Справа № 809/4334/15
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року Справа № 876/518/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

від позивача - ОСОБА_1 ,

від відповідача - Борисов В.С., Боберський І.М.,

від третьої особи - Дроздюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до тимчасово виконуючого обов`язки директора юридичного департаменту Міністерства оборони України полковника юстиції Дюденка О.В., Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача військової частини НОМЕР_1 про скасування подання та висновку щодо погодження призначення на посаду, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до тимчасово виконуючого обов`язки директора юридичного департаменту Міністерства оборони України полковника юстиції Дюденка О.В., Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача військової частини НОМЕР_1 , в якому просив скасувати подання Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України на призначення його на посаду керівника юридичної служби; скасувати висновок тимчасово виконуючого обов`язки директора Юридичного департаменту Міністерства оборони України полковника юстиції Дюденка О.В. від 21.07.2015 р. щодо погодження на призначення його на посаду керівника юридичної служби.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року провадження у справі закрито.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржувана ухвала винесена незаконно, необґрунтовано, просить таку скасувати, направивши справу до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що спір фізичної особи із суб`єктом владних повноважень щодо оскаржень його рішень є публічно-правовим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що взяли участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції виходив з того, що самі по собі подання та висновок щодо погодження призначення на посаду не є рішенням суб`єкта владних повноважень в змісті п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, як такі, що не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов`язків у сторін по справі і як наслідок не породжують правовідносини між сторонами публічно-правового спору. Так в даному випадку правовідносини між позивачем та відповідачем у справі виникли внаслідок прийняття наказу про поновлення ОСОБА_1 на публічній службі, а оскаржувані документи були тільки складовою частиною процедури ухвалення відповідного рішення суб`єкта владних повноважень. Згідно з приписами ч. 1 ст. 2 КАС України суд може надати оцінку оскаржуваним поданню та висновку виключно при вирішенні питання щодо законності відповідного наказу при призначення ОСОБА_1 на військову службу. З огляду на вищевикладене суд не вправі розглядати адміністративну справу в тому разі, якщо пред`явлена позивачем вимога не випливає із певних правовідносин, а отже, не підпадає під судову юрисдикцію. Неможливість виконати вимоги частини вимоги ч. 2 ст. 157 КАС України, тобто вказати до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ, не може бути перешкодою для закриття провадження у справі. За таких обставин вважає, що провадження у справі слід закрити.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством що є бездіяльністю, можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

У резолютивній частині Рішення Конституційного суду України від 14.12.2011р. №19-рп/2011 вказано, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 17 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Для вирішення питання за правилами якого судочинства слід розглядати певний спір, і чи володіє він ознаками справи адміністративної юрисдикції, яка повинна розглядатися за правилами передбаченими Кодексом адміністративного судочинства України, слід виходити із суб`єктного складу та предмету заявленого позову.

Так, предмет позову матеріально правова вимога позивача до відповідача викладена у позовній заяві. У справі адміністративної юрисдикції вимога адміністративного позову повинна ґрунтуватися на публічно правових відносинах позивача із відповідачем.

Колегія суддів зазначає, що предметом позову у даній справі є публічно правова вимога позивача до відповідача викладена у позовній заяві. Вимога адміністративного позову ґрунтується на публічно правових відносинах, які виникають з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення з публічної служби.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що враховуючи положення ст.111 КАС України, суддя суду першої інстанції мав повноваження відкривши провадження у справі питання змісту позовних вимог з`ясувати в попередньому судовому засіданні чи в судовому засіданні.

Дані вимоги процесуального закону суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не були враховані.

Окрім того, згідно принципу адміністративного судочинства «диспозитивність» закріпленого у ст.11 КАС України, суд першої інстанції може вийти за межі позовних вимог якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторони, про захист яких вона просить.

Так у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Таким чином, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 199, ст. 204, п. 6 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року про закриття провадження у справі № 809/4334/15 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська