Справа № 826/5125/15
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5125/15 Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкові О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Деснянського районного управління Головного управління Державної міграційної служби у місті Києві, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 січня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 (позивач) проживає разом зі своїм сином ОСОБА_3 у трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Загальна площа квартири складає 72, 5 кв. м., житлова площа становить 42, 3 кв. м.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.03.1994 р., вищевказана квартира належить на праві спільної сумісної власності позивачу та її сину ОСОБА_3, який на даний час перебуває у розшуку.

ОСОБА_5 є малолітньою донькою сина ОСОБА_3 і з моменту народження була зареєстрована та проживала за адресоюм. АДРЕСА_2.

Судом також встановлено, що син позивача - ОСОБА_3, без дозволу і без згоди позивача зареєстрував у квартирі (за адресою АДРЕСА_1) свою малолітню доньку, про що свідчить довідка за формою № 13 від 05.12.2014 р.

Не погоджуючись із цим, позивач в усній формі звернулася до Відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних особі Деснянського районного управління ГУ МВС в м. Києві з проханням скасувати реєстрацію ОСОБА_5 в квартирі, на що їй було відмовлено.

Вважаючи таку відмову протиправною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, позивачка звернулась до суду із даним адміністративним позовом, в якому просила суд скасувати, на її думку, незаконну реєстрацію.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що чинним законодавством чітко передбачено, що на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до положень Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до статті 11 вказаного Закону, реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації (далі орган реєстрації) в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Цивільного кодексу України - місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Тому, виходячи з положення ст. 29 ЦК України місцем проживання ОСОБА_5 є місце проживання її батька, а саме за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України - правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» - діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Стаття 64 Житлового кодексу України передбачає, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно до статті 65 Житлового кодексу України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 156 ЖК України - члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Тобто, малолітня дитина може бути зареєстрована за адресою проживання одного з батьків. У даному випадку місцем реєстрації неповнолітньої ОСОБА_5 було обрано місце реєстрації її батька - ОСОБА_3 (відповідно до даних довідки є саме: АДРЕСА_1).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки законодавцем чітко передбачено, що для реєстрації місця проживання малолітньої особи разом з батьками дозвіл власника квартири не потрібен.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 січня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.