Справа № 821/205/16
Суддя: Циганій С.І.
Дата ухвалення: 2016-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/205/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Циганій С.І.,

при секретарі: Пономаренко М.М.,

за участю представника позивача - Горбунової К.О., представника відповідача - Васьової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Південна українська соєва компанія» до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Південна українська соєва компанія» (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області щодо відмови у реєстрації у 2016 році Товариства з обмеженою відповідальністю «Південна українська соєва компанія» платником єдиного податку четвертої групи;

- визнати протиправною бездіяльність Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області щодо неприйняття рішення про анулювання реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Південна українська соєва компанія», шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку;

- зобов'язати Херсонську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Херсонській області включити Товариство з обмеженою відповідальністю «Південна українська соєва компанія» (код ЄДР 32267709, місцезнаходження: вул.Бурназяна, 1, смт.Антонівка, м.Херсон, 73000) до реєстру платників єдиного податку в якості платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2016р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що листом від 10.02.2016р. за №1096/10/21-03-15-04-30 відповідачем відмовлено у реєстрації позивача платником єдиного податку ІV групи у 2016 році. Так, зі змісту листа відповідача вбачається, що позивач не може бути зареєстрованим у 2016 році платником єдиного податку ІV групи, оскільки станом на 01.01.2016р. у позивача існує податковий борг по орендній платі за земельні ділянки державної або комунальної власності (код платежу 18010600) в сумі 8095,20 грн., що є порушенням вимог п.п.291.5-1.3 п.291.5 ст.291 Податкового кодексу України. Позивач вважає, що відповідачем не вірно витлумачено та застосовано до позивача наведені вище приписи податкового кодексу України. Позивач зазначає, що посилання відповідача на факт наявності у позивача податкового боргу в сумі 8095,20 грн. станом на 01.01.2016р. є необґрунтованими, оскільки зобов'язання по сплаті за землю в сумі 8095,20 грн., станом на 01.01.2016р. мають статус податкових зобов'язань, а не статус податкового боргу, що підтверджується наступним. Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Таким чином, станом на 01.01.2016р. у позивача відсутній податковий борг, оскільки строк сплати узгодженого податкового зобов'язання по сплаті податку на землю, є таким, що не настав.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав зазначених в письмових запереченнях. В яких зазначив, що оскаржуване рішення прийнято правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ТОВ «Південна українська соєва компанія» зареєстрована 10.01.2003р. як юридична особа, є платником податків, знаходиться на обліку в ДПІ у м.Херсоні.

Листом від 10.02.2016р. за №1096/10/21-03-15-04-30 відповідачем відмовлено у реєстрації позивача платником єдиного податку ІV групи у 2016р.

Зі змісту листа ДПІ у м.Херсоні вбачається, що позивач не може бути зареєстрованим у 2016р. платником єдиного податку ІV групи, оскільки станом на 01.01.2016р. у позивача існує податковий борг по орендній платі за земельні ділянки державної або комунальної власності (код платежу 18010600) в сумі 8095,20 грн., що є порушенням вимог п.п.291.5-1.3 п.291.5 ст.291 Податкового кодексу України.

Згідно до пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, четверту групу платників єдиного податку запроваджено для сільськогосподарських товаровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Відповідно до пп.291.5-1.3 п.291.5 ст.291 Податкового кодексу України, не може бути платником єдиного податку четвертої групи суб'єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Наявність у позивача податкового боргу, на думку відповідача, слугує підставою для відмови позивачу у реєстрації у 2016р. платником єдиного податку четвертої групи оподаткування.

Відповідно до п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Позивачем 19.02.2015р. подано до ДПІ у м.Херсоні відомості про наявні земельні ділянки - додаток 1 до податкової декларації з плати за землю (земельний податок або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності. Направлення вказаної податкової звідності підтверджується відповідною квитанцією, про прийняття декларації податковим органом.

Згідно показників податкової декларації за 2015р., річна сума земельного податку, яка підлягає сплаті за даними платника складає 107255,96 грн., яка має бути сплачена рівними частинами протягом 2016р., а саме - за кожен місяць 2016р. Позивач повинен сплатити до бюджету з січня по листопад 2015р. щомісячно 8938,00 грн., за грудень 2015р. у 8937,96грн.

Відповідно до п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Таким чином, з викладеного вбачається, що податкове зобов'язання щодо плати за землю має бути сплачено позивачем протягом 30 календарних днів, які наступають за кожним календарним місяцем, тобто, податкове зобов'язання за грудень 2015р. в сумі 8937,96 грн. має бути сплачено позивачем до 30.01.2016р.

Суд зазначає, що позивачем сплачено податок на землю 22.01.2016р. в розмірі 9000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №11 від 22.01.2016р.

Суд критично ставиться до посилання представника відповідача на факт наявності у позивача податкового боргу в сумі 8095,20грн. станом на 01.01.2016р., оскільки зобов'язання по сплаті за землю в сумі 8095,20грн., станом на 01.01.2016р. мають статус податкових зобов'язань, а не статус податкового боргу.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене суд робить висновок, що станом на 01.01.2016р. у позивача відсутній податковий борг, оскільки строк сплати узгодженого податкового зобов'язання по сплаті податку на землю, є таким, що не настав.

Також суд зазначає, що відповідно до пп.59.1, 59.4 ст.59 ПКУ, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не надсилалось на адресу позивача податкової вимоги, що підтверджує факт відсутності у останнього податкового боргу, у розумінні Податкового кодексу України, оскільки строки для сплати податкових зобов'язань за грудень 2015р., станом на 01.01.2016р., є такими, що не закінчились, а позивач (платник податків) має право сплатити вказаний податок до 30.01.2016р., без жодної фінансової або іншої правової відповідальності, у межах встановлених Податковим кодексом України строків.

З вищевикладеного суд робить висновок, що позивачем не порушено строки сплати узгодженого зобов'язання, сплачено його у межах строків, встановлених Податковим кодексом України, а тому у позивача відсутній податковий борг.

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ст.299 ПКУ, реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Пунктом 299.6 статті 299 Податкового кодексу України встановлено, що підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:

1) невідповідність такого суб'єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу;

2) наявність у суб'єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов'язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;

3) недотримання таким суб'єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

Відповідно до п.299.10 ст.299 ПКУ, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу.

Відповідно до п.299.11 ст.299 ПКУ, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов'язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Враховуючи вищевикладене суд робить висновок, що відповідач лише під час проведення документальної перевірки позивача, встановивши обставини, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), повинен прийняти рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Проте відповідачем не проводилась документальна перевірка позивача, а також не приймалося рішення про анулювання реєстрації, шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч.2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність прийнятого ним рішення, в той час як позивач надав достатні та належні докази зворотного.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку. що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області щодо відмови у реєстрації у 2016р. товариства з обмеженою відповідальністю "Південна українська соєва компанія" платником єдиного податку четвертої групи.

Визнати протиправною бездіяльність Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області щодо неприйняття рішення про анулювання реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна українська соєва компанія", шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Зобов'язати Херсонську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Херсонській області включити Товариство з обмеженою відповідальністю "Південна українська соєва компанія" (код ЄДР 32267709) до реєстру платників єдиного податку в якості платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2016р.

Стягнути з Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Південна українська соєва компанія" (код ЄДР 32267709) сплачений судовий збір в сумі 4134,00 грн. (чотири тисячі сто тридцять чотири гривні 00 коп.) шляхом безспірного списання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 15 березня 2016 р.

Суддя Циганій С.І.

кат. 8