Справа № 2а-1606/10/1170
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2011-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

01 серпня 2011 року Справа № 2а-1606/10/1170

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Могилан С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні о 10-50 год. адміністративну справу

за позовом: Прокурора м. Кіровограда

до відповідача: Кіровоградської міської ради

треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, Адаменко ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84, ОСОБА_85, ОСОБА_86, ОСОБА_87, ОСОБА_88, ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91, ОСОБА_92, ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95, ОСОБА_96, Бобик ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_99, ОСОБА_100, ОСОБА_101, ОСОБА_102, ОСОБА_103, ОСОБА_104, ОСОБА_105, ОСОБА_106, ОСОБА_107, ОСОБА_108, ОСОБА_109, ОСОБА_110, ОСОБА_111, ОСОБА_112, ОСОБА_113, ОСОБА_114, ОСОБА_115, ОСОБА_116, ОСОБА_117, ОСОБА_118, ОСОБА_119, ОСОБА_120, ОСОБА_121, ОСОБА_122, ОСОБА_123, ОСОБА_124, ОСОБА_125, ОСОБА_126, ОСОБА_127, ОСОБА_128, ОСОБА_129, ОСОБА_130, ОСОБА_131, ОСОБА_132, ОСОБА_133, ОСОБА_134, ОСОБА_135, ОСОБА_136, ОСОБА_137, ОСОБА_138, ОСОБА_139, ОСОБА_140, ОСОБА_141, ОСОБА_142, ОСОБА_143, ОСОБА_144, ОСОБА_145

про визнання незаконним та скасування рішення,

за участю:

секретаря судового засідання Яремчука Д.П.,

представників:

представників:

прокурора Кушнірьова О.М.,

відповідача ОСОБА_146,

третіх осіб не зявилися,

Прокурор м.Кіровограда звернувся з позовом до Кіровоградської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Кіровоградської міської ради від 06.11.2008 р. №1548 «Про передачу у власність земельних ділянок по проїзду Підлісному».

Позивач посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним оскільки проект забудови території за визначеною рішенням адресою (проїзд Підлісний) у встановленому законодавством порядку не погоджувався і не затверджувався, висновок Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Кіровоградській області, яким погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 19,00 га, скасований управлінням за результатами розгляду протесту Кіровоградського міжрайонного природоохоронного прокурора, а рішення Кіровоградської міської ради від 06.11.2008 р. №1548 «Про передачу у власність земельних ділянок по проїзду Підлісному»не відповідає вимогам чинного законодавства в частині необґрунтованості зміни цільового призначення земельної ділянки в районі проїзду Підлісного у м. Кіровограді.

Представники відповідача в ході розгляду справи проти позову заперечували посилаючись на те, що оскаржуване рішення відповідає вимогам чинного законодавства. Натомість в останньому судовому засіданні 01.08.2011 року Кіровоградська міська рада змінила свою позицію та визнала позовні вимоги.

Третіми особами ОСОБА_134 та ОСОБА_83 до суду подано заперечення на позов у відповідності до яких позовні вимоги ними не визнаються у повному обсязі, оскільки проект відведення земельних ділянок на момент прийняття оскаржуваного рішення містить у своєму складі погоджувальні висновки всіх визначених Земельним кодексом України органів, а тому Кіровоградська міська рада затвердила проект відведення та прийняла рішення про передачу земельних ділянок у власність правомірно. ОСОБА_134 вказує, що Закон України «Про основи містобудування», Закон України «Про планування і забудову територій», на які посилається прокурор, не регулюють порядок передачі земельних ділянок у власність. Також ОСОБА_134 зазначає, що на даний час оскаржуване рішення фактично виконано, так як треті особи отримали державні акти, а вона, зокрема, придбала земельну ділянку за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 07.05.2009 р. та отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №428215 від 25.05.2009 р. Скасування ж Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Кіровоградській області свого висновку не може бути підставою для визнання незаконним оскаржуваного рішення, оскільки висновок скасовано в квітні 2009 р., тобто через пів року після прийняття оскаржуваного рішення. Окрім того, третя особа наголошує на тому, що прокурором не надано належних доказів того, що на дату прийняття оскаржуваного рішення земельна ділянка в районі проїзду Підлісного в м. Кіровограді за своїм цільовим призначенням була віднесена до категорії земель рекреаційного призначення, в той час як в оскаржуваному рішенні вони вказані вже як землі житлової та громадської забудови.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, що зазначені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Треті особи в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені через оголошення в газеті «Народне слово»№40 від 21.07.2011 р. (а.с.90, Т.2).

Відповідно до ч.1 ст.39 КАС України, якщо зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, третіх осіб, свідків невідоме, суд може здійснити їх виклик через засоби масової інформації за останнім відомим місцем їхнього проживання (перебування) на території України.

Згідно ч.3 ст.160 КАС України в судовому засіданні 01.08.2011 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено у строк до 08.08.2011 р., про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови.

Дослідивши подані сторонами та третіми особами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2008 року одинадцятою сесією пятого скликання Кіровоградської міської ради прийнято рішення №1548 «Про передачу у власність земельних ділянок по проїзду Підлісному», яким затверджено містобудівне обґрунтування внесення змін до містобудівної документації (Генерального плану міста Кіровограда) з метою обґрунтування доцільності зміни цільового призначення земельної ділянки (територія зелених насаджень спеціального призначення) для розміщення обєкта: «Будівництво та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та ведення садівництва громадянам міста (124 присадибні ділянки) в районі проїзду Підлісного у м. Кіровограді»; визначено основні земельно-облікові дані земельних ділянок; затверджено громадянам міста згідно з додатком проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність загальною площею 19,00 га по проїзду Підлісному для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) та ведення садівництва, акт визначення збитків власників землі та землекористувачів, повязаних із вилученням земельної ділянки та передано громадянам згідно з додатком у власність земельні ділянки по проїзду Підлісному загальною площею 19,00 га (а.с.6-10, 118-123, Т.1).

Відповідно ст.5 Закону України «Про прокуратуру»від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ прокуратура України становить єдину систему, на яку відповідно до Конституції України та цього Закону покладаються такі функції:

1) підтримання державного обвинувачення в суді;

2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом;

3) нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство;

4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 20 вказаного Закону при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають зокрема право вносити подання або протест на рішення місцевих Рад залежно від характеру порушень.

В судовому засіданні встановлено, що за результатами перевірки прокурором м.Кіровограда 15.04.2009 р. внесено протест №2493-вих. на рішення Кіровоградської міської ради від 06.11.2008 р. №1548 «Про передачу у власність земельних ділянок по проїзду Підлісному»з вимогою про скасування вказаного рішення, як такого, що не відповідає вимогам чинного законодавства (а.с.11, Т.1).

Відповідно до ст.21 Закону України «Про прокуратуру»протест на акт, що суперечить закону, приноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу. У протесті прокурор ставить питання про скасування акта або приведення його у відповідність з законом, а також припинення незаконної дії посадової особи, поновлення порушеного права. Про наслідки розгляду протесту в цей же строк повідомляється прокурору.

У встановлений законом десятиденний строк, відповідач протест не розглянув, повідомивши листом від 24.04.2009 р. №1514/52 прокурора м. Кіровограда, що вказаний протест буде включено до порядку денного чергового засідання сесії Кіровоградської міської ради (а.с.12, Т.1).

Згідно ст.21 Закону України «Про прокуратуру» у разі відхилення протесту або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися з заявою до суду про визнання акта незаконним. Заяву до суду може бути подано протягом пятнадцяти днів з моменту одержання повідомлення про відхилення протесту або закінчення передбаченого законом строку для його розгляду.

Відповідно до ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Основою для визначення цільового призначення земельної ділянки є її належність до відповідної категорії земель.

Відповідно до ст.18 Земельного кодексу України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними обєктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

У відповідності до ст.19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісового фонду;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Згідно повідомлення головного управління Держкомзему у Кіровоградській області №1184-1 від 06.09.2010 р. станом на 06.11.2008 р. (день прийняття оскаржуваного рішення) земельна ділянка площею 19 га по проїзду Підлісному вже відносилася до категорії землі житлової та громадської забудови, по угіддях землі зелених насаджень загального користування та землею рекреаційного призначення не була (а.с.200, Т.1), а тому посилання прокурора в цій частині судом не приймаються як безпідставні.

В ході судового розгляду встановлено, що рішенням сімнадцятої сесії Кіровоградської міської ради двадцять третього скликання від 12.09.2000 року №627 затверджено генеральний план м.Кіровограду (а.с.20-35 Т.2). Цим же рішенням зобовязано управління містобудування та архітектури розробити правила забудови м.Кіровограда та подати на розгляд міської ради.

В судовому засіданні встановлено, що п. 86 рішення четвертої сесії пятого скликання Кіровоградської міської ради від 26.09.2006 р. №112 «Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин»затверджено проект планування житлового масиву з продовженням проїзду Підлісного, розробленого під забудову індивідуальними житловими будинками та погоджений контролюючими службами міста та визначено категорію земель як землі житлової та громадської забудови (запасу), склад угідь під проектними присадибними ділянками одно- та двоповерхової житлової забудови, під проектними ділянками для ведення садівництва рілля, проектними вулицями вулиць, набережних, площ (а.с.118, Т.2).

Сторони по справі не надали суду доказів того, що на момент винесення відповідачем оскаржуваного рішення, рішення четвертої сесії пятого скликання Кіровоградської міської ради від 26.09.2006 р. №112 «Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин»було скасоване у встановленому порядку або втратило чинність через інші підстави.

Згідно ст.38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших обєктів загального користування.

У відповідності до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Із змісту п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»від 21.05.1997 р. №280/97-ВР вбачається, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин відбувається виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. До заяви додаються матеріали, передбачені частиною п'ятою статті 151 цього Кодексу, а також висновки конкурсної комісії (у разі відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються у порядку, встановленому статтею 151 цього Кодексу.

У матеріалах справи містяться матеріали вибору земельної ділянки громадянам міста Кіровограда для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення садівництва за адресою м.Кіровоград, по проїзду Підлісному (а.с.165-171, Т.2).

У відповідності до ч. 8-10 ст. 118 Земельного кодексу України, проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

В ході розгляду справи встановлено, що рішенням четвертої сесії пятого скликання Кіровоградської міської ради від 26.09.2006 р. №112 «Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин»надано згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність громадянам міста Кіровограда за рахунок земель запасу по проїзду Підлісному згідно зі схемою планування, розробленою під забудову індивідуальними житловими будинками для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення садівництва.

Згідно ст.1 Закону України «Про землеустрій»від 22.05.2003 р. №858-ІV землеустрій сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних утворень, субєктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил; а проект землеустрою сукупність нормативно-правових, економічних, технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити протягом 5-10 і більше років.

Відповідно до пункту «в»ч.1 ст.20 вказаного Закону землеустрій проводиться в обовязковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

Згідно ч.1 ст.25 зазначеного Закону документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації, а згідно п. «д»ч. 2 вказаної статті проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок є видом документації із землеустрою.

Розробниками документації із землеустрою у відповідності до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про землеустрій», є юридичні та фізичні особи, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою відповідно до закону. Розробники документації із землеустрою, згідно ч.3 ст.28 зазначеного Закону, несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією.

Із змісту ст.30 Закону України «Про землеустрій»вбачається, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про землеустрій»проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Механізм розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначає Порядок розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 р. №677 (далі Порядок).

Згідно п.8 Порядку вимоги до складу, змісту та оформлення проекту відведення земельної ділянки встановлюються нормативно-технічною документацією із землеустрою.

В матеріалах справи міститься копія проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянам міста Кіровограда у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення садівництва за адресою: м. Кіровоград, по проїзду Підлісному (а.с.128-164, Т.2).

Даний проект на момент подання до Кіровоградської міської ради був погоджений:

- Кіровоградським міським управлінням земельних ресурсів (а.с.139, Т.2);

- Кіровоградсько-Олександрівським відділом екологічного контролю Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Кіровоградській області (а.с.143-144, Т.2);

- Кіровоградською міською санітарно-епідеміологічною станцією (від 05.10.2007 року №3980/03-1) (а.с.148, Т.2);

- Управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради (від 18.09.2008 року №5433) (а.с.152, Т.2);

- Відділом охорони культурної спадщини, туризму та курортів Управління культури і туризму Кіровоградської обласної державної адміністраціх (від 04.07.2008 року №01-33-3000/3) (а.с.156, Т.2).

В судовому засіданні представник позивача посилався на той факт, що на момент розгляду справи висновок Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Кіровоградській області, яким погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею по проїзду Підлісному у м. Кіровограді №2021-07/06 від 16.07.2008 р., відповідно до протесту Кіровоградського міжрайонного природоохоронного прокурора №295 вих.09 від 02.04.2009 р. (а.с.41-42, Т.1), скасовано та відкликано, про що повідомлено Кіровоградського міжрайонного природоохоронного прокурора листом від 13.04.2009 р. №940-07/03-2 (а.с.43, Т.1). На думку представника позивача, такі обставини є підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення Кіровоградської міської ради.

Суд вважає безпідставним посилання позивача, як на доказ в обґрунтування протиправності оскаржуваного рішення, на факт скасування такого висновку, оскільки на момент винесення рішення №1548 від 06.11.2008 р. він був чинним, що не заперечувалось обома сторонами.

В судовому засіданні прокурор наголошував на тому, що відповідачем не розроблено та не затверджено проект забудови території по проїзду Підлісному у м.Кіровограді, що, на його думку, є порушенням ст. 15 Закону України «Про планування і забудову територій».

Листом від 12.03.2011 року №993/22-05-26 виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради повідомлено суду про те, що проект розподілу території, схема планування та місцеві правила забудови в м.Кіровограді, не розроблено (а.с.17 Т.2).

Листом від 03.03.2011 року №866 Управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради повідомлено суду про те, що у звязку з відсутністю фінансування з місцевого бюджету на розробку детального плану території міста Кіровограда, останній не розроблено (а.с.17 Т.2).

У відповідності до ч.1 ст.21 Закону України «Про основи містобудування»від 16.11.1992 р. №2780-ХІІ, визначення територій для містобудівних потреб здійснюється відповідно до затвердженої містобудівної документації з урахуванням планів земельно-господарського устрою.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про планування і забудову територій»від 20.04.2000 р. №1699-ІІІ, планування територій на місцевому рівні забезпечується відповідними місцевими радами та їх виконавчими органами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями відповідно до їх повноважень, визначених законом, і полягає у розробленні та затвердженні генеральних планів населених пунктів, схем планування територій на місцевому рівні та іншої містобудівної документації, регулюванні використання їх територій, ухваленні та реалізації відповідних рішень про дотримання містобудівної документації. Розроблення, погодження та експертиза містобудівної документації провадяться згідно з встановленими державними стандартами, нормами та правилами в порядку, визначеному законодавством. Містобудівна документація затверджується відповідною місцевою радою з визначенням строку її дії та переліку раніше прийнятих рішень, що втрачають чинність, а також тих рішень, до яких необхідно внести відповідні зміни.

Згідно ст. 12 Закону України «Про планування і забудову територій», генеральним планом населеного пункту визначаються: потреби в територіях для забудови та іншого використання; потреба у зміні межі населеного пункту, черговість і пріоритетність забудови та іншого використання територій; межі функціональних зон, пріоритетні та допустимі види використання та забудови територій; планувальна структура та просторова композиція забудови населеного пункту; загальний стан довкілля населеного пункту, основні фактори його формування, містобудівні заходи щодо поліпшення екологічного і санітарно-гігієнічного стану; території, які мають будівельні, санітарно-гігієнічні, природоохоронні та інші обмеження їх використання; інші вимоги, визначені державними будівельними нормами.

Відповідно до генеральних планів населених пунктів сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, а також Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами: готують обґрунтовані пропозиції щодо встановлення та зміни меж населених пунктів; готують вихідні дані для розроблення планів земельно-господарського устрою території населеного пункту та іншої землевпорядної документації; вирішують питання щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту обєктів містобудування та упорядкування територій; вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок; організують розроблення та затвердження місцевих правил забудови, детальних планів території, планів червоних ліній, іншої містобудівної документації та проектів; організують проведення грошової оцінки земель; розробляють і затверджують місцеві містобудівні програми та програми соціально-економічного розвитку населених пунктів; організують роботу з проведення оцінки впливу діяльності підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності на стан довкілля та визначають шляхи та засоби зменшення цього впливу; узгоджують питання забудови та іншого використання територій, в яких заінтересовані територіальні громади суміжних адміністративно-територіальних одиниць; встановлюють на відповідних територіях режим використання земель, передбачених для містобудівних потреб; вирішують інші питання.

Як вбачається із змісту ч. 1 ст. 13 Закону України «Про планування і забудову територій», детальний план території розробляється згідно з генеральним планом населеного пункту та визначає: розташування червоних ліній, ліній регулювання забудови; розташування окремих земельних ділянок та обєктів містобудування, вулиць, проїздів, пішохідних зон, щільність, поверховість, інші параметри забудови, містобудівні умови і обмеження забудови земельних ділянок; розташування інженерно-транспортної інфраструктури; принципи формування архітектурно-просторової композиції забудови; інші вимоги, визначені державними будівельними нормами.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 зазначеного Закону, спеціально уповноважені органи з питань містобудування та архітектури відповідно до детального плану території подають висновки і пропозиції сільським, селищним, міським радам та їх виконавчим органам, Київській і Севастопольській міським державним адміністраціям для наступного прийняття рішень у межах повноважень, визначених законом, щодо: визначення земельних ділянок для розташування та будівництва обєктів містобудування та іншого використання; вибору, вилучення (викупу), надання у власність або користування (оренду) земельних ділянок; визначення поверховості та інших параметрів забудови території; розроблення та затвердження місцевих правил забудови, проектів забудови території, проектів розподілу території мікрорайону (кварталу).

Згідно ст.15 вказаного Закону, проект забудови території визначає: розташування обєктів містобудування, місцевих проїздів відносно червоних ліній; архітектурно-просторове вирішення, призначення, щільність, поверховість та інші показники конкретних обєктів містобудування; показники та технічні вирішення інженерно-транспортної інфраструктури; потребу в проведенні інженерної підготовки території та обсяг цих робіт; місця та технічні вирішення підєднання інженерного обладнання об'єктів містобудування до зовнішніх інженерних мереж і споруд; організацію будівництва; техніко-економічні показники та загальний кошторис забудови території; інші вимоги, визначені державними будівельними нормами.

Як встановлено в судовому засіданні, п. 86 рішення четвертої сесії пятого скликання Кіровоградської міської ради від 26.09.2006 р. №112 затверджено проект планування житлового масиву з продовженням проїзду Підлісного, а тому суд вважає мотивувальну позицію прокуратури м.Кіровограда в цій частині такою, що знаходиться поза межами предмету даного спору (а.с.118, Т.2). Також суд вважає, що відсутність розроблених детального плану території, проекту розподілу території, схеми планування та місцевих правил забудови в м.Кіровограді, а також проекту забудови території по проїзду Підлісному у м.Кіровограді не може перешкоджати реалізації правовідносин їх учасниками та бути підставою для визнання рішення про передачу земельних ділянок у власність незаконним.

Крім того, не заслуговують на увагу посилання прокурора на статті 12, 13, 15 Закону України «Про планування та забудову територій», статтю 21 Закону України «Про основи містобудування», оскільки зазначені положення Законів не регулюють відносин у сфері набуття права власності на земельні ділянки фізичними та юридичними особами, а лише вказують на необхідність взяття за основу містобудівної документації при вирішенні питань вибору, надання у власність чи користування земель для містобудівних потреб, якщо така документація розроблена.

В судовому засіданні представник відповідача визнав позовні вимоги, пояснивши, що у них змінилася позиція щодо передачі земель у власність громадянам, та посилався на те, що оскаржуване рішення Кіровоградської міської ради є протиправним, а тому він просив суд позов задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 51 КАС України, суд не приймає відмови позивача від адміністративного позову, визнання адміністративного позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Суд не приймає визнання адміністративного позову відповідачем, оскільки такі дії суперечать закону та порушують права третіх осіб в звязку з наступним.

Суд вважає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин»між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року N 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання, що узгоджується з позицією, викладеною в рішенні Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009. При чому вони не можуть бути скасовані як самим органом місцевого самоврядування, так і судом.

В судовому засіданні встановлено, що оскаржуване рішення Кіровоградської міської ради від 06.11.2008 р. №1548 «Про передачу у власність земельних ділянок по проїзду Підлісному»впродовж його існування реалізовувалось громадянами, яким відведено у власність земельні ділянки шляхом отримання державних актів на право власності на земельну ділянку, відчуження земельних ділянок у встановленому порядку, їх забудови у відповідності до цільового призначення, що підтверджується відповідними документальними доказами, що містяться в матеріалах справи, та інформацією відповідних державних органів, а тому, в силу вищевикладеного, скасованими бути не можуть (а.с.33-37, 145-151, 220-221 Т.1, а.с.39-40, 61, 73-77, 97-100, 177-178 Т.2).

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

ОСОБА_64 виготовлення повного тексту постанови 08 серпня 2011 року.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_147