Справа № 806/190/16
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року м.Житомир справа № 806/190/16

категорія 8.3.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Грабський А.В.,

за участю: представника позивача Колодюк В.А.,

представника відповідача Самохвала А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий коровай" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 02.02.2016 р.,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Золотий коровай" (далі - ТОВ "Золотий коровай") звернулось до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області від 02.02.2016 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 2224679,00 грн., у тому числі: 1483119,00 грн. - основний платіж та 741560,00 грн. - штрафна (фінансова) санкція.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 17.12.2015 по 06.01.2016 посадовими особами проведено планову документальну виїзну перевірку ТОВ "Золотий коровай", за результатами якої складено акт № 195/06-25-22/38373620 від 16.01.2016. На підставі даного акту контролюючим органом 02.02.2016 прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.

Позивач вважає, що висновки відповідача про заниження податку на прибуток за рахунок не включення до складу інших доходів вартості послуг безоплатно отриманих від контрагентів, які визнано банкрутом, які не знаходяться за місцезнаходженням, не подають звітності та не проводять господарські операції на загальну суму 9972605 грн., є безпідставними. Зазначає, що у 2013 році позивач перебував у господарських відносинах з ТОВ "Будресурс-К", ТОВ "Світком-торг", ТОВ "Готика ЛТД". Вказані контрагенти надавали позивачеві консультаційні та агентські послуги. У 2014 році зазначені підприємства відступили своє право вимоги до ТОВ "Золотий коровай" за надані послуги ТОВ"Дівілон". Договори про відступлення права вимоги укладені уповноваженими особами та відповідно до діючого законодавства, є чинними. Заборгованість позивача за вказаними договорами не може бути віднесена до безнадійної, оскільки новий кредитор ТОВ "Дівілон" не є припиненим. Посилання контролюючого органу на акти зустрічних звірок первісних кредиторів позивача не можуть свідчити про порушення останнім чинного законодавства. Крім того, звертає увагу, що по господарським договорам із вказаними контрагентами було досягнуто податковий компроміс, а тому податкові зобов'язання за цими договорами не підлягають оскарженню.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні адміністративного позову з мотивів, викладених у письмових запереченнях (т.1, а.с. 42-47). Пояснив, що виявлені у ході перевірки порушення належним чином відображені в акті і є достатньою підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення про збільшення суми грошового зобов'язання із податку на прибуток, а також стягнення штрафних санкцій.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 17.12.2015 по 11.01.2016 на підставі направлень на перевірку від 17.12.2015 №№554, 555, 556, 557 посадовими особами Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ "Золотий коровай" з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 та з питань дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт № 195/06-25-22/38373620 від 16.01.2016 (т.1 а.с. 21-56).

Актом перевірки, серед іншого встановлено порушення ТОВ "Золотий коровай" пп.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.138.2, п. 138.8, п. 138.10 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток на загальну суму 1483119,00 грн. за 2014 рік.

За результатами розгляду акту перевірки, 02.02.2016 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 2224679,00 грн., у тому числі: 1483119,00 грн. - основний платіж та 741560,00 грн. - штрафна (фінансова) санкція (т.1 а.с. 18).

Перевіряючи спірне податкове повідомлення-рішення на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, судом встановлено наступне.

У акті перевірки контролюючий орган зазначає, що ТОВ "Золотий коровай" в порушення пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 ПК України занижено дохід, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування за рахунок не включення до складу інших витрат вартості послуг безоплатно отриманих від контрагентів, які визнано банкрутом, які не знаходяться за місцезнаходженням, не подають дані до Єдиного державного реєстру підприємств, організацій та установ, не мають у штаті працівників та основних фондів, закриті банківські рахунки, а також не подають звітності до податкових органів та не проводять господарської діяльності на загальну суму 9972605,00 грн., в тому числі по контрагентам ТОВ"Готика ЛТД" - 1199637,34 грн., ТОВ"Будресурс-К" - 2826269,44 грн., ТОВ"Світком-Торг" - 5946697,78 грн. Також зазначено, що договори про відступлення права вимоги, які були укладені у 2014 році зазначеними підприємствами із ТОВ"Дівілон" не мають юридичної сили та складені з порушенням законодавства так як дані договори підписувались невідомими особами, які не являлись керівниками підприємств.

Надаючи оцінку таким висновкам податкового органу, суд враховує наступне.

17.02.2014 року ТОВ "Готика ЛТД" та ТОВ "Дівілон" уклали договір про відступлення права вимоги №170214/12-ПБ, відповідно до умов якого первісний кредитор - ТОВ "Готика ЛТД" передало новому кредитору - ТОВ "Дівілон" право вимоги до ТОВ "Золотий коровай" за договором № 2905/13-ПБ від 29.05.2013 р. у сумі 1199637,34 грн., зокрема за основними договорами, укладеними між ТОВ "Золотий коровай" та ТОВ"Південьгрупп" №3/13 від 01.02.2013, №04/13 від 01.02.2013, №0103-Ц від 01.03.2013, №01/3 від 01.03.2013, №01/03-П від 01.03.2013, №05/3-П від 05.03.2013, №08/3 від 08.03.2013 (т.1 а.с.63-64).

12.02.2014 року ТОВ "Світком-торг" та ТОВ "Дівілон" уклали договір про відступлення права вимоги №120214/7-ПБ, відповідно до умов якого первісний кредитор - ТОВ "Світком-торг" передало новому кредитору - ТОВ "Дівілон" право вимоги до ТОВ "Золотий коровай" за договорами: №№ 0306-3K від 03.06.2013, №0706-ЗК від 03.07.2013, №0306-ЗK/2 від 03.06.2013, № 0107-ЗК від 01.07.2013, №0207-ЗК від 02.07.2013, №0108-ЗК від 01.08.2013, №0209-ЗК від 02.09.2013, №0110-ЗК від 01.10.2013, №0111-ЗК від 01.11.2013, № 2011-ЗК від 20.11.2013, №1412-ЗК від 14.12.2013, №3012-ЗK/2 від 30.12.2013 на загальну суму 5946697,78 грн. (т.1, а.с.57-58)

Первинні договори, за якими відступалося право вимоги досліджувались в межах розгляду справи Житомирського окружного адміністративного суду №806/5010/14. У постанові від 26.01.2015 року, яка набрала законної сили, суд прийшов до висновку про товарність і реальність здійснення господарських операцій між ТОВ "Золотий коровай" та ТОВ "Світком-торг" та відповідність договорів чинному законодавству.

З урахуванням наведеного, суд у даній справі не здійснює повторної оцінки цих договорів.

Крім того, згідно заяв ТОВ"Золотий коровай" про застосування податкового компромісу №153 від 03.04.2015 (т.1,а.с.155) та №167 від 08.04.2015 (т.1, а.с.165) позивачем заявлено до податкового компромісу зобов'язання, що виникли на підставі вищевказаних договорів, укладених з ТОВ"Південьгрупп", ТОВ"Будресурс-К" та ТОВ "Світком-торг".

Рішеннями Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області №13057/06-25-22-01 від 15.04.2015 (т.1, а.с.158) та №13711/06-25-15-01 від 22.04.2015 (т.1, а.с.167) погоджено застосування податкового компромісу щодо 2186270 грн. податкових зобов'язань, визначених контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні № від 24.10.2014, яке було предметом розгляду у справі Житомирського окружного адміністративного суду №806/5010/14 та щодо 3993845,00 грн. податкових зобов'язань згідно із договорами, укладеними з контрагентами - ТОВ "Салкон -2012" та ТОВ "Південьгруп".

Позивач згідно платіжних доручень №14663 від 14.04.2015 та №15008 від 28.04.2015 сплатив суму податкового компромісу (5% від суми зобов'язань) в розмірі 109313,50 грн. та 39938,45 грн. відповідно.

Відповідно до п.1 підрозділу 9-2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Згідно п. 2 підрозділу 9-2 Перехідних положень ПК України сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

Враховуючи п.8 підрозділу 9-2 розділу XX Податкового кодексу України, податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом.

Після досягнення податкового компромісу згідно із цим підрозділом такі зобов'язання не підлягають оскарженню та їх розмір не може бути змінений в інших податкових періодах.

З урахуванням того, що між сторонами досягнуто податковий компроміс за зобов'язаннями, які виникли на підставі первинних договорів, які укладались між ТОВ"Золотий коровай" та ТОВ "Південьгруп" (право вимоги за яким в подальшому перейшло до ТОВ "Готика ЛТД"), що не заперечується представником відповідача, суд у даній справі не здійснює повторної оцінки цих договорів, а досліджуватиме договори про відступлення права вимоги.

Надаючи оцінку договорам про відступлення права вимоги №170214/12-ПБ від 17.02.2014, укладеного між ТОВ "Готика ЛТД" та ТОВ "Дівілон" та №120214/7-ПБ від 12.02.2014, укладеного між ТОВ "Світком-торг" та ТОВ "Дівілон", на підставі яких у 2014 році позивачем було віднесено до складу витрат вартість послуг в сумі 1199637,34 грн. та 5946697,78 грн. відповідно, суд враховує наступне.

Від ТОВ "Готика ЛТД" вказаний договір було підписано генеральним директором ОСОБА_3 Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 17.02.2014 року (день укладення договору) керівником ТОВ "Готика ЛТД" був ОСОБА_3

Від ТОВ "Світком-торг" вказаний договір було підписано генеральним директором ОСОБА_4 Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 12.02.2014 року (день укладення договору) керівником ТОВ "Світком-торг" був ОСОБА_4,

Враховуючи, що вказані особи дійсно на момент укладення договорів були керівниками підприємств, у них були наявні повноваження на підписання вказаних договорів від імені підприємства. Договори укладено відповідно до ст.512-519 ЦК України, наявні усі обов'язкові реквізити, у судовому порядку їх не визнано недійсними, враховуючи презумпцію правомірності правочину, відсутні підстави для висновку про їх невідповідність вимогам закону.

Крім того, на момент укладення даних договорів ці товариства не були визнані банкрутами, подавали податкову звітність, зворотнього відповідачем не доведено.

03.03.2014 ТОВ"Дівілон" на підставі договорів №0303/14-ПБ, №0303/41-ПБ відступило право вимоги за вказаними договорами ТОВ"ПКФ"Орбіта" (т.1, а.с.66-71).

ТОВ"Дівілон" та ТОВ"ПКФ"Орбіта" на момент укладення договорів про відступлення права вимоги не були припиненими.

Слід зазначити, що у судовому засіданні представник відповідача підтвердив помилковість висновків податкового органу, викладених у акті перевірки щодо того, що договори про відступлення права вимоги, укладені позивачем із контрагентами, які визнано банкрутом, які не знаходяться за місцезнаходженням, не подають дані до Єдиного державного реєстру підприємств, організацій та установ тощо.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку про безпідставність висновку податкового органу про заниження позивачем доходу шляхом включення заборгованості за вказаними договорами про відступлення права вимоги до складу витрат.

11.02.2014 року ТОВ "Будресурс-К" та ТОВ "Дівілон" уклали договір про відступлення права вимоги №110214/3-ПБ, відповідно до умов якого первісний кредитор - ТОВ "Будресурс-К" передало новому кредитору - ТОВ "Дівілон" право вимоги до ТОВ "Золотий коровай" за договорами № В02/09/13 від 02.09.2013 р., № 0110/13-3к від 01.10.2013 р., № 1610/13-3K від 16.10.2013, № Л01/11/13 від 01.11.2013, № Л21/11/13 від 21.11.2013, №0212/13-3K від 02.12.2013 на загальну суму 2991402,85 грн. (т.1, а.с.60-61).

Від ТОВ "Будресурс-К", як зазначено у договорі, підписав генеральний директор ОСОБА_5 11.02.2014 ТОВ"Золотий коровай" було надіслано повідомлення про відступлення права вимоги, яке також підписав директор ТОВ"Будресурс-К" ОСОБА_5 (т.1, а.с.62)

Водночас, згідно із вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 04.12.2014 встановлено, що ОСОБА_5 після реєстрації ТОВ "Будресурс-К" (код 38688468) самостійно підприємницьку діяльність не здійснював, угод фінансового характеру не складав, печатками підприємств не користувався, а реєстраційні і установчі документи зазначених підприємств передав невстановленим досудовим слідством особам, що надало змогу невстановленим особам вести незаконну господарську діяльність, а саме: складати від імені нього, як директора ТОВ "Будресурс-К" (код 38688468) необхідні документи фінансово-господарської діяльності (договори, податкові, видаткові накладні, акти виконаних робіт та інші документи), звітні документи зазначених підприємств по сплаті податків, які зовні складені вірно, але фактично не відповідали дійсності, та надало змогу перераховувати грошові кошти без фактичного проведення фінансово-господарських операцій, тобто в подальшому невстановлені слідством особи використали печатки, статутні документи та реквізити ТОВ "Будресурс-К" (код 38688468) для здійснення удаваних (безтоварних) операцій та незаконного одержання доходів.

ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.28, ч. 2 ст.205 КК України. Вирок набрав законної сили (т.1, а.с.207-209).

Відповідно до частини 1 ст. 205 КК України фіктивним підприємництвом є створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

За змістом цієї норми злочинна діяльність особи, яка вчинила фіктивне підприємництво, не обмежується операціями з окремими суб'єктами господарювання, а охоплює всю діяльність та свідчить про використання фіктивного підприємства виключно з метою здійснення злочинної діяльності.

Відповідно до частини 4 статті 72 КАС України, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, суд вважає встановленою обставиною, що ОСОБА_5 як керівник ТОВ "Будресурс-К" ніякої діяльності від імені товариства від моменту його реєстрації не здійснював, в тому числі не підписував договір про відступлення права вимоги №110214/3-ПБ від 11.02.2014, повідомлення про відступлення права вимоги від 11.02.2014.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, що з 01.01.2011 року регулює порядок справляння податку на прибуток підприємств (надалі - ПК України) об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з п. 135.1 ст. 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті та інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Пунктом 138.1 ст. 138 ПК України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з ч.1 ст.3 Господарського кодексу України господарська діяльність - це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

За визначенням, наведеним у ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 19 серпня 1999 року № 996-XIV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згідно із частини другої ст.3 вказаного Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством та на даних якого ґрунтується, зокрема, податкова звітність.

Частиною першою ст. 9 цього Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Частиною 2 визначено перелік обов'язкових реквізитів первинних документів: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Необхідно зазначити, що відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише відображений у первинних документах, відповідно тоді така господарська операція, яка фактично відбулась і створює відповідні податкові наслідки для платника шляхом формування ним складу податкового кредиту (зобов'язання) та валових витрат (валових доходів).

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку (постанова ВСУ від 01.12.2015 у справі № 826/15034/14).

Враховуючи встановлені обставини фіктивності підприємницької діяльності ТОВ"Будресурс -К", суд приходить до висновку, що договір про відступлення права вимоги №110214/3-ПБ від 11.02.2014 з боку цього товариства підписано невстановленою особою, тобто яку не можна ідентифікувати, що не узгоджується із вимогами, встановленими ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", не може свідчити про реальний характер цієї господарської операції та створювати відповідні податкові наслідки для платника податків шляхом формування ним складу витрат та зменшення доходу на ці витрати.

Посилання представника позивача на наявність досягнутого податкового компромісу по господарським операціям з ТОВ "Будресурс-К", що унеможливлює оскарження податкових зобов'язань за цими операіями, суд оцінює критично, оскільки податковий компроміс досягнуто по операціям, що відбулись у 2013 році, тоді як у даній справі досліджується правомірність віднесення до складу витрат вартості послуг за договорами про відступлення права вимоги, які були укладені у 2014 році.

За таких обставин, суд погоджується з висновком податкового органу про заниження позивачем доходу, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування за рахунок не включення у 2014 році до складу інших доходів вартості послуг згідно договору про відступлення права вимоги №110214/3-ПБ від 11.02.2014, раніше отриманих від ТОВ"Будресурс-К" в сумі 2826269,44 грн.

З урахуванням наведеного, позов підлягає частковому задоволенню, зокрема в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 02 лютого 2016 р. № в частині збільшення грошового зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємств в сумі 1461585,09 грн., в тому числі за основним платежем 974390,06 грн. та штрафними санкціями 487195,03 грн., в решті позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 94 КАС України з бюджетних асигнувань Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий коровай" з урахуванням часткового задоволення позову підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 21923,78 грн.

Керуючись статтями 70,71,86,94,158-163,166,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 02 лютого 2016 р. № в частині збільшення грошового зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємств в сумі 1461585,09 грн., в тому числі за основним платежем 974390,06 грн. та штрафними санкціями 487195,03 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий коровай" 21923,78 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст постанови виготовлено: 14 березня 2016 р.