Справа № 826/22195/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді Шулежка В.П.,

судді Іщука І.О.,

судді Погрібніченка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Промінвест Пластик» до Харківської міської митниці ДФС про визнання незаконним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Промінвест Пластик» (надалі – ТОВ фірма «Промінвест Пластик», позивач) до Харківської міської митниці ДФС (надалі також відповідач), в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просить суд визнати незаконним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №807000011/2015/001210/2 від 21.07.2015 р.

Свої позовні вимоги ТОВ фірма «Промінвест Пластик» обґрунтовує тим, що відповідач неправомірно застосував метод визначення митної вартості товару за ціною договору щодо ідентичних товарів, оскільки, відповідно до положень чинного законодавства України, повинен був застосовуватись основний метод визначення митної вартості товару – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Позивач стверджує, що ним надано відповідачу для митного оформлення товару документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Подані документи чітко ідентифікували товар та містили об’єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

У судовому засіданні судом на обговорення поставлено питання про розгляд справи в порядку письмового провадження, проти чого представники сторін не заперечували.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, судом встановлено наступне.

Між позивачем та CHEMELON B.V." (Нідерланди) укладено зовнішньоекономічний контракт про поставку № 17-03 СРР від 17.03.2015 p., згідно якого "CHEMELON В. V." (Продавець за контрактом) продавало позивачу товари, що зазначені у додатках до контракту.

Умови поставки, ціна, кількість та вартість товару узгоджувались між сторонами контракту у Додатках до контракту, що є невід'ємною частиною вищеназваного контракту.

Разом із митними деклараціями позивачем подано товаросупровідні документи на товар, а саме: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами; митна декларація №0000168 від 13.07.2015 p.; висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» №1926 від 13.07.2015p.; інвойс №98011349 від 13.07.2015 p.; контракт про поставку №17-03 СРР від 17.03.2015 p.; додаток 5 до контракту від 02.07.2015 p.; договір про надання послуг митного брокера №02/15 від 30.06.2015 p.; декларація про походження товару (зазначено у інвойсі №98011349 від 13.07.2015р.); довідка про транспортні витрати від 20.07.2015 р.

Харківською міською митницею ДФС направлено декларанту електронне повідомлення та запропоновано декларанту надати додаткові документи.

Цього ж дня, за результатами розгляду поданих документів відповідачем прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №807000011/2015/001210/2 від 21.07.2015 р.

Як зазначено в графі № 33 рішення про коригування, декларантом неправильно застосовано основний метод визначення митної вартості товару, так як немає документального підтвердження числового значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також в зв'язку з ненаданням декларантом додаткових документів, передбачених п. 3 ст.53 МК України; 2) не надана декларантом (відсутня) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо ідентичних і подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; відсутні дані щодо виплат комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв'язку з продажем на митній території України; відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядження митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару, на матеріал та витрат, понесених виробником в зв'язку з виробництвом товарів; витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.

Згідно вказаного рішення митна вартість товару визначена за ціною договору щодо ідентичних товарів відповідно до ст. 59 Митного кодексу України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч.8 ст.52 Митного кодексу України у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

При цьому, відповідно ст. 53 Митного кодексу України документами які підтверджують митну вартість товарів є: - декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.5 і ч.6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів зазначених у ч.2 та ч.3 цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Провівши системний аналіз вищезазначених норм права, суд приходить до висновку, що у разі подання усіх необхідних документів, визначених ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, митний орган має право вимагати додаткові документи тільки у разі якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Окрім того, вимагати інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію) тощо митний орган має право вимагати тільки у разі, якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ фірма «Промінвест Пластик» під час здійснення митного оформлення товарів подало до митного органу усі необхідні документи, визначені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, зокрема, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактуру (інвойс), додаток до контракту, довідку про транспортні витрати тощо.

Відповідач, в свою чергу, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару не зазначає конкретну підстав для коригування митної вартості товару, не обґрунтовує обраний метод визначення митної вартості товару, не зазначає в чому саме полягає невідповідність поданих документів.

Відповідач також не надав суду будь-яких доказів в підтвердження того, що між позивачем та його продавцем товару існує взаємозв'язок, який міг вплинути на заявлену декларантом митну вартість.

У письмових запереченнях, наданих до суду відповідач зазначає, що при перевірці посадовою особою митниці заявленої митної вартості товарів спрацював ризик, згенерований автоматизованою системою аналізу управління ризиками (далі - АС АУР), а саме: «наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству. Необхідно посилити контроль правильності визначення митної вартості».

В зв'язку з вищевикладеним посадовими особами до відділу митної вартості товарів управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання (далі ВМВ УАМП та МТР) направлено запит, щодо вирішення складного питання правильності визначення митної вартості товарів, причина запиту - спрацювання АС АУР.

Після надходження запиту до ВМВ УАМП та МТР, з урахуванням вищенаведеного, у відповідності до вимог п.5 ст.55 та п.4 ст.57 Митного кодексу України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі, шляхом направлення декларанту електронного повідомлення, в якому зазначалось, що для підтвердження заявленої митної вартості, на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України та відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України, декларанту повідомлено про наявність інформації про факти митних оформлень ідентичних/подібних товарів за рівнем митної вартості більшим, ніж задекларований декларантом за ціною угоди (а саме - 1,4945 Євро/кг). Зазначені митні оформлення здійсненні ТОВ Фірма «Промінвест Пластик» в рамках реалізації того ж самого зовнішньоекономічного контракту під час здійснення митних формальностей Полтавською митницею ДФС.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що при визначенні митної вартості товарів за резервним методом заявлена декларантом митна вартість товару порівнювалась з митною вартістю товару, який був куплений за тим же самим контрактом, ТОВ фірмою «Промінвест Пластик», але митне оформлення здійснювалося Полтавською митницею ДФС.

Тобто Харківська митниця ДФС порівнювала іншу партію товару за тим самим Контрактом між тими самими контрагентами, вважаючи товари ідентичними або подібними. При цьому, в рішенні зазначені номери митних декларацій: 1) 806010001/2015/4986 від 02.06.2015 р. (інша партія товару за тим самим контрактом); 2) 806010001/2015/5055 від 03.06.2015 р. (інша партія товару за тим самим контрактом).

В той же час, за приписами ч. 4 ст. 59 Митного кодексу України ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Окрім того, відповідно до ч. 7 ст. 59 Митного кодексу України у разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Всупереч зазначеним нормам закону, відповідачем не надано доказів того, що в даному випадку товар поставлявся в однаковій кількості і на тих самих комерційних умовах.

Відповідно до ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному ст.345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органів доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Отже, аналіз вищевказаних норм свідчить про те, що органи доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що в силу ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України сама по собі наявність розмитнених ідентичних або подібних товарів за більш високою митною ціною не може слугувати підставою для коригування митної вартості за відсутності обґрунтування митним органом того, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Враховуючи, що при визначенні митної вартості товарів та її декларуванні позивач діяв у відповідності до вимог Митного кодексу України, подавши наявні у нього документи на підтвердження такої вартості відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтованих відомостей, які б вказували на те, в чому полягає неповнота або недостовірність заявлених позивачем відомостей, вказане свідчить про неправомірність відмови відповідача в митному оформленні товарів за заявленою позивачем митною вартістю та незаконність рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації.

В силу вимог ч. 3 ст. 58 Митного кодексу України другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу застосовуються у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом.

Оскільки визначена позивачем митна вартість товару є обґрунтованою та документально підтвердженою, підстав для визначення її за другорядними методами були відсутні.

Отже, враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що відповідачем безпідставно та всупереч вимогам закону прийнято рішення про коригування митної вартості товару №807000011/2015/001210/2 від 21.07.2015р., з огляду на що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач, як суб’єкт владних повноважень не виконав покладений на нього законом обов’язок і не довів правомірність винесення оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст.. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати оскаржуване рішення.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Промінвест Пластик» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Харківської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №807000011/2015/001210/2 від 21.07.2015 р.

Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Промінвест Пластик» (код за ЄДРПОУ 30989828) понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 218,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя В.П. Шулежко

Суддя І.О. Іщук

Суддя І.М. Погрібніченко