Справа № 825/341/16
Суддя: Добрянський В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року Чернігів Справа № 825/341/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Добрянського В.В.,

при секретарі Шевченко А.В.,

за участю представника позивача Рибака С.А.,

представника відповідача Малая А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Автомобільне транспортне підприємство № 2562» до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

18.02.2016 року Публічне акціонерне товариство «Автомобільне транспортне підприємство № 2562» (далі - ПАТ «АТП №2562») звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області) та просить:

- визнати протиправними дії ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області по розподілу коштів та зміні призначення платежів, визначених ПАТ «АТП № 2562» в платіжних дорученнях зі сплати ПДВ за 2015 рік;

- зобов'язати ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області внести зміни до картки особового рахунку платника податків шляхом зарахування платежів по ПДВ за призначенням згідно платіжних доручень за 2015 рік;

- зобов'язати ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області внести зміни до картки особового рахунку платника податків по сплаті ПДВ шляхом зарахування сплаченої пені в розмірі 50859,23 грн. на погашення податкового боргу за минулий період.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ПАТ «АТП № 2562» самостійно сплачено суму зобов'язань, зазначених у податкових деклараціях з ПДВ, проте відповідач самостійно, всупереч волі позивача, змінив цільові призначення платежів, спрямованих в рахунок погашення поточних податкових зобов'язань, зарахувавши їх в рахунок погашення податкового боргу, який виник раніше, що в подальшому спричинило виникнення сум недоїмки і нарахування штрафних санкцій в розмірі 50 859,23 грн.

Вважає, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику. Тому суми податкових зобов'язань або податкового боргу слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов'язань або податкового боргу, визначених платником податків.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ньому, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Надав суду письмові заперечення, в яких наголошував на наявності у податкового органу права направляти сплачені платником кошти на погашення заборгованості, що виникла раніше, незалежно від вказаного призначення платежу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ПАТ «АТП № 2562» зареєстровано в єдиному державному реєстрі 14.12.2004 року. Перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області як платник податку з 11.10.1994 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.02.2014 року начальником ГУ Міндоходів у Чернігівській області було прийнято рішення про розстрочення податкового боргу ПАТ «АТП № 2562». З огляду на це, між ДПІ у м. Чернігові ГУ Міндоходів у Чернігівській області та ПАТ «АТП № 2562» було укладено договір про надання розстрочення податкового боргу від 04.03.2014 року № 22.

Рішенням ДПІ у м. Чернігові від 26.11.2014 року № 86 було перенесено термін розстрочення податкового боргу на 15.12.2014 року.

22.12.2014 року начальником ГУ ДФС у Чернігівській області було прийнято рішення про скасування розстрочення податкового боргу № 7 від 22.12.2014 року у зв'язку з несплатою чергової частини розстроченого податкового боргу, нарахованих відсотків.

Станом на січень 2015 року загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 412227,98 грн. Дане підтверджується копією податкової вимоги № 10-25 від 13.01.2015 року (а.с. 20) та копією Акта № 10009-20 від 15.12.2015 року про звірку розрахунків з ПДВ між ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області і платником ПАТ «АТП № 2562» за період з 01.01.2015 року по 01.12.2015 року (а.с. 32).

Протягом 2015 року позивач продовжував декларувати зобов'язання з ПДВ, що частково підтверджено копіями податкових декларацій з податку на додану вартість за період з лютого 2015 року по червень 2015 року, доданими до позовної заяви (а.с. 10-19).

В 2015 році позивачем погашено 664024,19 грн. боргу, що підтверджується як поясненнями відповідача так і частково копіями платіжних доручень по сплаті ПДВ у 2015 році (а.с.21-31).

Дані обставини підтверджуються також витягом з інтегрованої картки позивача за 2015 рік (а.с. 48-66).

Відповідно загальна заборгованість на кінець 2015 року правомірно становить:

412227,98 (сальдо 01.01.2015) + 443935 (нараховано 2015 рік) - 664024,19 (погашено боргу) + 95180,07 (нарахована пеня) = 287318,86 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Як закріплено у статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За нормами пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

За приписами пункту 57.1 статті 57 цього кодексу платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Відповідно до п.п. 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що погашення податкового боргу - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу , підтверджене відповідним документом.

П.п. 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно п.п. 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п. 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За правилами пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Із системного тлумачення пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України випливає, що законом імперативно встановлено обов'язок податкового органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу (крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Аналогічна точка зору викладена і в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09 лютого 2016 року (К/800/39363/15).

З наведеного вбачається, що зарахування податковим органом коштів, що надходили від позивача в оплату податкових зобов'язань із податку на додану вартість за відповідний період на погашення податкового боргу, що виник у попередніх податкових періодах, є правомірним, а отже суд приходить до висновку, що відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України.

У зв'язку з цим, підстави для визнання протиправними дій відповідача по розподілу коштів та зміні призначення платежів - відсутні.

Стосовно вимог про відображення у картці особового рахунку позивача відомостей про сплату податкових зобов'язань відповідно до призначень платежів, вказаних у платіжних дорученнях та зарахування сплаченої пені на погашення податкового боргу за минулий період, то суд зазначає, що такі вимоги є похідними від першої щодо визнання протиправними дій відповідача по розподілу коштів та зміні призначення платежів, у задоволенні якої суд відмовляє, тому ці вимоги також не підлягає задоволенню.

За правилами статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищезазначеного, суд доходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Автомобільне транспортне підприємство № 2562» до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Автомобільне транспортне підприємство № 2562» - відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.В. Добрянський