порушення ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, їх зміст суперечить моральним засадам суспільства. Контролюючий орган прийшов до висновків, що зазначені правочини не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, у зв'язку з чим недодержання в момент вчинення правочину сторонами цієї вимоги є підставою недійсності правочину.

Колегія суддів, переглядаючи оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій в касаційному порядку, погоджується з висновками судів про задоволення позову, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при здійсненні господарської діяльності, яка полягає у вирощуванні курчат бройлерів та направлена на досягнення економічної вигоди та отримання прибутку, з метою забезпечення безперебійної роботи кожної стадії виробничого процесу, в тому числі - вигодовування птиці, згідно встановлених норм та стандартів, укладались правочини (перелік зазначений в акті перевірки), виключно з метою настання реальних правових наслідків. Ці правочини направлені виключно на закупівлю сировини для виготовлення комбікорму і подальшого вигодовування птиці, а також матеріалів, які забезпечують поточну діяльність окремих ланок виробництва продукції.

З посиланням на ст.ст.626-628 ЦК України, позивач зазначає, що підприємство, укладаючи договори поставки з ФОП ОСОБА_2, TOB «Урожай-Агро», TOB «Агротрейд», ФОП ОСОБА_3, ПП «Ріцца», TOB «ТРИ ТОН», TOB «Астеза», ПП «Світ», ФГ «Наталка», обумовили усі суттєві умови купівлі-продажу товару (умови передачі товару, оплати, вимоги до якісних та кількісних характеристик і т. іц.).

Згідно із абзацом третім підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 вказаного Закону, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп. 7.2.6 цього пункту.

Аналогічне закріплене і в п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України.

Датою виникнення права платника ПДВ на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Як було вірно встановлено судами попередніх інстанцій, факт здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами підтверджується наявними в матеріалах справи, належним чином оформленими, первинними документами бухгалтерського обліку, зокрема, податковими та видатковими накладними.

В матеріалах справи відсутні докази встановлення податковим органом обставин на підтвердження того, що укладаючи спірні договори, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Податковим органом не доведено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угод позивачем з його контрагентами, що мали місце під час здійснення позивачем підприємницької діяльності.

Слід зазначити, що чинне податкове законодавство України не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що господарські операції між позивачем та його контрагентами мали реальний характер, діяльність позивача була спрямована на отримання економічної вигоди від підприємницької діяльності, підприємства ознак фіктивності на час здійснення господарських операцій не мали, що зумовлює хибність висновків податкового органу про вчинення платником податків порушень податкового законодавства щодо неправомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість по взаєморозрахунках з вказаними контрагентами за період, що перевірявся, а відтак, вони не можуть бути покладені в основу спірного податкового повідомлення-рішення.

Доводи, наведені скаржником в касаційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки вони не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судами попередніх інстанцій.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень суду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 222-224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2012 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис)О.А. Моторний
Судді(підпис)І.В. Борисенко
(підпис)В.В. Кошіль