Справа № 826/15476/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 березня 2016 року № 826/15476/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "СТОЛИЦЯ-ВК"
доДержавної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОЛИЦЯ-ВК" (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного Управління ДФС у м. Києві (надалі - Відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві № та № від 15.07.2015 року.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені Податковим органом із порушенням чинного законодавства України, ґрунтуються на неправильному застосуванні норм податкового законодавства, а тому, підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник Позивача позов підтримав у повному обсязі та наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав, наведених у адміністративному позові.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує в повному обсязі з підстав викладених в запереченнях на позовну заяву. Доводи відповідача, викладені в письмових запереченнях, аналогічні доводам та висновкам викладеним в акті перевірки.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Співробітниками Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОЛИЦЯ-ВК" з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ПП «Міракос-Вест» () за період з 01.11.2014 р. по 30.11.2014 р. та з 01.01.2015 р. по 31.01.2015 р., з ТОВ «Укрпротрейд» () за період з 01.12.2014 р. по 31.12.2014 р., з ТОВ «Ельмак» () за період з 01.12.2014 по 31.12.2014 р. За результатами перевірки складено акт від 26.06.2015р. за № 596/26-54-22-02-10/33635015 (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлені наступні порушення: п.198.3, п.198.6 ст.198 п.200.1, п.200.2, ст.200 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755- VІ (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану, що підлягає нарахуванню до сплати в бюджет на загальну суму 198480,23 грн., у тому числі: за листопад 2014 р. в сумі - 171006,30 грн., за грудня 2015 р. в сумі - 27473,93 грн.; п.138.2, п.138.8 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 181036 грн., у тому числі: за 2014 р. у сумі 181036 грн.

На підставі Акту перевірки Податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 15.07.2015 р.: № , яким збільшено суму податку на додану вартість в сумі 297 720,00 грн., з них за основним платежем 198 480 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 99 240 грн. та № , яким збільшено податок на прибуток в сумі 226 295,00 грн., з них за основним платежем - 181 036,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій - 45 259,00 грн.

Позивач не погоджується з податковими повідомленнями-рішеннями прийнятих податковим органом, вважає їх протиправним, а тому звернувся до суду із відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між Позивачем (Покупцем), з однієї сторони, та ПП «Міракос-Вест» (Продавець), з іншої сторони, укладено договір поставки № 44 від 04.03.2013 року (надалі - Договір №44).

У відповідності до п. 1.1 - п. 1.4 Договору №44, За даним договором Продавець зобов'язується передати у власність Покупець нафтопродукти (надалі «Товар»), а Покупець прийняти і оплатити Товар на умовах та в строки обумовлені цим Договором та Додатковими угодами до цього Договору. Назва Товару: світлі нафтопродукти, зокрема: бензини марок - А-76, А-80, А-92, А-95, А-98, ДП та ін. (надалі по Договору - «Товар»). Одиниця виміру Товару: літри. Якість Товару повинна відповідати вимогам ТУ (ГОСТ) і даним зазначених в сертифікаті якості підприємства - виробника, на дану партію Товару.

Згідно п. 2.1 - п. 2.6 Договору №44, Передача (постачання) Покупцю партії Товару здійснюється зі складу Продавця на умовах - самовивіз, автомобільним транспортом (бензовозами) Покупця. За узгодженням Сторін поставка Товару може здійснюватися транспортом Продавця з покладенням на Покупця витрат на транспортування. Відвантаження Товару здійснюється Продавцем лише при наявності у Покупця оригіналу належним чином оформленої довіреності на отримання Товару. Приймання - передача Товару по кількості і якості, здійснюється на складі Продавця в присутності представників Сторін, відповідно до вимог Інструкції «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України». В разі поставки товару транспортом Продавця приймання - передача Товару по кількості і якості, здійснюється на складі Покупця. У випадку виявлення Покупцем при прийманні Товару невідповідності кількості, Продавець зобов'язується в триденний термін відвантажити необхідну кількість Товару, в противному випадку, Покупець робить оплату за фактично отриману кількість Товару. В разі виявлення Покупцем при прийманні Товару невідповідності якості (асортимент, термін придатності), Продавець зобов'язується в триденний термін замінити Товар на відповідний. Продавець зобов'язується надати на кожну конкретну партію Товару всі необхідні документи (паспорт якості підприємства - виробника, сертифікат, тощо).

Між сторонами 31.03.2013 р. підписано Додаткову угоду №1 до Договір поставки № 44 від 04.03.2013 року, згідно якої Сторони прийшли до згоди змінити Розділ 7 (СТРОК ДІЇ ДОГОВОРУ) п. 7.1 Договору поставки та викласти його в такій редакції: 7.1, Даний Договір набирає чинності з дня підписання його Сторонами і діє до « 31» грудня 2014 року, а в частині взаєморозрахунків, до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим Договором.

З наданої первинної документації вбачається, що ПП «Міракос-Вест» (контрагент Позивача, Продавець) продано Позивачу дизельне паливо і бензин із пункту навантаження: с. Переяславське Київської обл. (відображено в товарно-транспортних накладних), зазначений товар Позивач продав наступним контрагентам: ФГ «Крук-2008», Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Ярешківське», СФГ «Колос», ПП «Антарес», ФГ «Лад», СФГ «Риск», Ватутінський комбінат вогнетривів, ТОВ «Зелена Брама», ФГ «Калина», ТОВ «Астра», ТОВ «Агрошляхбуд», які є кінцевими споживача, що підтверджується відповідними договорами та первинною документацією.

В підтвердження виконання умов договору Позивачем надано суду наступні документами: видаткової накладної № 905 від 04.11.2014 р., товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № 905 від 04.11.2014 р., податкової накладної № 8 від 04.11.2014 р., договору № 03/11/14-01 купівлі-продажу нафтопродуктів від 03.11.2014 р., видаткової накладної № 323 від 04.11.2014 р., довіреності № 067 від 04.11.2014 р., податкової накладної № 1 від 03.11.2014 р., виписки по особовому рахунку за 03.11.2014 р.; видаткової накладної № 909 від 05.11.2014 р., товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № 909 від 05.11.2014 р., податкової накладної № 12 від 05.11.2014 р., договору № 27/10/14-03 купівлі-продажу нафтопродуктів від 27.10.2014, видаткової накладної № 324 від 05.11.2014 р., товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № Р324 від 05.11.2014 р., довіреності № 148 від 05.11.2014 р., податкової накладної № 2 від 05.11.2014 р., виписки по особовому рахунку за 05.11.2014 р.; видаткової накладної № 912 від 06.11.2014 р., товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № 912 від 06.11.2014 р., товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № 912.1 від 06.11.2014 р., податкової накладної № 15 від 06.11.2014 р., договору № 06/11/14-01 купівлі-продажу нафтопродуктів від 06.11.2014 р., видаткової накладної № 325 від 06.11.2014 р., довіреності № 611-1 від 06.11.2014 р., податкової накладної № 3 від 06.11.2014 р., договору № 29/10/14-01 купівлі-продажу нафтопродуктів від 29.10.2014 р., видаткової накладної № 326 від 06.11.2014 р., довіреності № 116 від 06.11.2014 р., податкової накладної № 5 від 06.11.2014 р., виписки по особовому рахунку за 07.11.2014 р.; видаткової накладної № 915 від 07.11.2014 р., товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № 915 від 07.11.2014 р., товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № 915.1 від 07.11.2014 р., податкової накладної № 19 від 07.11.2014 р., виписки по особовому рахунку за 11.11.2014 р., договору № 06/11/14-02 купівлі-продажу нафтопродуктів від 06.11.2014 р., видаткової накладної № 330 від 07.11.2014 р., довіреності № 10 від 07.11.2014 р., податкової накладної № 4 від 06.11.2014 р., видаткової накладної № 331 від 07.11.2014 р., товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № Р331 від 07.11.2014 р., довіреності № 149 від 07.11.2014 р., податкової накладної № 10 від 07.11.2014 р., виписки по особовому рахунку за 07.11.2014 р.; видаткової накладної № 916 від 07.11.2014, товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № 916 від 07.11.2014, податкової накладної № 20 від 07.11.2014, договору № 06/11/14-04 купівлі-продажу нафтопродуктів від 06.11.2014, видаткової накладної № 333 від 07.11.2014, довіреності № 280 від 07.11.2014, податкової накладної № 13 від 07.11.2014 р., виписки по особовому рахунку за 07.11.2014 р.; видаткової накладної № 928 від 10.11.2014 р., товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № 928 від 10.11.2014 р., податкової накладної № 32 від 10.11.2014 р., виписки по особовому рахунку за 14.11.2014 р., видаткової накладної № 335 від 10.11.2014 р., довіреністю № 070 від 10.11.2014 р., податкової накладної № 16 від 10.11.2014 р., виписки по особовому рахунку за 10.11.2014 р.; видаткової накладної № 938 від 12.11.2014 р., товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № 938 від 12.11.2014 р. податкової накладної № 43 від 12.11.2014 р., договору № 382/14 купівлі-продажу нафтопродуктів від 18.08.2014 р., видаткової накладної № 343 від 12.11.2014 р., товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № Р343/1 від 12.11.2014 р., податкової накладної № 25 від 12.11.2014 р., виписки по особовому рахунку за 12.11.2014 р.; видаткової накладної № 949 від 18.11.2014 р., товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № 949 від 18.11.2014 р., податкової накладної № 55 від 18.11.2014 р., видаткової накладної № 351 від 18.11.2014 р., довіреності № 073 від 18.11.2014 р., податкової накладної № 33 від 18.11.2014 р., виписки по особовому рахунку за 18.11.2014 р.; видаткової накладної № 954 від 19.11.2014 р., товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № 954 від 19.11.2014 р., податкової накладної № 60 від 19.11.2014 р., виписки по особовому рахунку за 21.11.2014 р., договору № 27/10/14-04 купівлі-продажу нафтопродуктів від 27.10.2014 р., видаткової накладної № 354 від 19.11.2014 р., довіреності № 155 від 19.11.2014 р., податкової накладної № 36 від 19.11.2014 р., виписки по особовому рахунку за 19.11.2014 р.; видаткової накладної № 957 від 20.11.2014 р., товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № 957 від 20.11.2014 р., податкової накладної № 63 від 20.11.2014 р., договору № 19/11/14-01 купівлі-продажу нафтопродуктів від 19.11.2014 р., видаткової накладної № 357 від 20.11.2014 р., довіреності № 19 від 20.11.2014 р., товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № Р357 від 20.11.2014 р., податкової накладної № 39 від 20.11.2014 р., виписки по особовому рахунку за 20.11.2014 р.; видаткової накладної № 965 від 24.11.2014 р., товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № 965 від 24.11.2014 р., податкової накладної № 71 від 24.11.2014 р., договору № 10/11/14-02 купівлі-продажу нафтопродуктів від 10.11.2014 р., видаткової накладної № 358 від 24.11.2014 р., довіреності № 61 від 24.11.2014 р., податкової накладної № 40 від 24.11.2014 р., виписки по особовому рахунку за 24.11.2014 р.; видаткової накладної № 968 від 25.11.2014 р., товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № 968 від 25.11.2014 р., податкової накладної № 73 від 25.11.2014 р., виписки по особовому рахунку за 25.11.2014 р., договору № 25/11/14-01 купівлі-продажу нафтопродуктів від 25.11.2014 р., видаткової накладної № 359 від 25.11.2014 р., довіреністю № 1150 від 25.11.2014 р., податкової накладної № 41 від 25.11.2014 р., виписки по особовому рахунку за 28.11.2014 р.

Під час дослідження первинної документації судом встановлено, що при купівлі у ПП «Міракос-Вест» бензину та дизельного палива Позивач не вивозив його, а відразу продавав його своїм контрагентам із цього ж пункту навантаження, тобто фактично виступав посередником між своїм постачальником ПП «Міракос-Вест» і контрагентами ФГ «Крук-2008», Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Ярешківське», СФГ «Колос», ПП «Антарес», ФГ «Лад», СФГ «Риск», Ватутінський комбінат вогнетривів, ТОВ «Зелена Брама», ФГ «Калина», ТОВ «Астра», ТОВ «Агрошляхбуд», які були кінцевими споживачами цього товару. Вже при продажу цим кінцевим споживачам відбувалось транспортування товару за адресами отримання кінцевих споживачів або самовивозом цими кінцевими споживачами, або Позивач замовляв транспорт і здійснював вивіз товару, що підтверджується зокрема належним чином оформленими довіреностями та товарно-транспортними накладними.

Крім того, суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься Довідка від 17.06.2015 р. № 207/10-13-22-05/37866412 складена ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП "Міракос-Вест" (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за період з 01.10.2014 року по 30.11.2014 року з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року, в якій зазначено, що відображення в податковому обліку результатів господарських відносин ПП «Міракос-Вест» (код за ) із контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за період з 01.10.2014 року по 30.11.2014 року, з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року, їх вид, обсяг та повнота.

Доводи Відповідача про не підтвердження по ланцюгу придбання Позивачем у контрагента (ПП "Міракос-Вест") товару спростовується вищезазначеними матеріалами справи.

Крім того, між Позивачем (Замовник), з однієї сторони, та ТОВ «Ельмак» (Виконавець), з іншої сторони, укладено договір № 03-01/10/14 про інформаційно-консультаційне обслуговування 01.10.2014 року (надалі - договір № 03-01/10/14).

У відповідності до п. 1.1 - п. 2.1.8 Договору № 03-01/10/14, Замовник в порядку та на умовах, визначених цим Договором, дає Виконавцеві завдання та зобов'язується оплатити його послуги, а Виконавець бере на себе зобов'язання, відповідно до завдання Замовника забезпечити інформаційне та одноразове інформаційно-консультаційне обслуговування Замовника з питань: пошуку нових клієнтів; надання необхідної інформації для спілкування з клієнтами; надання інформації з цінової політики дизельного палива та бензинів по регіонам України; інші послуги , пов'язані з реалізацією товару (дизельне паливо та бензини). Виконавець зобов'язується надати Замовнику наступні види інформаційного обслуговування: Залучати до співпраці нових клієнтів; Надавати всю необхідну інформацію, щодо нових клієнтів ( реєстраційні документи, реквізити, № телефоніє і т.д.); Повідомляти Замовника кожного робочого дня о 10 год. про вартість дизельного палива та бензинів А-80, А-92, А-95 по регіонам» України; Складання комерційних пропозицій кожного дня та їх розсипка; Оброблення інформації та пошук відомостей, що цікавлять Замовника по всьому обсягу бази даних; Забезпечення Замовника у 3-денний строк інформацією, що цікавить Замовника, або повідомлення про її відсутність: Регулярне протягом строку цього Договору письмове повідомлення Замовника про наявність інформації, що його цікавить відповідно до п 1.1 цього Договору. Надання Замовникові одноразових консультаційно-довідкових послуг.

В підтвердження виконання умов договору Позивачем надано суду наступні документами: актом надання послуг від 30.12.2014 р., податковими накладними № 88 від 30.12.2014 р., № 64 від 16.12.2014 р., звітами за результатами проведення маркетингових досліджень ринку надання послуг з купівлі-продажу нафтопродуктів: за 01.12.2014 р. - 05.12.2014 р., за 08.12.2014 р. - 12.12.2014 р., за 15.12.2014 р. - 19.12.2014 р., за 22.12.2014 р. - 26.12.2014 р., за 29.12.2014

Також, між Позивачем (Замовник), з однієї сторони, та ТОВ «Ельмак» (Виконавець), з іншої сторони, укладено Договір про надання юридичних послуг № 02-01/10/14 від 01.10.2014 року (надалі - Договір № 02-01/10/14).

У відповідності до п. 1.1 - п. 3.2 Договору № 02-01/10/14, Виконавець зобов'язується надавати Замовнику юридичні послуги, орієнтовний перелік яких міститься у Додатку № 1, який є невід'ємною частиною даного Договору, а Замовник зобов'язується оплатити їх на умовах, передбачених даним Договором. Виконавець зобов'язується на умовах, визначених у даному Договорі, надавати Замовнику юридичні послуги, обумовлені Сторонами у Додатку № 1 до цього Договору. Виконавець зобов'язується терміново сповіщати Замовника про виникнення обставин, що можуть привести до порушення його інтересів. За вимогою Замовника, Виконавець у дводенний термін зобов'язаний надавати йому необхідну інформацію (письмову та усну), пов'язану з виконанням зобов'язань за даним Договором (окремими дорученнями), оригінали (копії) підготовлених ним документів, а також повертати передані Замовником оригінали та копії документів. Виконавець зобов'язується забезпечити високу якість здійснення послуг у відповідності з вимогами чинного законодавства з урахуванням знов прийнятих нормативних актів, останніх змін та доповнень до них. Виконавець зобов'язується забезпечити конфіденційність отриманої ним інформації щодо стану та діяльності Замовника. Виконавець вправі передати виконання доручень Замовника іншій особі (заступникові). В цьому випадку Виконавець відповідає за дії заступника як за свої власні. Замовник зобов'язується: Своєчасно оплатити послуги Виконавця. Надавати Виконавцю всю необхідну інформацію для виконання доручень. Повідомляти Виконавця щодо необхідності виконання доручень у термін, достатній для їх виконання. Забезпечувати конфіденційність отриманої ним інформації щодо стану та діяльності Виконавця. Не користуватися послугами Виконавця в інтересах третіх осіб. Факт надання передбачених даним Договором послуг, їх конкретний перелік та вартість фіксується Сторонами в акті приймання-передачі наданих послуг (далі - "Акт"), підписаному повноваженими представниками та скріпленому печатками Сторін. Замовник зобов'язується на протязі 5-ти робочих днів з моменту отримання підписати Акт або надати мотивовані заперечення щодо його не підписання.

До Договору про надання юридичних послуг № 02-01/10/14 від 01.10.2014 року сторонами підписано Додаток №1, в якому зафіксували орієнтовний перелік послуг, які Виконавець зобов'язується надати Замовнику на умовах, передбачених Договором про надання юридичних послуг №02-01/10/14 від « 01» жовтня 2014 р.: Перевірка внутрішніх документів Замовника на предмет відповідності їх вимогам діючого законодавства, надання допомоги з правильного оформлення зазначених документів; Участь у підготовці та укладенні різного роду договорів, що укладаються Замовником з іншими підприємствами та громадянами, надання допомоги щодо організації контролю за виконанням цих договорів, застосування передбачених законом та договором санкцій по відношенню до контрагентів, що не виконують договірних зобов'язань. Організація та ведення претензійної роботи за матеріалами підготовленими Замовником. Участь у розгляді питань про дебіторську заборгованість та кредиторську заборгованість, що є на балансі Замовника та вжиття передбачених законодавством заходів щодо ліквідації цієї заборгованості. Організація систематизації, обліку та збереження нормативних актів, що надходять до Замовника та видаються ним, створення бібліотеки юридичної літератури; Інформування Замовника щодо змін до законодавства, організація вивчення керівними працівниками та спеціалістами Замовника нормативних актів, що стосуються їхньої діяльності, консультація працівників Замовника з правових питань.

В підтвердження виконання умов договору Позивачем надано суду наступні документами: актом надання послуг від 30.12.2014 р., податковою накладною № 87 від 30.12.2014 р., звіт до акту приймання-надання юридичних послуг від 30.12.2014 р.

Між Позивачем (Замовник), з однієї сторони, та ТОВ «Ельмак» (Експедитор), з іншої сторони, укладено договір № 01-01/10/14 від 01.10.2014 року (надалі - договір № 01-01/10/14).

У відповідності до п. 1.1 - п. 1.5 Договору № 01-01/10/14, Вантаж - дозволений до перевезення товар, узгоджений Сторонами у порядку, передбаченому даним Договором. Заявка на перевезення(можливо усно по телефону) (далі - Заявка) - сукупність узгоджених даних, наданих Замовником Експедитору, необхідних для організації і здійснення перевезення автомобільним транспортом, надання комплексу послуг у портах і на сухопутних прикордонних переходах. Форма Заявки вказана в Додатку № 1 до даного Договору та складається за бажанням замовника та виконавця. Перевізник - юридична особа, яка прийняла на себе за Договором перевезення автомобільним транспортом загального користування обов'язок доставити довірений йому відправником вантаж з пункту відправлення до пункту призначення, а також видати вантаж вантажоодержувачу. План відвантажень - письмово складений Замовником % план, що містить попередню інформацію про плановані на майбутній місяць обсяги відвантажень Вантажу із зазначенням найменування та роду Вантажу. інші терміни, які застосовуються в Договорі, регламентуються законодавством України.

В підтвердження виконання умов договору Позивачем надано суду наступні документами: підтверджується актом надання послуг від 30.12.2014 р., податковими накладними № 86 від 30.12.2014 р., № 63 від 16.12.2014 р., протокол узгодження ціни до Договору № 01-01/10/14 з визначенням маршруту (пункт завантаження вантажу - пункт відвантаження вантажу), банківські виписки та інші документи.

Відповідач зазначає, що на адресу Відповідача від ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області надійшла інформація від 09.04.2015 року № 212/7/05-66-15-01, в якій зазначено, що за період грудень 2014 року зібрано податкову інформацію від 12.03.2015 року за №92/05-66-22-02-13-2 щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «ЕЛЬМАК» по взаємовідносинах з контрагентом постачальником ТОВ «Імперія Нафтопродукт» за грудень 2014 року на суму 423 840,14грн. Також, Жовтневою ОДПІ м. Маріуполя ГУ Міндоходів у Донецькій області зібрано податкова інформація від 29.01.2015 року № 1944/05-81-22-02-10-6 та від 06.02.2015 року № 2801/05-81-22-02-10-2 щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «Імперія Нафтопродукт» та ТОВ «Донторгресурс» по взаємовідносинам з платниками податків за грудень 2014 року. Податкова декларація з ПДВ за грудень 2014року ТОВ «Медіаактив України» ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів м. Києва визнана неподатковою. На підставі викладеного відповідачем зроблено висновок, що за аналізом баз даних та податкової звітності ТОВ «ЕЛЬМАК» не має можливості підтвердити реальність господарських відносин з платниками податків за грудень 2014 року та встановлені факти, що свідчать про можливість порушення податкового законодавства та залучення суб'єкта до схеми формування штучного податкового кредиту.

На підставі наданої ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області інформації Відповідачем зроблено висновки про відсутність господарських взаємовідносин при укладанні Договорів між Позивачем та контрагентом (ТОВ «ЕЛЬМАК»).

Суд не погоджується з даними твердженнями Відповідача, оскільки, Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2015 року по справі №805/2656/15-а, яка залишена без змін Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/51757057), позовні вимоги ТОВ «ЕЛЬМАК» задоволені. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Куйбишевському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області щодо корегування показників податкової звітності в АІС «Податковий блок» «Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» на підставі податкових інформацій від 09.04.2015 року № 212/7/05-66-15-01 за період грудень 2014 року та від 29.04.2015 року за № 244/7/05-66-15-01 за період січень 2015 року; зобов'язано Державну податкову інспекцію у Куйбишевському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області відновити в АІС «Податковий блок» «Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» показники податкової звітності позивача, що зазначені у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період грудень 2014 року, січень 2015 року; зобов'язав Державну податкову інспекцію у Куйбишевському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області привести до відповідності дані обліку та особистого рахунку платника податків, задекларовані за грудень 2014 року, січень 2015 року; зобов'язав Державну податкову інспекцію у Куйбишевському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області вилучити з АІС «Податковий блок» розділу «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів» податкові інформації, зареєстровані від 09.04.2015 року № 212/7/05-66-15-01 за період грудень 2014 року та від 29.04.2015 року за № 244/7/05-66-15-01 за період січень 2015року.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зобов'язання сторін за Договором були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується первинною документацією, яку досліджено судом та копії залучені до матеріалів справи.

Як зазначено Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 20 липня 2010 року №1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби", процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи: 1. Встановлення факту здійснення господарської операції. 2. Встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції. 3. Встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку. 4. Встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Законом, що визначає платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету є Закон України "Про податок на додану вартість".

Оскільки матеріали справи містять податкові накладні, надані позивачу його контрагентами, відповідачем в акті перевірки не зазначено жодних посилань щодо несплати ними податку на додану вартість до бюджету, судом вбачаються неправомірними посилання відповідача, викладені в акті перевірки.

У відповідності ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд звертає увагу, що на час проведення перевірки та на час розгляду справи Відповідачем не надано переконливих доказів про те, що контрагент Позивача було ліквідовано або припинено підприємницьку діяльність даний контрагент під час укладання та виконання договору.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - Кодекс), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені відповідно до законодавства.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не враховуються при визначенні оподаткованого прибутку.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України для виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає лише такі випадки для не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), як не підтвердження податковими накладними та/або відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або порушення порядку заповнення податкової накладної оформлення їх з порушенням вимог (пункт 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагенти позивача, були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку послуг; в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1статті 201 Податкового кодексу України.

Порушень з приводу реєстрації податкових накладних, виписаних контрагентом Позивача у Єдиному реєстрі податкових накладних в акті перевірки не встановлено.

Вищим адміністративним судом України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 визначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат із господарською діяльністю платника податку.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 даного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Суд вважає за необхідне зазначити, що факт відсутності здійснення господарської операції може підтверджуватись такими обставинами: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу недостатності фізичних, технічних та технологічних можливостей певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, відсутність управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що для формування в тому числі і податкового кредиту, необхідно мати первинні документи, які можуть довести реальність здійснення господарської операції, підтвердити факт використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З аналізу вищезазначених норм закону та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позивачем надано суду переконливі докази того, що вищезазначені договори укладені з метою настання реальних обставин, а тому, висновки викладені в Акті перевірки є помилковими та викладеними з порушенням норм податкового права.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.02.2013 року по справі № К/9991/74156/12.

Окрім вищевикладеного, суд звертає увагу, що за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками/продавцями товару (послуг) податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит.

Платник податку на додану вартість (покупець товару) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару (послуг) вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03.07.2013 року по справі № К/800/27746/13.

Крім того, за п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 "Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними": при кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України має враховуватись вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі.

Відповідачем не було надано доказів наявності вироку суду відносно будь-кого - Позивача та контрагентів за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України (фіктивне підприємництво), а договори, укладені позивачем з даним товариствами, до теперішнього часу у судовому порядку не визнано недійсними.

Слід відмітити, що податковим органом не було надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження "фіктивності" здійснених позивачем господарських операцій.

Не надано також добутих у визначений процесуальним законодавством спосіб доказів підробки документів або складання фіктивних документів на підтвердження здійснених позивачем господарських операцій. Зазначене вказує на необґрунтованість тверджень відповідача про фіктивність проведених позивачем господарських операцій.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.03.2008 року по справі № К-23642/07.

Також, суд звертає увагу й на принцип індивідуальної юридичної відповідальності, що закріплений статтею 61 Конституції України.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини (надалі також - ЄСПЛ). Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» ЄСПЛ дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Вищенаведений висновок ЄСПЛ повторно підтвердив у рішенні по справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії». У пункті 23 даного рішення ЄСПЛ наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що придбання позивачем у контрагентів товару (послуг) безпосередньо пов'язане із його господарською діяльністю, а здійснені господарські операції є реальними та підтверджуються необхідними документами, а саме, договорами, видатковими накладними, довіреностями та іншими документами, які містяться в матеріалах справи.

На думку суду, позивач правомірно відносив до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість по відносинам із контрагенти Позивача, тому висновки акта перевірки є помилковими.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві № та № від 15.07.2015 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Податковим органом не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття спірних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Позивача підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві № та № від 15.07.2015 року.

3. Стягнути з Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОЛИЦЯ-ВК" () судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук