Справа № 826/21809/15
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Безименної Н.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: управління Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання протиправним наказу та поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: управління Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, про:

- визнання протиправним і скасування наказу ГУ МВС України в м. Києві від 18.08.2015 р. № 546 в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади старшого інспектора сектору оформлення матеріалів ДТП відділу ДАІ з обслуговування Деснянського району, підпорядкованого ГУ МВС України в м. Києві;

- поновлення позивача на посаді старшого інспектора сектору оформлення матеріалів ДТП відділу ДАІ з обслуговування Деснянського району, підпорядкованого ГУ МВС України в м. Києві, з 18.08.2015 р., а в разі її зайняття (або відсутності посади) на іншій рівнозначній атестованій посаді.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини цієї справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 197 КАС України розглядає справу за їх відсутності в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду - скасуванню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу на посаді старшого інспектора оформлення матеріалів ДТП відділу ДАІ з обслуговування Деснянського району, підпорядкованого ГУ МВС України в м. Києві.

23.07.2015 р. відносно позивача внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 0000853 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України.

30.07.2015 р. позивачу було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України.

На підставі наказу від 12.08.2015 р. № 856 відповідачем було проведено службове розслідування за фактом отримання грошової винагороди інспектором з оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод відділу ДАІ з обслуговування Деснянського району, підпорядкованого ГУ МВС України в м. Києві, капітаном міліції ОСОБА_2, за результатом якого складено висновок від 17.08.2015 р.

У вказаному висновку службового розслідування відповідачем встановлено, що позивач вступив в неслужбові відносини з громадянином ОСОБА_3, зажадав від нього незаконну грошову винагороду у сумі 2 тисячі доларів США за вирішення питання щодо не притягнення останнього до адміністративної відповідальності, що призвело до порушення вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, п. 1 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п. 4.1 розділу 3 та п. 7.2 розділу 7 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 р. № 155.

На підставі висновку службового розслідування ГУ МВС України в м. Києві від 17.08.2015 р. відповідачем було прийнято наказ від 18.08.2015 р. № 546 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників відділу ДАІ з обслуговування Деснянського району», яким за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в підтриманні неділових відносин з громадянином С., отримання від нього незаконної грошової винагороди за не притягнення його до адміністративної відповідальності, що призвело до порушення Присяги працівника органів внутрішніх справ України, пункту 1 частини 1 статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п. 4.1 розділу 3 та п. 7.2 розділу 7 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 р. № 155, на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Наказом ГУ МВС України в м. Києві від 26.08.2015 р. № 731 о/с позивача на підставі наказу від 18.08.2015 р. № 546, згідно пп. «є» (за порушення дисципліни) п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, було звільнено з органів внутрішніх справ у запас.

На момент прийняття відповідачем наказів від 18.08.2015 р. № 546 та від 26.08.2015 р. № 731 судове рішення у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_2 прийнято не було.

Вважаючи незаконним наказ ГУ МВС України в м. Києві від 18.08.2015 р. № 546 позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ відповідачем було прийнято з дотриманням вимог Дисциплінарного статуту.

Дослідивши обставини справи колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України ( далі - КЗпП України ), Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» (далі - Дисциплінарний статут), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 р. № 114 (далі - Положення № 114), Правилами поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2012 р. № 155 (далі - Правила № 155), постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Постанова № 100).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2, 6 статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У ст. 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

У ст. 5 Дисциплінарного статуту закріплено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Відповідно до п. 4.1 розділу 3 Правил № 155 працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобов'язання: визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності; бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби; ставитися нетерпимо до будь-яких дій, які ображають та принижують людську гідність, заподіюють біль і страждання, являють собою тортури, жорстокість, нелюдське поводження з людьми; бути мужнім і безстрашним у небезпечних ситуаціях, які виникають під час припинення правопорушення, ліквідації наслідків аварій та стихійного лиха, проведення заходів щодо порятунку життя і збереження здоров'я людей; виявляти твердість і непримиренність у боротьбі зі злочинцями, застосовуючи для досягнення поставленої мети виключно законні і високоморальні принципи; зберігати і примножувати службові традиції органів внутрішніх справ.

Пунктом 7.2 розділу 7 Правил № 155 закріплено, що працівник органів внутрішніх справ зобов'язаний неухильно дотримуватись обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством та Законом України „Про міліцію", уникати дій, які можуть бути сприйняті як підстава підозрювати його в корупції. Своєю поведінкою він має продемонструвати, що не терпить будь-яких проявів корупції, відкидає пропозиції про незаконні послуги, чітко розмежовує службу і приватне життя, при найменших ознаках корумпованої поведінки інших осіб інформує керівника свого структурного підрозділу (пам'ятка-застереження працівника органів внутрішніх справ України про спеціальні обмеження, передбачені законодавством України (додаток)).

У ст. 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з'ясування обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою начальник призначає службове розслідування, що має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

Відповідно до п. 16 Дисциплінарного статут дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

Згідно з п.п. «є» та «й» п. 64 Положення № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): є) за порушення дисципліни; й) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, яким накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати посади або займатися діяльністю, що пов'язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чи кримінального правопорушення.

У ч. 2, 7 ст. 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Пунктом 24 Положення № 114 регламентовано, що в разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді). У разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 2, 8 Постанови № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що порушення дисципліни особою, яка проходить службу в органах внутрішніх справ, та набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення такої особи до кримінальної відповідальності є різними підставами для притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

Так, правовою підставою для звільнення особи за порушення дисципліни є наявність в її діях (бездіяльності) складу дисциплінарного проступку, тобто невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни, а для звільнення особи у зв'язку з вчиненням нею кримінального правопорушення, зокрема пов'язаного з корупцією, - набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що наказом ГУ МВС України в м. Києві від 12.08.2015 р. № 856 «Про призначення та проведення службового розслідування» було призначено службове розслідування за фактом внесення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне провадження № 0000853 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України, відносно старшого інспектора сектору оформлення матеріалів ДТП відділу ДАІ з обслуговування Деснянського району ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_2 / а.с. 175 /.

У висновку від 17.08.2015 р., складеному за результатами зазначеного службового розслідування, викладені відомості щодо обставин, встановлених слідством у рамках кримінального провадження № 0000853, тобто щодо отримання позивачем незаконної грошової винагороди від гр. ОСОБА_3 за прийняття позитивного рішення при розгляді про вчинене ним адміністративне правопорушення, та в резолютивній частині вказаного висновку зазначені обставини кваліфіковані відповідачем як дисциплінарний проступок, що виразився у підтриманні позивачем неслужбових відносин з громадянином ОСОБА_3, отриманні від нього незаконної грошової вигоди за не притягнення його до адміністративної відповідальності, і на думку відповідача, призвів до порушення Присяги працівника органів внутрішніх справ України, п. 1 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту, п. 4.1 р. 3 та п. 7.2 р. 7 Правил № 155 та є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України / а.с. 176-179 /.

18.08.2015 р. на підставі зазначених висновків службового розслідування щодо встановлення позивачем неслужбових відносин з гр. ОСОБА_3, вимагання від нього незаконної грошової винагороди в розмірі двох тисяч доларів США за вирішення питання щодо не притягнення його до адміністративної відповідальності відповідачем було винесено наказ № 546 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників відділу ДАІ з обслуговування Деснянського району», відповідно до п. 1 якого за порушення Присяги працівника органів внутрішніх справ України, п. 1 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту, п. 4.1 р. 3 та п. 7.2 р. 7 Правил № 155 на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України / а.с. 182-183 /.

26.08.2015 р. відповідачем на підставі зазначеного наказу було прийнято наказ № 731 о/с «Щодо особового складу», відповідно до якого позивача звільнено з органів внутрішніх справ України у запас за пп. «є» п. 64 Положення № 114 за порушення дисципліни /а.с. 35 /.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що підставою для звільнення позивача зі служби стало те, що відносно нього порушено кримінальне провадження за фактом отримання неправомірної вигоди та обставини, встановлені органами слідства і відображені у висновку службового розслідування від 17.08.2015 р., за відсутності при цьому рішення суду, яким би позивача було визнано винним у вчиненні такого кримінального правопорушення та яке б набрало законної сили, що суперечить презумпції невинуватості, регламентованій частиною 1 статті 62 Конституції України.

Тож, у даному випадку має місце підозра, висунута позивачу за фактом вчинення кримінального правопорушення, та відсутні достатні і необхідні правові підстави вважати, що в діях позивача наявний склад дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни у розумінні ст. 1, 2, 5, 7 Дисциплінарного статуту.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що обставини, викладені у висновку службового розслідування від 17.08.2015 р., можуть бути підставою для звільнення позивача виключно після набрання законної сили відповідним вироком суду і в такому разі підлягають кваліфікації за пп. «й» п. 64 Дисциплінарного статуту (за звільнення зі служби в запас у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення), а не за пп. «є» п. 64 вказаного статуту (за порушення дисципліни), як помилково було визначено відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку наказ ГУ МВС України в м. Києві від 18.08.2015 р. № 546 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників відділу ДАІ з обслуговування Деснянського району» в частині щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ не відповідає вимогам чинного законодавства, є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

Крім того, у відповідності до приписів ч. 2 ст. 11 та ч. 1 ст. 195 КАС України, з метою повного і всебічного захисту прав позивача, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати наказ ГУ МВС України в м. Києві від 26.08.2015 р. № 731 о/с «Щодо особового складу» в частині щодо звільнення позивача з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України, який прийнятий відповідачем на підставі вищевказаного наказу від 18.08.2015 р. № 546, а отже, є похідним від нього.

Таким чином, встановлення протиправності зазначених наказів та їх скасування обумовлює наявність достатніх і необхідних правових підстав для поновлення порушеного права позивача шляхом поновлення його на займаній посаді з дня звільнення, тобто з 26.08.2015 р.

При цьому, апеляційний суд встановив, що у відповідності до п. 1 Положення про Державну автомобільну інспекцію МВС України, затвердженого Постановою КМУ від 14.04.1997 р. № 341, яке станом на 16.03.2016 р. є чинним, ДАІ входить до системи органів МВС України.

Роботодавцем позивача, яким було здійснено його прийом на роботу та прийняті зазначені вище накази про накладення на нього дисциплінарного стягнення і про його звільнення, є відповідач - ГУ МВС України в м. Києві, тобто саме цим суб'єктом владних повноважень було порушено право позивача на працю.

Крім того, на підставі постанови КМУ від 02.09.2015 р. № 641 утворено Національну поліцію України, яка у відповідності до ст.ст. 2, 23, 31 Закону України «Про Національну поліцію України», зокрема виконує повноваження (завдання), що виконувались ДАІ МВС України.

Згідно з відомостями в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на теперішній час, зокрема станом на 16.03.2016 р., ГУ МВС України у м. Києві та УДАІ МВС України в м. Києві не ліквідовані, а перебувають у стані припинення.

Водночас, колегія суддів зазначає, що встановлена законодавством можливість ліквідації державного органу (установи, організації) з одночасним створенням іншого , який буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. Тож, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було звільнено.

Аналогічний правовий підхід викладено в постанові Верховного Суду України від 28 жовтня 2014 року у справі № 21-484а14, висновки якої, у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність поновлення позивача на посаді, з якої його було звільнено, тобто на посаді старшого інспектора оформлення матеріалів ДТП відділу ДАІ з обслуговування Деснянського району, підпорядкованого ГУ МВС України в м. Києві з дня його звільнення та задовольнити позовні вимоги в цій частині.

При цьому, колегія суддів відзначає, що остаточним днем звільнення позивача з органів внутрішніх справ України, у відповідності до наказу ГУ МВС України в м. Києві від 26.08.2015 р. № 731 о/с слід вважати 26.08.2015 р., а не 18.08.2015 р., тобто день накладення на позивача дисциплінарного стягнення. Тож, позовні вимоги в частині щодо поновлення позивача на займаній посаді, з якої його було незаконно звільнено, підлягають задоволенню частково, а саме шляхом відновлення його порушеного права з 26.08.2015 р., а не з 18.08.2015 р.

Крім того, з наведених вище правових норм, а саме ч. 2, 7 ст. 235 КЗпП України та п. 2, 8 Постанови № 100, також вбачається, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу з розрахунку середньоденної заробітної плати такого працівника за останні два місяці, що передували звільненню, помноженої на кількість робочих днів вимушеного прогулу, у відповідності з графіком роботи підприємства.

При цьому, судовою колегією встановлено, що розмір середньої заробітної плати позивача за останні два місяці роботи, що передували його звільненню, тобто червень і липень 2015 року, становить 7378,15 грн. (171,60 грн. на день).

Період вимушеного прогулу з 27.08.2015 р. по 16.03.2016 р. складає 140 днів і, у відповідності до наведених вище правових норм, позивач має право на його оплату в порядку, наведеному вище.

Таким чином, розмір заробітної плати позивача за час вимушеного прогулу дорівнює 140 днів х 171,60 грн. = 24024,00 грн.

З огляду на приписи ст. 235 КЗпП та ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою дотримання законодавчо встановленого порядку відновлення порушеного права незаконно звільненого працівника та з метою повного і всебічного захисту прав позивача колегія суддів вважає доцільним і необхідним вийти за межі позовних вимог і стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 24024,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно встановлено фактичні обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Відповідно до п. 1, 4 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: управління Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання протиправним наказу та поновлення на роботі - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 18.08.2015 р. № 546 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників відділу ДАІ з обслуговування Деснянського району» в частині щодо накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України та від 26.08.2015 р. № 731 о/с «Щодо особового складу» в частині щодо звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України.

Зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві поновити ОСОБА_2 на посаді старшого інспектора сектору оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод відділу Державної автомобільної інспекції з обслуговування Деснянського району, підпорядкованого Головному управлінню Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, з 26.08.2015 р.

Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 24024,00 грн. (двадцять чотири тисячі двадцять чотири гривні).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, у частині щодо поновлення позивача на посаді підлягає негайному виконанню, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Безименна Н.В.