Справа № 819/62/16
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/62/16

01 березня 2016 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

судді Ходачкевич Н.І.

при секретарі судового засідання Цимбал А.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Вонятівська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 до Тернопільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підпрємець ОСОБА_3 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_3) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (надалі - відповідач, Тернопільська ОДПІ) про визнання нечинними рішень.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що посадовими особами Тернопільської ОДПІ проведено документальну позапланову перевірку позивача з питань дотримання работодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період з 01.01.2011 року по 30.09.2015 року, та повноти обчислення та своєчасності сплати єдиного соціального внеску до бюджету за період з 01.01.2011р. по 30.09.2015р. про що складено акт від 15.12.2015 року № 7050/19-18-17-02-23/НОМЕР_1. На підставі вказаного акту перевірки Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Тернопільській області прийняті оскаржуване податкове повідомлення - рішення № від 30.12.2015р., яким збільшила ФОП ОСОБА_3 грошове зобовязання по сплаті податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податків у вигляді заробітної плати на загальну суму 14392,24 грн., у тому числі за основним платежем 1105,79 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 3286,45 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за № від 30.12.2015р., яким застосувала до ФОП ОСОБА_3 штрафні санкції в розмірі 22289,87 грн.

Позивач вважає, що оскаржувані рішення є незаконним в силу їх необґрунтованості, оскільки, вони винесені на підставі висновків про вчинення правопорушень, що не відповідають дійсності, прийняті без достатніх на те підстав, грунтується виключно на припущеннях та не можуть бути належною підставою для прийняття податковим органом оскаржуваних рішень.

В судовому засіданні, представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідач в судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечив з мотивів наведених у письмових запереченнях, вказавши, що рішення № від 30.12.2015р. та податкове повідомлення-рішення № від 30.12.2015р. прийняті податковим органом правомірно у відповідності до вимог діючого законодавства, та просила у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши докази по справі, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Тернопільській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання работодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період з 01.01.2011 року по 30.09.2015 року, та повноти обчислення та своєчасності сплати єдиного соціального внеску до бюджету за період з 01.01.2011р. по 30.09.2015р. про що складено акт від 15.12.2015 року № 7050/19-18-17-02-23/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_3, а саме:

- підпункту 168.1.2 пункту 168.1, підпункту 168.4.7 пункту 168.4 статті 168 розділу IV ПКУ, а саме: виплата неофіційного доходу у вигляді заробітної плати найманим працівникам за період з 01.01.2011 року по 30.09.2015 року, без нарахування, утримання та сплати податку з доходів фізичних осіб, внаслідок чого нараховано податку в сумі 11105,79 грн;

- підпункту "б" 176.2 п.176.2 ст.176 ПКУ, а саме: подання в не в повному обсязі відомостей форми №1-ДФ суми нарахування доходу найманим працівникам, з якими СГД ФО ОСОБА_3 мав господарські відносини за період з 01.01.2011 року по 30.09.2015 року.

- пункту 9.2 ст.9. п.5. п.7 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме не нарахування та неперерахування його на загальну суму :

-3,6% -3927,74 грн, в тому числі: за 2011 рік - 518,40 грн., за 2012 рік - 838,80 грн, за 2013 рік - 1065,60 грн., за 2014 рік -919,12 грн., за 2015 рік -585,82 грн., 37,26% - в сумі 40651,99 грн, в тому числі по періодах: за 2011 рік - 5365,44 грн., за 2012 рік - 8681,58 грн., за 2013 рік-11028,96 грн., за 2014 рік -9512,79 грн., за 2015 рік- 6063,22 грн.

На підставі акту перевірки від 20.05.2015 року № 3513/22-01/38989673 Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Тернопільській області винесені податкове повідомлення-рішення № від 30.12.2015р.,яким ФОП ОСОБА_3 збільшено грошове зобовязання по сплаті податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податків у вигляді заробітної плати на загальну суму 14392,24 грн., у тому числі за основним платежем 1105,79 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 3286,45 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за № від 30.12.2015р., в розмірі 22289,87 грн.

В подальшому ФОП ОСОБА_3 не погоджуючись із вказаними оскаржуваними рішеннями звернувся до суду.

При вирішенні справи та прийнятті постанови суд враховує наступні обставини та застосовує такі положення чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 20.1.2 пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи для здійснення функцій, визначених податковим законодавством, мають право: отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Згідно з підпунктом 20.1.6 пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи державної податкової служби мають право під час проведення перевірок запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Як вже було зазначено вище, відповідачем на підставі Акту перевірки від 15.12.2015 року № 7050/19-18-17-02-23/НОМЕР_1 прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ № від 30.12.2015р та рішення ГУ ДФС у Тернопільській області про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за № від 30.12.2015р..

Згідно з вимогами частини 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до пункту 86.1. статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року № 984, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 січня 2011 року за №34/18772, - затверджений Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (далі - Порядок №984).

Відповідно до пункту 6 розділу І вищезазначеного Порядку №984, - факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Підпунктом 5.1 пункту 5 розділу ІІ Порядку №984 визначено, що результати документальної перевірки дотримання податкового законодавства групуються за окремими видами податків і зборів та у розрізі податкових періодів. В цій частині акта (довідки) перевірки відображаються задекларовані платником податків у податковій та іншій звітності показники, результати перевірки цих показників та робиться відповідний запис щодо встановлення або невстановлення порушень. При цьому до акта (довідки) перевірки додаються відповідні аналітичні таблиці.

При цьому відповідно до вимог підпункту 5.2 пункту 5 розділу ІІ Порядку №984 визначено, що у встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно, зокрема: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів.

Окрім того, пунктом 6 Порядку №984 визначено, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті перевірки чітко об'єктивно та в повній мірі із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до положень статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 вищезазначеного Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій (на яких ґрунтується і податкова звітність) - є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

З огляду на вищезазначені положення Порядку №984 та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», суд приходить до висновку, що підставою для податкового обліку господарських операцій є належним чином оформлені документи бухгалтерського обліку.

Таким чином, при складенні відповідного висновку та відображенні його вподальшому в акті перевірки - не допускається відображення суб'єктивних припущень та висновків щодо дій посадових осіб суб'єкта господарювання, які не підтверджені належними первинними документами, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку.

При цьому, з огляду на вищезазначені положення Порядку №984 та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», - суд приходить до висновку, що норми діючого законодавства з питань оподаткування, не передбачають права податкового органу на відображення у актах перевірок необґрунтованих та непідтверджених даних, а відтак, і на донарахування податків лише зі слів фізичних осіб, як усних, так і у письмовому вигляді, без підтвердження викладених фактів первинними документами платника податків.

Зі змісту вказаного акту перевірки вбачається, що при перенвірці використано матеріали отримані з Секретаріату Кабінету Міністрів України від 01.01.2015 року №41-М-0200314/19, та пояснення працівників відібраними працівника оперативного управління Тернопільської ОДПІ:

- працівника ОСОБА_4 стосовно отриманої заробітної плати "в конвертах" в сумі 88272,73 грн. за період з 01.01.2011р. по 30.09.2015р.;

- працівника ОСОБА_5, стосовно отриманої заробітної плати "в конвертах" в сумі 16 900 грн. за період з 01.08.2012р. по 30.08.2013р.;

- працівника ОСОБА_6 стосовно отриманої заробітної плати "в конвертах" в сумі 16 900 грн. за період з 01.06.2014р. по 07.09.2014р.;

Отже з вказаного акту перевірки слідує висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо правильності обчислення та своєчасності перерахування до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб при виплаті доходів громадян за перевірений період ґрунтуються виключно на поясненнях громадян ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Однак, вищезазначені письмові пояснення громадян, на підставі яких відповідач дійшов висновку про порушення позивачем податкового законодавства, - не є первинними документами, які фіксують факти здійснення господарських операцій та можуть свідчити про допущення порушень податкового законодавства, -ані у розумінні Порядку №984, ані у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Про встановлення порушень податкового законодавства при нарахуванні та виплати заробітної плати можуть свідчити лише первинні бухгалтерські документи щодо нарахування та виплати цієї заробітної плати. Інші гроші, природа (власність) яких не встановлена актом перевірки, якщо вони і були надані працівникам, не відповідають визначенню заробітної плати як об'єкту оподаткування податку з доходів фізичних осіб в розумінні Закону № 889-IV та Податкового кодексу України.

Статтею 83 Податкового кодексу України затверджений перелік матеріалів, які є підставами для висновків під час проведення перевірок, це -документи, визначені цим Кодексом, податкова інформація, експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Слід зазначити, що Податковим кодексом чітко встановлено перелік документів, необхідний для їх ведення в цілях оподаткування.

Так, згідно з пунктом 44.1 статті 44 Кодексу для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

При цьому платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим пункту 44.1 статті 44 Кодексу.

Відтак, пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - не можна вважати належними і допустимими доказами податкового правопорушення, оскільки твердження вказаних осіб про нарахування та (чи) виплату їм необлікованого заробітку ФОП ОСОБА_3 - не підкріплені та не підтверджуються жодними належними первинними бухгалтерськими чи іншими фінансово-господарськими документами.

Варто також зазначити, що згідно з підпунктом 162.1.3. статті 162 Податкового кодексу України платником податку на доходи фізичних осіб є податковий агент.

У розумінні норм Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні (пп. 14.1.54 п. 14. ст. 14 цього Кодексу).

У ПК України наявні наступні поняття: «податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб» - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу; (пп. 14.1.180 п. 14. ст. 14 ПК України); «працівник» - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону (пп. 14.1.195 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пп. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164 ПК України).

Згідно з підпунктом 164.1.2 пункту 164.1 ст. 164 ПК України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Відповідно до пункту 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного оподатковуваного доходу платника податку зокрема включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту); суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору.

При цьому, відповідно до пп. 14.1.48 п. 14.1 ст. 14 ПК України «заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу» - основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 ст. 168 зазначеного Кодексу встановлено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету, згідно з підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 ст. 168 ПК України, під час виплати оподатковуваного доходу.

Одночасно згідно положень п. 51.1 ст. 51 ПК України платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов'язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків

Таким чином, з контексту вищенаведених норм податкового законодавства випливає, що необхідною умовою для утримання податку з доходів фізичних осіб є наявність факту виплати такого доходу фізичній особі податковим агентом.

Відповідно до абзаців 1, 2 і 4 ст. 48 КЗпП Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Відповідно до приписів статті 21 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.95 № 108/95-ВР, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (стаття 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 № 996-XIV).

Суд при вирішенні даної справи виходить із презумпції сумлінності платників податків та інших учасників правовідносин у економічній сфері. У зв'язку із цим презюмується, що дії платника податків, пов'язані з веденням господарської діяльності, економічно виправдані, а відомості, що містяться в його податковій та бухгалтерській та кадровій звітності, - є достовірними, якщо податковий орган не доведе, що такі відомості не відповідають дійсності.

При цьому, обов'язок доведення таких фактів покладається на податковий орган у спосіб проведення перевірки та оформлення її результатів шляхом складення акту, який є носієм доказової інформації та повинен містити усі відомості про виявлені порушення законодавства, а також докази на їх підтвердження.

Як встановлено судом, виявлені відповідачем порушення податкового законодавства, ґрунтуються виключно на поясненнях ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, будь-яких інших посилань на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність фактів порушення податкового законодавства в акті перевірки не зазначено.

Пояснення фізичних осіб, які послужили прийняттю спірних рішеннь, на думку суду є недостатніми для встановлення порушення позивачем норм податкового законодавства та збільшення сум грошового зобов'язання податку з доходів фізичних осіб чи застосування штрафних санкцій та не можуть бути безумовним підтвердженням факту порушення позивачем податкового законодавства, оскільки вони носять суб'єктивний характер.

Аналогічна правова позиція була висвітлена в Ухвалі ВАС Україні від 28 жовтня 2015 року у справі К/800/29323/14.

Крім того, як вбачається з постанови Тернопільського міськрайнного суду Тернопільської області від 15 лютого 2016 року у справі № 607/19/16-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлено що Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільської області за наслідками проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання работодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період з 01.01.2011 року по 30.09.2015 року, та повноти обчислення та своєчасності сплати єдиного соціального внеску до бюджету за період з 01.01.2011р. по 30.09.2015р. про що складено акт від 15.12.2015 року № 7050/19-18-17-02-23/НОМЕР_1. Пояснення гр. ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6станом на дату проведення перевірки і складавння акту перевірки не могли бути належними доказами, які б підтверджували перебування їх в трудових із підприємцем ОСОБА_3, отримання ними від підприємця заробітної плати "в конвертах" і в яких саме розмірах, і протягом якого чітко встановленого проміжку часу, а відтак і не можуть довести факту несплати єдиного внеску на зальнообовязкове державне соціальне страхування, що дало перевіряючому зробити висновок про порушення підприємець ОСОБА_3 норм законодавства та здійснити чіткий розрахунок правильності обчислення сум єдиного соціального внеску. Пояснення гр. ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6 не були підтвердженні первинними бухгалтерськими або іншими документами, які зафіксовані в обліку та могли підтверджувати вказаними громадянами факти, не зазначено інших доказів, що достовірно підтверджують наявність факту порушення. А тому податковою зроблено висновок про порушення підприємцем ОСОБА_3 норм законодавства , які зазначені в Акті перевірки, виключно на поясненнях громадян. Дана постанова набрала законної сили.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не було надано суду належних доказів, які б свідчили про наявність виявлених та зафіксованих у відповідному акті порушень чинного законодавства України та, як наслідок, про правомірність рішень прийнятих на підставі даного акта.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У зв'язку із задоволенням позову відповідно до частини першої статті 94 КАС України суд присуджує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 30.12.2015р. та рішення про застосування штрафних санкцій № від 30.12.2015р.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області, м. Тернопіль, вул. Білецька, 1 на користь Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_3, АДРЕСА_1 судовий збір в сумі 551,21 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 09.03.2016р.

Головуючий суддя Ходачкевич Н.І.

копія вірна

Суддя Ходачкевич Н.І.