Справа № 820/10514/15
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 р. Справа № 820/10514/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Спаскіна О.А. , Сіренко О.І.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2016р. по справі № 820/10514/15

за позовом ОСОБА_2

до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці , Міністерства внутрішніх справ України третя особи Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області

про визнання неправомірним та скасування наказу і поновлення на посаді,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 поку ОСОБА_2 ( далі - позивач, ОСОБА_2) звернулася до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просила

визнати протиправним та скасувати наказ № 172 о/с від 10 вересня 2015 року Управління МВС України на Південній залізниці ( далі - відповідач 2, УМВС України на Південній залізниці) в частині звільнення ОСОБА_2 (НОМЕР_1) з посади старшого інспектора з режиму секретності лінійного відділу на ст. Харків - Пасажирський;

зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України (далі - відповідач 1, МВС України) поновити її на службі в органах внутрішніх справ України в Міністерстві внутрішніх справ України на посаді старшого інспектора з режиму секретності лінійного відділу на ст. Харків - Пасажирський Управління, за відсутності такої посади, поновити на рівнозначній посаді з аналогічним окладом;

стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 10 вересня 2015 року по час поновлення на посаді.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2016 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ № 172 о/с від 10 вересня 2015 року УМВС України на Південній залізниці в частині звільнення ОСОБА_2(НОМЕР_1) з посади старшого інспектора з режиму секретності лінійного відділу на ст. Харків - Пасажирський.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого інспектора з режиму секретності лінійного відділу на ст. Харків - Пасажирський УМВС України на Південній залізниці з 10 вересня 2015 року.

Не погодившись частково з даною постановою суду позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на не з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи та які суд вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати оскаржувану постанову в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання МВС України поновити її на службі в органах внутрішніх справ України в МВС України на посаді старшого інспектора з режиму секретності лінійного відділу на ст.. Харків-Пасажирський, за відсутності такої посади, поновити на рівнозначній посаді з аналогічним окладом.

Стягнути з МВС України на її користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 10.09.2015 по час поновлення на роботі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що суд, без згоди позивача, змінив відповідача МВС України на УМВС України на Південній залізниці, та відновив її на скороченій посаді що не фінансується з бюджету. Вважає незаконним відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з МВС України.

Також апелянт зазначив, що працевлаштування вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до трьох років не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. УМВС України на Південній залізниці обов'язку щодо працевлаштування позивачки не виконало. МВС України, як центральний орган виконавчої влади, у відповідності до Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» наділений повноваженнями щодо утворення в межах граничної чисельності державних службовців та працівників апарату міністерства і коштів, передбачених на утримання міністерства, ліквідацію, реорганізацію територіальних органів міністерства як юридичних осіб публічного права. МВС України не довело неможливості подальшого використання позивачки на службі у відповідності до п. 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення). МВС України не дотримало гарантів передбачених ст. 184 КЗпП України. А тому вважає, що обов'язок по відновленню прав апелянта повинно бути покладений на МВС України. Також особа, яка повинна була працевлаштувати позивача і повинна нести відповідальність за вимушений прогул та компенсувати грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 10.09.2015 по час поновлення на посаді.

Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до положень ч.4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) розгляд справи проведено без участі представників відповідачів та третьої особи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з правомірності заявлених позовних вимог в цій частині.

Колегія суддів з даним висновком суду погоджується виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового розгляду встановлено, що старший лейтенант міліції ОСОБА_2 проходила службу в УМВС України на Південній залізниці на посаді старшого інспектора з режиму секретності лінійного відділу на ст. Харків - Пасажирський.

Наказом МВС України від 08.06. 2015 року № 662 "Про ліквідацію Управління МВС України на Південній залізниці" прийнято рішення про ліквідацію Управління.

09.07.2015 позивача було попереджено про скорочення її посади ( а.с.53).

Наказом УМВС України на Південній залізниці від 10.09.2015 № 172 о/с позивач, відповідно до пункту 64 "Г" Положення, була звільнена з органів внутрішніх справ у запас через скорочення штатів.

Суспільні відносини, пов'язані зі створенням правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, регулює Закон України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу". Згідно зі статтями 9 і 30 цього Закону правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією України, спеціальними законами та Кодексом законів про працю України.

Спеціальним законодавством урегульовані питання, пов'язані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням). До таких законодавчих актів належать, зокрема, Закон України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" та Положення .

У розділі IV цього Положення викладено умови призначення на посади, переміщення та просування по службі осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, у тому числі передбачена можливість переміщення цих осіб по службі при скороченні штатів.

Відповідно до п.17 Положення вагітні жінки і матері з числа осіб рядового і начальницького складу користуються всіма правами і пільгами, встановленими законодавством.

Оскільки спеціальними нормами не унормовано гарантії для вагітних жінок та жінок які мають дітей до віком до трьох років, то підлягають застосуванню положення Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ч.3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років <…> з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Відповідно до п. 64 "г" Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

УМВС України на Південній залізниці є органом міністерства внутрішніх справ України на транспорті, територією обслуговування якого є Харківська, Полтавська и Сумська області.

Дані функції після ліквідації Управління будуть виконувати інші підрозділи Міністерства внутрішніх справ України.

А тому відповідно до вимог чинного законодавства України після скорочення посад, обов'язкове працевлаштування повинно відбуватися шляхом призначення на посади відповідного фаху, а оскільки позивач проходить службу в органах внутрішніх справ, то його обов'язкове працевлаштування повинно відбуватися шляхом переводу для подальшого проходження служби в інші органи внутрішніх справ України.

Враховуючи вище зазначене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності звільнення позивача з посади та наявності підстав для її поновлення на даній посаді.

Посилання апелянта на необхідність покладення обов'язку по відновленню її прав на МВС України колегія суддів вважає необґрунтованими та зазначає.

На час звільнення позивач перебувала на службі та займала посаду в УМВС України на Південній залізниці.

Відповідно відомостей з ЄДРПОУ УМВС України на Південній залізниці, перебуває у стані припинення з 14.07.2015.

З урахуванням обставин справи, а також положень ч.1 ст. 235 КЗпП України колегія суддів вважає, що відсутні підстави для покладення обов'язку на МВС України поновити права позивача, оскільки позивачка займала посаду в УМВС України на Південній залізниці, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відновлення порушеного права шляхом поновлення позивачки на посаді, з якої її було незаконно звільнено.

Щодо вимог позивача про стягнення з МВС України на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 10.09.2015 по час поновлення колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції в задоволенні вище зазначених позовних вимог було відмовлено з посиланням на те, що позивач отримувала грошове забезпечення в УМВС України на Південній залізниці.

З даними висновками суду першої інстанції погоджується.

Проте, відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу <…>.

Верховний Суд України, рішення якого відповідно до положень статті 244-2 КАС України є обов'язковим для всіх судів України, у постанові від 14 січня 2014 року (справа № 21-395а13) висловив наступну правову позицію: «… суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку .

Частиною 2 статті 11 КАС України передбачено, що <…> суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи те, що позивач займала посаду в УМВС Україні на Південній залізниці, то грошове забезпечення за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з ГУМВС України на Південні залізниці.

Середній заробіток працівника згідно з частиною першою статті 27 Закону № 108/95-ВР визначається за правилами, закріпленими у Порядку.

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Відповідно до довідки про середню заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором середньомісячна заробітна плата складає - 2651,90 грн., середньоденна - 85,55 грн..

Розрахунок грошового утримання за час вимушеного прогулу підлягає відрахуванню з 10.09.2015 (дата наказу про звільнення) та по день фактичного поновлення на посаді.

Зважаючи на те, що позивачка не була поновлена на посаді ( судове рішення суду першої інстанції в частині негайного виконання не виконано), колегія суддів вважає за необхідне зобов'язати ГУМВС України на Південній залізниці провести розрахунок суми грошового утримання за час вимушеного прогулу з 10.09.2015 та по час поновлення на посаді.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості зобов'язання ГУМВС України на Південній залізниці поновити на посаді позивача в зв'язку з тим, що посада скорочена та не фінансується з бюджету, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ГУМВС України на Південній залізниці знаходиться в стадії ліквідації, з ЄДРПУ не виключена, в зв'язку з чим і виплата коштів за час вимушеного прогулу повинна бути проведена установою в якій проходила службу позивачка.

На підставі вище викладеного, та з урахуванням положень п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року по справі № 820/10514/15 змінити.

Доповнити резолютивну частину постанови четвертим абзацом наступного змісту: «Зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 10.09.2015 по дату фактичного поновлення на посаді.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12 cічня 2016 року по справі № 820/10514/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Любчич Л.В.
Судді Спаскін О.А. Сіренко О.І.
Повний текст постанови виготовлений 15.03.2016 р.