Справа № 22-а-26305/11
Суддя: Голуб С. А.
Дата ухвалення: 2011-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2011 року м. Київ

Колегія судців Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Приходька К.П.

Суддів Голуб С.А., Таргоній Д.О.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту' населення Рокитнянської райдержадміністрації Київської області на рішення Рокитнянського районного суду від 15 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Рокитнянської райдержадміністрації про стягнення коштів,

встановила:

У квітні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Зазначав, що відповідач в порушення вимог статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" сплатив одноразову компенсацію в розмірах, що

не співвідносяться з мінімальною заробітною платою, встановленою законами України, внаслідок чого йому були недоплачені кошти, які просив стягнути з відповідача.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 10 червня 2010 року позов задоволено частково. Зобов»язано Управління праці та соціального захисту населення Рокитнянської райдержадміністрації провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату' одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров»ю, відповідно до положень ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру 45 мінімальних заробітних плат станом на грудень 2002 року та з врахуванням отриманих раніше сум такої виплати.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії і згідно зі

статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи1.

У березні 2002 року позивачу встановлено другу групу інвалідності та як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, донараховано одноразову компенсацію в сумі 94,9 грн. До цього він мав третю групу інвалідності та йому вже виплачувалась компенсацію у розмірі 189,6 грн. Таким чином, загальний розмір одноразової компенсації яку позивач отримав як інвалід II групи внаслідок Чорнобильської катастрофи у сумі 284,4 грн.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, зокрема, що судом неправильно застосовані положення Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив скасувати судове рішення.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, була передбачена одноразова компенсація у розмірі: інвалідам І групи - 60 мінімальних заробітних плат; інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат.

Вказаною статтею Закону передбачено, що у разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях.

При цьому, згідно з вимогами частини 7 даної статті розмір мінімальної заробітної плати визначався на момент виплати.

Таким чином, законом була передбачена кратність одноразової компенсації в залежності від розміру мінімальної заробітної плати, що склався на відповідний період, і не визначена можливість встановлення конкретних сум компенсацій і доплат, зокрема для осіб, які мають право на щорічну допомогу на оздоровлення.

Законами України встановлювався розмір мінімальної заробітної плати. Так, зокрема, з 1 липня 2000 року її розмір становив 118 гривень на місяць, з 01 січня 2002 року по 30 червня 2002 року - 140 грн., з 01 липня 2002 року по 31 грудня 2002 року - 165 грн., з 01 січня 2003 року по 30 листопада 2003 року - 185 грн., з 01 грудня 2003 року по 31 серпня 2004 року - 205 грн., з 01 вересня

2004 року по 31 грудня 2004 року - 237 грн., з 01 січня 2005 року по 31 березня

2005 року - 262 грн. й т.д.

Встановлений в 1996 році постановою Кабінету Міністрів України №836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідав розміру мінімальної заробітної плати, що були встановлені законами України. При цьому, вказані закони не містили обмежень щодо застосування статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає стаття 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Закони України, якими були встановлені розміри мінімальної заробітної плати за роками.

За таких обставин відповідач повинен був виплатити позивачу одноразову компенсацію учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом другої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виникнення права на виплату.

Судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, тому передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись статтями ст.ст. 197, 198,201 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Рокитнянської райдержадміністрації залишити без задоволення, а рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 15 червня 2010 року - без змін.

Ухвала набирае^законної сили з моменту проголошення відповідно до ч.5 ст. 254 КАС України7та може бути оскаржена до вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Г оловуючий:

Судді