Справа № 826/7056/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/7056/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року місто Київ №826/7056/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс»

до

державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.11.2014 №1624/26-55-22-10,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Юкрейніан Кемікал Продактс» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.11.2014 №1624/26-55-22-10.

Позовні вимоги мотивовано необґрунтованістю висновків контролюючого органу щодо завищення приватним акціонерним товариством «Кримський титан», правонаступником якого є позивач, звичайних цін на природний газ, покладених в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки при прийнятті останнього відповідачем порушено вимоги пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України щодо необхідності використання інформації про договори з ідентичними (однорідними) товарами у порівнянних умов на відповідному ринку товарів у зв’язку з тим, що ним невірно визначено ринок для такого аналізу.

Відповідач проти позову заперечив, з огляду на обґрунтованість висновків акту та, відповідно, оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з посиланням на віднесення платником податків до складу витрат суми з придбання природного газу без врахування рівня звичайних цін.

Розгляд справи №826/7056/15 здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку приватного акціонерного товариства «Кримський титан» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні господарських операцій з ввезення природного газу на митну територію України та його продажу за період з 01.07.2011 по 30.06.2013.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення приватним акціонерним товариством «Кримський титан» пункту 153.2 статті 153, статті 39 Податкового кодексу України за період з 01.01.2013 по 30.06.2013, що призвело до завищення від’ємного значення об’єкта оподаткування з податку на прибуток в загальній сумі 56 288 237,00 грн., у тому числі по періодам: за 1 квартал 2013 року в сумі 25 952 054,00 грн., за ІІ квартал 2013 року в сумі 30 336 183,00 грн., за І півріччя 2013 року в сумі 56 288 237,00 грн.

На підставі викладеного, державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві складено акт від 10.11.2014 №1058/26552210/32785994 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.11.2014 №1624/26-55-22-10, яким приватному акціонерному товариству «Кримський титан» зменшено суму від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 56 288 237,00 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між приватним акціонерним товариством «Кримський титан» (покупець), правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «Юкрейніан Кемікал Продактс» (у відповідності до пункту 1.1 статуту останнього), та компанією Ostchem Holding Limited (продавець) укладено контракт купівлі-продажу природного газу від 25.01.2013 №214-1, умовами якого передбачено, що предметом даного контракту є купівля-продаж природного газу.

Згідно з пунктом 5.1 даного контракту, контрактна ціна на природній газ, який постачається за даним контрактом, встановлюється у розмірі 430,00 доларів США за 1 000 куб.м.

Зі змісту акту від 10.11.2014 №1058/26552210/32785994 вбачається, що у відповідності до актів здачі-приймання природного газу до контракту купівлі-продажу природного газу від 25.01.2013 №214-1, компанією Ostchem Holding Limited у період з 01.02.2013 по 30.06.2013 було передано приватному акціонерному товариству «Кримський титан» природний газ у загальному об’ємі 43 604 901 куб.м. Загальна вартість придбаного природного газу за перевіряємий період складає 149 869 608,77 грн.

Водночас, контролюючим органом, з посиланням на податкову інформацію, отриману від компетентного органу Російської Федерації (лист від 03.03.2014 №07-04/0145 Федеральної податкової служби Росії з централізованої обробки даних), щодо рівня договірних цін на природний газ, у відповідності до якої відхилення у бік збільшення від звичайних цін більше ніж на 20%, а саме:

- компанія Ostchem Holding Limited (Кіпр) придбавало природний газ у ООО «Газпром експорт» (Росія) протягом 2013 року за ціною 264,50 доларів США за 1 000 куб.м. на умовах поставки «DAP граница Российская Федерация/Украина и/или граница Белоруссия/Украина»;

- компанія Ostchem Gas Trading (Швейцарія) придбавало природний газ у ООО «Газпром експорт» (Росія) протягом 2013 року за ціною 268,50 доларів США за 1 000 куб.м. на умовах поставки «DAP граница Российская Федерация/Украина и/или граница Белоруссия/Украина и/или Российская Федерация/Эстонская Республыка и/или граница Латвия/Эстонская Республыка».

Згідно з інформацією, викладеною у вказаному листі, ООО «Газпром експорт», компанія Ostchem Holding Limited (Кіпр) та компанія Ostchem Gas Trading (Швейцарія) не є пов’язаними особами.

При цьому, приватне акціонерне товариство «Кримський титан» у перевіряємому періоді придбавало природний газ у компанії Ostchem Holding Limited за ціною 430,00 доларів США за 1 000 куб.м. без ПДВ на умовах поставки «DAP граница Российская Федерация/Украина и/или граница Белоруссия/Украина».

У відповідності до викладеного, контролюючим органом, використовуючи метод порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу), шляхом використання інформації про укладені на момент продажу договори з ідентичними (однорідними) товарами у порівняльних умовах на відповідному ринку товарів, зроблено висновок про те, що ціна договору (правочину), укладеного між приватним акціонерним товариством «Кримський титан» та компанією Ostchem Holding Limited, є завищеною та не відповідає рівню звичайної ціни. Звичайною ціною на природний газ у даному випадку є 268,50 доларів США за 1 000 куб.м.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України.

Приписами підпункту 153.2.1 пункту 153.2 статті 153 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що дохід, отриманий платником податку від продажу товарів (виконання робіт, надання послуг) пов'язаним особам, визначається відповідно до договірних цін, але не менших від звичайних цін на такі товари, роботи, послуги, що діяли на дату такого продажу, у разі, якщо договірна ціна на такі товари (роботи, послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (роботи, послуги).

Витрати, понесені платником податку у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у пов'язаної особи, визначаються виходячи з договірних цін, але не вищих за звичайні ціни, що діяли на дату такого придбання, у разі якщо договірна ціна на такі товари (роботи, послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (роботи, послуги) (підпункт 153.2.2 пункту 153.2 статті 153 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з підпунктом 14.1.71 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, звичайною ціною є ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Положеннями статті 39 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, визначені методи визначення та порядок застосування звичайної ціни.

Звичайна ціна на товари (роботи, послуги) збігається з договірною ціною, якщо інше не встановлено цим Кодексом і не доведено зворотне, в тому числі в результаті неможливості визначення звичайної ціни із застосуванням положень пунктів 39.3 - 39.4 цієї статті.

Звичайна ціна застосовується у разі здійснення платником податків: а) бартерних операцій; б) операцій з пов'язаними особами; в) операцій з платниками податків, що застосовують спеціальні режими оподаткування або інші ставки, ніж основна ставка податку на прибуток, або не є платником цього податку, крім фізичних осіб, які не є суб'єктами підприємницької діяльності; г) в інших випадках, визначених цим Кодексом (пункт 39.1 статті 39 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, визначення звичайної ціни у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснюється за одним з методів, вказаних в цьому пункті. Встановлюються такі методи визначення звичайної ціни: а) порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу); б) ціни перепродажу; в) «витрати плюс»; г) розподілення прибутку; ґ) чистого прибутку.

При визначенні звичайної ціни згідно з методами, встановленими цим пунктом, використовується інформація про ціни в операціях між непов'язаними особам у співставних умовах на відповідному ринку товарів (робіт, послуг).

При цьому умови визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами істотно не впливає на ціни, які отримуються в результаті застосування методів, встановлених цим пунктом.

Приписами пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що за методом порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу) застосовується ціна, яка визначається за ціною на ідентичні (а за їх відсутності - однорідні) товари (роботи, послуги), що реалізуються (придбаваються) не пов'язаній з продавцем (покупцем) особі за звичайних умов діяльності.

Для визначення звичайної ціни товару (роботи, послуги) згідно з методом порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у порівнянних умовах на відповідному ринку товарів (робіт, послуг). Враховуються, зокрема, такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії); обсяг функцій, що виконуються сторонами; умови розподілу між сторонами ризиків і вигод; строки виконання зобов'язань; умови здійснення платежів, звичайних для такої операції; характеристика ринку товарів, на якому здійснено господарську операцію; бізнес-стратегія підприємства; звичайні надбавки чи знижки до ціни під час укладення договорів між непов'язаними особами, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. При цьому умови договорів на ринку ідентичних (за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються порівнянними, якщо відмінність між такими умовами істотно не впливає на ціну або може бути економічно обґрунтована. При цьому враховуються звичайні під час укладення договорів між непов'язаними особами надбавки чи знижки до ціни, зокрема знижки, зумовлені сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низьколіквідних товарів.

Якщо товари (роботи, послуги), стосовно яких визначається звичайна ціна, ідентичні (за їх відсутності - однорідні) товарам (роботам, послугам), які прилюдно пропонуються до продажу, або мають ціни, встановлені на організованому ринку цінних паперів, або мають біржову ціну (біржове котирування), визначення звичайної ціни, в установленому в абзаці першому цього пункту порядку, здійснюється з урахуванням таких факторів.

При цьому, обов'язок доведення того, що ціна договору (правочину) не відповідає рівню звичайної ціни, покладається на орган державної податкової служби у порядку, встановленому законом (пункт 39.14 статті 39 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Як було зазначено вище, контролюючи органом в обґрунтування висновків про завищення приватним акціонерним товариством «Кримський титан» ціни на природний газ за договором, укладеним з компанією Ostchem Holding Limited, зазначено про податкову інформацію, отриману від компетентного органу Російської Федерації (лист від 03.03.2014 №07-04/0145 Федеральної податкової служби Росії з централізованої обробки даних).

Разом з тим, позивачем наголошено, що ціна закупки природного газу компанією Ostchem Holding Limited на ринку експорту газу з Російської Федерації не може бути звичайною ціною для ринку продажу газу в Україні.

При цьому умови договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності - однорідних) товарів визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно обґрунтована. При цьому враховуються звичайні при укладанні угод між непов'язаними особами надбавки чи знижки до ціни. Зокрема, але не виключно, враховуються знижки, пов'язані з сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари, втратою товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низьколіквідних товарів; маркетинговою політикою, у тому числі при просуванні товарів на ринки; наданням дослідних моделей і зразків товарів з метою ознайомлення з ними споживачів.

Звичайні ринкові ціни на різних ринках можуть відрізнятися, навіть якщо угода включає однакове майно чи послуги, тому для досягнення порівнянності потрібно, щоб ринки, на яких незалежні та пов'язані підприємства здійснюють свою діяльність, були порівнянними, та щоб відмінності не мали суттєвого впливу на ціну. Першим кроком має бути необхідність визначення відповідного ринку чи ринків з урахуванням доступності взаємозамінних товарів або послуг. Економічні обставини, які можуть бути важливими для визначення порівнянності ринку, включають: географічне розташування, розмір ринків, ступінь конкуренції на ринках та відносні конкурентні позиції покупців та продавців; доступність (їх ризик) взаємозамінних товарів та послуг; рівні постачання та попит на ринку в цілому та по регіонах зокрема, купівельна спроможність споживачів; характер та обсяг урядового регулювання ринку, виробничі витрати, включаючи вартість земельних, трудових та капітальних ресурсів; транспортні витрати; рівень ринку (наприклад, оптовий чи роздрібний); дата та час транзакцій тощо.

З огляду на викладені положення, у контролюючого органу наявний обов’язок щодо доведення того, що ціна договору (правочину) не відповідає рівню звичайної ціни, зокрема, шляхом застосування методу порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу), який включає у себе вираховування цілого ряду економічних обставин, які можуть бути важливими для визначення порівнянності ринку, перелік яких не є вичерпним.

Натомість, згідно з пунктом 39.11 статті 39 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, для визначення звичайних цін на товари (роботи, послуги) використовуються офіційні джерела інформації, у тому числі: статистичні дані державних органів і установ; ціни спеціалізованих аукціонів з торгівлі окремими видами продукції, біржові котирування; довідкові ціни спеціалізованих комерційних видань та публікацій, у тому числі електронних та інших банків даних; звіти та довідки відділів з економічних питань у складі дипломатичних представництв України за кордоном; інші інформаційні джерела, що визнаються офіційними в установленому порядку.

Водночас, як вбачається зі змісту листа від 03.03.2014 №07-04/0145 Федеральної податкової служби Росії з централізованої обробки даних, який покладений в основу висновків контролюючого органу, його підготовлено у відповідь на запит щодо взаєморозрахунків між ОАО «Газпром» та публічним акціонерним товариством «Концерн Стирол», відтак, останній не має відношення до завищення приватним акціонерним товариством «Кримський титан» та його правонаступником – приватним акціонерним товариством «Юкрейніан Кемікал Продактс» – звичайних цін у спірних правовідносинах.

При цьому, у доданій до вказаного листа інформації містяться дані виключно щодо цін, за якими природний газ у 2012-2013 роках було реалізовано ООО «Газпром екпорт» на користь компанії Ostchem Holding Limited (Кіпр) та Ostchem Gas Trading (Швейцарія), тобто на користь одного з контрагентів, який, у подальшому, реалізовував природний газ на користь приватного акціонерного товариства «Кримський титан».

Таким чином, виходячи зі змісту акту перевірки та наданих відповідачем, як суб’єктом владних повноважень, доказів, вбачається, що висновок про порушення приватним акціонерним товариством «Кримський титан» положень податкового законодавства в частині застосування звичайних цін зроблено контролюючим органом виключно використовуючи інформацію, яка надійшла з фіскальних органів Російської Федерації, щодо реалізації природного газу суб’єктом господарювання вказаної держави на користь суб’єктів, які діють на території третіх держав, тобто без врахування особливостей економічних обставин, які склалися на ринку природного газу на території України.

Разом з тим, позивачем з посиланням на інформацію, викладену в інформаційно-аналітичному продукті «Товарний моніторинг Україна» №15 від 25.04.2014, зазначено, що на ринку імпорту природного газу в Україні у 2013 році ціна у розмірі 430,00 доларів США є звичайною, що також підтверджується постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, які діяли станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, згідно з розміщеною в інформаційно-аналітичному продукті «Товарний моніторинг Україна» №15 від 25.04.2014 інформацією, у 2013 році компанія Ostchem Holding Limited постачала природний газ в Україну для низки компаній (як для пов’язаних, так і для непов’язаних осіб) за контрактною ціною 430 доларів США/тис. куб.м без ПДВ, тоді як гранична ціна газу, як товару, для промислових споживачів, які купували газ у НАК «Нафтогаз України» в 2013 році складала 432-440 доларів США/тис. куб.м, тобто є вищою ціною у порівнянні з пропозицією Ostchem Holding Limited. Якісні характеристики природного газу та умови постачання є практично ідентичними для всіх споживачів. За 2013 рік частка приватного акціонерного товариства «Кримський титан» (приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс») в структурі продажів природного газу компанією Ostchem Holding Limited в Україні склала менше 1%. Обсяги імпорту природного газу компаніями СЕПЕК та ДТЕК у 2013 році були порівняно незначними.

При цьому, відповідно до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 №865-р «Про затвердження переліку спеціалізованих комерційних видань для цілей трансфертного ціноутворення» та від 23.10.2013 №866-р «Про затвердження переліку джерел інформації про ринкові ціни для цілей трансфертного ціноутворення», вказане видання є спеціалізованим комерційним виданням для цілей трансфертного ціноутворення та є джерелом інформації про ринкові ціни для цілей трансфертного ціноутворення.

Таким чином, зазначене видання, за висновком суду, є офіційним джерелом інформації для визначення звичайних цін на товари (роботи, послуги) у розумінні пункту 39.11 статті 39 Податкового кодексу України та, відповідно, має використовуватись контролюючим органом у разі необхідності визначення таких цін.

Крім того, суд звертає увагу, що положеннями пункту 39.10 статті 39 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, у разі якщо ціни на товари (роботи, послуги) підлягають державному регулюванню згідно із законодавством, звичайною вважається ціна, встановлена відповідно до принципів такого регулювання. Це положення не поширюється на встановлення мінімальної ціни продажу або індикативної ціни. У цьому разі звичайною є ринкова ціна, але не нижче встановленої мінімальної ціни продажу або індикативної ціни.

Так, органом державного регулювання цін на природний газ, відповідно до Указу Президента України від 23.11.2011 №1059 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, яка своїми постановами від 28.12.2012 №1849, від 31.01.2013 №74, від 28.02.2013 №207, від 01.04.2013 №368, від 30.04.2013 №506, від 31.05.2013 №659 встановила граничний рівень ціни на природний газ для промислових споживачів та інших суб’єктів господарювання без урахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом на рівні 3 509,00 грн. за 1 000 куб.м.

Отже, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, відповідно до зазначених постанов, встановлено граничний рівень ціни на природний газ для промислових споживачів та інших суб’єктів господарювання без урахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом на рівні 3509,00 грн. за 1000 куб.м.

При цьому, позивачем зазначено, що ціна придбання природного газу позивачем у Ostchem Holding Limited (Кіпр) складає 3 435,70 грн. (430 доларів США * 7,99 грн. – згідно з встановленим Національним банком України курсом валют у 2013 році) та не перевищує дозволеного відхилення 20% від граничної ціни, встановленої вказаними постановами НКРЕ.

Беручи до уваги все викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб’єктом владних повноважень, не доведено належними та допустимими доказами факту завищення приватним акціонерним товариством «Кримський титан» звичайних цін за результатами операцій з поставки природного газу у досліджуваних господарських операціях, а тому оскаржуване податкове-рішення, прийняте на підставі таких висновків, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Слід зазначити, що аналогічна позиція викладена у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2016 у справі №826/9047/15.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 25.11.2014 №1624/26-55-22-10.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.