Справа № 826/24621/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 березня 2016 року № 826/24621/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Головного управління держсанепідемслужби у Луганській області

про визнання протиправними дій, зобов"язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління держсанепідемслужби у Луганській області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача від 09.07.2015 р. №02-42/910 в проведенні розслідування професійного захворювання та складанні акту розслідування за формою П-4;

- зобов"язати відповідача негайно призначити та провести розслідування професійного захворювання позивача за результатами повідомлення за формою П-3 від 23.06.2015 р. №243.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач неправомірно відмовив у складанні позивачу акту за результатами розслідування професійного захворювання за формою П-4, чим порушено його права.

Під час судового засідання 04.02.2016 р. заявлені позовні вимоги представником позивача підтримано у повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, разом з тим у справі наявні заперечення на адміністративний позов, згідно яких відповідач проти задоволення позову заперечив, стверджуючи про його безпідставність та необґрунтованість.

З огляду на зазначені вище обставини суд прийшов до висновку про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В силу ч. 1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно наявних у справі копій сторінок трудової книжки позивача, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 03.08.2004 р. по 08.09.2014 р. працював на різних посадах в Державному підприємстві «Шахта «Крепінська», що знаходиться в смт. Крепинське неподалік від м. Антрацит Луганської області.

08.09.2014 звільнений за власним бажанням у зв»язку із виходом на пенсію.

22.09.2014 р. прийнятий в Державне підприємство «Шахта «Крепинська» на посаду заступника начальника дільниці з повним робочим днем під землею.

28.11.2014 р. позивача звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Уникаючи наслідків збройної агресії на Сході України, позивач переїхав жити до м. Києва, де органами соціального захисту був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа (довідка від 21.11.2014 р. №3005/3896).

В той же час у червні 2015 р. позивач проходив обстеження в Клініці професійних захворювань Інституту медицини праці національної академії медичних наук України.

За результатами обстеження Центральною лікарсько-експертною комісією ДП «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» оформлено медичний висновок від 23.06.2015 р. №1343 про наявність професійного характеру захворювання. Так, згідно з висновком у позивача було встановлено наявність хронічного бронхіту II ст., фаза затухаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН 1-І ст. (першого-другого ст.).

За результатами медичного висновку Комісією оформлено повідомлення про професійне захворювання форми П-3 від 23.06.2015 р. №243.

З огляду на зазначене позивач звернувся до Головного управління держсанепідемслужби у Луганській обл. із завою від 07.07.2015 р. видати акт розслідування професійного захворювання за формою П-4, у відповідь на що отримав лист від 09.07.2015 p. № 02-42/910.

У вказаному листі відповідачем зазначено, що на час розгляду звернення позивача юридичну адресу ДП «Шахта «Крепінська» (Луганська обл., м. Антрацит, селище Крепінське, 1 вул., Більшовик, 59) на підконтрольну органам державної влади України не перереєстровано. З огляду на що, здійснивши посилання на положення листа Держсанепідемслужби України від 14.02.2015 р. №04.1-07-123-І, відповідачем зауважено, що розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань працівників підприємств, які зареєстровані на території, непідконтрольній українській владі, здійснюють свою діяльність на цій території та не перереєструвались на територію, підконтрольну українській владі, може бути проведено лише після звільнення тимчасово окупованої території, однак органи та установи, яким надійшло повідомлення про встановлення професійного захворювання працівникам таких підприємств, забезпечують накопичення відповідної інформації та матеріалів щодо цих професійних захворювань з метою можливого повернення до розслідування причин їх виникнення.

Між тим, відповідачем зазначено про те, що розслідування професійного захворювання позивача та складання акта розслідування за формою П-4 може бути проведено при надходженні відомостей про перереєстрацію підприємства на території, підконтрольній органам влади України або при звільненні тимчасово окупованої території, на якій фактично на даний час перебуває підприємство.

Відтак, вважаючи вказане рішення відповідача фактично протиправною відмовою у задоволенні власної заяви, а також таким, що порушує законні права та інтереси позивача, за їх захистом ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства з приводу даного спору, а також заслухавши пояснення представника відповідача та оглянувши позицію судів вищих інстанцій з приводу аналогічних спорів, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Постановою КМУ від 07.11.2014 р. №595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі - Тимчасовий порядок №595), що додається (п. 1), установлено, Установити, що перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, визначаються Кабінетом Міністрів України за поданням Служби безпеки (п. 2).

При цьому міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям постановлено згідно п. 3 забезпечити: до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності (п. 3).

Водночас п. 4 цієї постанови міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам місцевих державних адміністрацій і керівникам бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, забезпечити: у місячний строк з дня набрання чинності цією постановою внесення змін до штатних розписів, кошторисів (планів використання бюджетних коштів) та до статутів (інших установчих документів) установ, підприємств та організацій, які на момент набрання чинності цією постановою переміщені з тимчасово неконтрольованої території, з урахуванням зміни чисельності працівників та наявних умов для здійснення їх функцій; невідкладне інформування Міністерства фінансів про зміну місцезнаходження бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, які переміщені з тимчасово неконтрольованої території.

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці визначає Закон України «Про охорону праці» від 14.10.1992 р. №2694-ХІІ (далі - Закон № 2694).

Так, згідно з положеннями ст. 1 Закону № 2694 охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, і фізична особа, яка використовує найману працю.

Працівник - особа, яка працює на підприємстві, в організації, установі та виконує обов'язки або функції згідно з трудовим договором (контрактом).

Відповідно до ст. 2 Закону № 2694 дія цього Закону поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та на всіх працюючих.

Засади розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій визначає ст. 22 Закону № 2694, яка передбачає наступне.

Роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця.

Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок № 1232).

Порядок № 1232 визначає процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах (далі - підприємства).

Згідно з п.п. 1-2 п. 2 Порядку № 1232 дія цього Порядку поширюється на: власників підприємств або уповноважені ними органи (далі - роботодавці); працівників, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, які відповідно до законодавства уклали з роботодавцем трудовий договір (контракт) або фактично допущені до роботи роботодавцем.

Що ж до процедури розслідування обставин і причин виникнення професійних захворювань, то вона згідно з Порядком №1232 є наступною.

Головний державний санітарний лікар Автономної Республіки Крим, області або міста утворює протягом трьох днів після отримання повідомлення за формою П-3 комісію з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання (далі - комісія з розслідування), до складу якої входять представник закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснює санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством (голова комісії), представники лікувально-профілактичного закладу, роботодавця, первинної організації відповідної профспілки або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці (у разі, коли профспілка на підприємстві відсутня), вищого органу профспілки, робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства, а також у разі потреби представники інших органів.

Зазначені заклади, органи та організації протягом однієї доби з моменту одержання повідомлення за формою П-3 повинні надіслати закладові державної санітарно-епідеміологічної служби письмову інформацію про прізвище, ім'я, по батькові та посаду представника (представників), який пропонується до складу комісії з розслідування (п. 74 Порядку №1232).

У разі ліквідації підприємства без правонаступника до складу комісії з розслідування входить представник місцевої держадміністрації за місцем реєстрації підприємства, шкідливі виробничі фактори на якому призвели до професійного захворювання (п. 75 Порядку №1232).

Розслідування випадку професійного захворювання проводиться протягом десяти робочих днів після утворення комісії з розслідування.

Якщо з об'єктивних причин розслідування не може бути проведене у зазначений строк, він може бути продовжений керівником закладу, що утворив комісію, але не більш як на один місяць. Копія відповідного наказу надсилається всім членам комісії з розслідування (п. 76 Порядку №1232).

Відповідно до п. 79 Порядку №1232 роботодавець зобов'язаний в установлений для проведення розслідування строк подати комісії з розслідування: 1) відомості про професійні обов'язки працівника; 2) документи і матеріали, які характеризують умови праці на робочому місці (дільниці, цеху); 3) необхідні результати експертизи, лабораторних досліджень для проведення оцінки умов праці; 4) матеріали, що підтверджують проведення інструктажів з охорони праці; 5) копії документів, що підтверджують видачу працівникові засобів індивідуального захисту; 6) приписи або інші документи, які раніше видані закладами державної санітарно-епідеміологічної служби і стосуються даного професійного захворювання; 7) результати медичних оглядів працівника (працівників); 8) інші матеріали.

Роботодавець повинен забезпечити комісію з розслідування приміщенням, транспортними засобами і засобами зв'язку, організувати друкування, тиражування і оформлення в необхідній кількості матеріалів розслідування, у тому числі акта розслідування хронічного професійного захворювання (п. 80 Порядку №1232).

Комісія з розслідування зобов'язана: 1) розробити програму розслідування причин виникнення професійного захворювання; 2) розподілити функції між членами комісії; 3) розглянути питання щодо необхідності залучення до її роботи експертів; 4) провести розслідування обставин і причин виникнення професійного захворювання; 5) скласти акт розслідування хронічного професійного захворювання (п. 81 Порядку №1232).

Згідно до п. 82 Порядку №1232 комісія з розслідування проводить оцінку умов праці працівника за матеріалами раніше проведеної атестації робочих місць, результатів обстежень і досліджень, проведених відповідними закладами державної санітарно-епідеміологічної служби або санітарними лабораторіями, атестованими МОЗ в установленому порядку, вивчає приписи органів державного нагляду за охороною праці, подання посадових осіб робочих органів виконавчої дирекції Фонду і представників профспілок, інструкції з охорони праці працівників, заключні акти періодичних медичних оглядів, накази та розпорядження адміністрації підприємства про порушення працівником вимог правил та інструкцій з охорони праці, строків проходження періодичних медичних оглядів, картки обліку індивідуальних доз опромінення на робочому місці джерелами радіаційного випромінювання, одержує письмові пояснення посадових осіб, інших працівників з питань, пов'язаних з розслідуванням причин виникнення професійного захворювання, а у разі потреби вимагає проведення додаткових досліджень на робочому місці та бере участь у них, вивчає первинну медичну документацію щодо хворого.

За результатами розслідування комісія складає акт проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 (далі - акт за формою П-4) згідно з додатком 17. Акт за формою П-4 є документом, в якому зазначаються основні умови, обставини і причини виникнення професійного захворювання, заходи щодо запобігання розвитку професійного захворювання та забезпечення нормалізації умов праці, а також встановлюються особи, які не виконали відповідні вимоги законодавства про охорону праці і про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення(п. 86 Порядку №1232).

Акт за формою П-4, підписаний членами комісії з розслідування, затверджується головним державним санітарним лікарем Автономної Республіки Крим, області, міста, району, на водному, залізничному та повітряному транспорті, Міноборони, МВС, СБУ, Адміністрації Держприкордонслужби, ДПтС, Держспецзв'язку, Державного управління справами та завіряється печаткою (п. 87 Порядку №1232).

Як встановлено судом з інформації, що міститься в Єдиному державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Державного підприємства «Шахта Крепінська» (ідентифікаційний код 38075439) є адреса: 94633, Луганська обл., місто Антрацит, селище міського типу Кріпенський, вул. Більшовик, будинок 59.

Разом з тим, м. Антрацит та населені пункти Антрацитівського району Луганської області включено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. №1085 в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1276-р.

А відтак, з огляду на встановлені обставини, суд погоджується із доводами відповідача стосовно того, що на час розгляду звернення позивача відсутні належні умови для створення комісії з розслідування, отримання необхідних матеріалів та проведення засідання комісії безпосередньо на підприємстві з дотриманням вимог порядку №1232, що відповідно і унеможливлює складення акта за формою П-4, в той же час інших, аніж визначених положеннями Порядку №1232 умов створення комісії та оформлення акта за формою П-4 діючими нормативними актами не передбачено.

Таким чином, беручи до уваги встановлені за результатами дослідження наявних у справі доказів обставини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищенаведене в сукупності та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська