Справа № 2а/0270/4147/12
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" березня 2016 р. м. Київ К/800/26112/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого судді - Черпіцької Л.Т.
Суддів -Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.
при секретарі -Гуловій О.І.
за участю представника:ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргоюКалинівської районної державної адміністрації Вінницької області
напостанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року
у справі№ 2а/0270/4147/12
за позовомОСОБА_5
доКалинівської районної державної адміністрації Вінницької області
провизнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з адміністративним позовом в якому у якому просив визнати протиправними дії Калинівської районної державної адміністрації щодо відмови у наданні в оренду земельної ділянки та зобов'язати районну адміністрацію надати їй в оренду земельну ділянку для створення та ведення фермерського господарства

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 19 січня 2012 року вона звернулася до Калинівської райдержадміністрації із заявою про надання в довгострокову оренду земельних ділянок загальною площею 52 га для ведення фермерського господарства. До заяви додала всі необхідні документи, що передбачені законодавством. У зв'язку із не розглядом районною державною адміністрацією поданої заяви у встановлений строк позивач звернулася до Вінницького окружного адміністративного суду із позовом щодо оскарження бездіяльності Калинівської райдержадміністрації. Постановою суду від 07 червня 2012 року бездіяльність Калинівської районної державної адміністрації щодо не розгляду заяв ОСОБА_5 від 04.11.2011 року та від 19.01.2012 року визнано протиправною та зобов'язано райдержадміністрацію розглянути заяву ОСОБА_5 від 19 січня 2012 року про надання в оренду земельної ділянки для створення та ведення фермерського господарства. На виконання вимог постанови суду від 07 червня 2012 року відповідачем розглянуто заяву ОСОБА_5 від 19.01.2012 року. Листом від 19.07.2012 року Калинівська райдержадміністрація відмовила заявнику в наданні в оренду земельних ділянок.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2012 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову у наданні ОСОБА_5 в оренду земельних ділянок, що викладена у листі Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області від 19 липня 2012 року вих. №14-К-529-2. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2012 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог. Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано Калинівську районну державну адміністрацію Вінницької області надати в оренду для створення фермерського господарства строком на 49 років земельні ділянки державної власності загальною площею 43 га із яких 26 га із земель запасу, які розташовані на території Корделівської сільської ради та межують із землями ФГ "Козир" і громадським пасовищем "Степок" та 17 га земель резервного фонду Корделівської сільської ради, яка межує із землями заправки нафтопродуктів ТОВ "Колумбіні" фірми "Авіас" та сільським кладовищем с. Корделівка Калинівського району Вінницької області згідно графічних матеріалів місця розташування земельних ділянок.

На постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року надійшла касаційна скарга Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про її скасування та направлення справи на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04 листопада 2011 року та 19 січня 2012 року ОСОБА_5 зверталася до Калинівської районної державної адміністрації із заявами про надання їй в довгострокову оренду земельної ділянки загальною площею 52 га на території Корделівської сільської ради для створення та ведення фермерського господарства. До заяв додавала документи, перелік яких наведений у додатках до заяв.

Не отримавши відповідь на вказані заяви, позивач оскаржила бездіяльність Калинівської районної державної адміністрації до суду.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2012 року у справі 2а/0270/1691/12 визнано протиправною бездіяльність Калинівської районної державної адміністрації щодо не розгляду заяв ОСОБА_5 від 04.11.2011 року та від 19.01.2012 року, а також зобов'язано розглянути заяву від 19.01.2012 року про надання в оренду земельної ділянки для створення та ведення фермерського господарства.

На виконання вимог рішення суду від 07 червня 2012 року відповідачем розглянуто заяву ОСОБА_5 від 19 січня 2012 року та листом вих. №14-К-529-2 від 19 липня 2012 року відмовлено їй в наданні в оренду земельної ділянки загальною площею 52 га. Відмова райдержадміністрації мотивована тим, що земельна ділянка, яку заявник має намір отримати в оренду, межує із сільським кладовищем та в майбутньому планується його розширення за рахунок частини цієї землі. Інші землі є інвестиційно-привабливими та плануються для залучення інвестицій в Калинівський район.

Не погоджуючись з такими діями позивач і звернувся з даним позовом

Розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправності відмови суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено того, що місце розташування земельних ділянок, які позивач має намір отримати в оренду, не відповідає вимогам законів чи підзаконних нормативно-правових актів, або існують інші ускладнення, передбачені частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України, які унеможливлюють надання в оренду земельних ділянок.

Натомість суд апеляційної інстанції задовольняючи позовні вимоги і в частині зобов'язання надати в оренду земельну ділянку вмотивував свої висновки тим, що саме суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення органу недійсним та зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права.

Однак колегія суддів вважає передчасними такі висновки суду апеляційної інстанцій враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції чинній станом на липень 2012 року) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Статтею 123 Земельного кодексу України визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки) (ч.2 ст. 123 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу. Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України (ч.3).

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою. Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проекту він повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи відповідно до закону (ч.4).

У разі якщо місце розташування об'єкта, розміри і межі земельної ділянки, що пропонується до вилучення (викупу), та умови вилучення (викупу) цієї ділянки погоджені згідно з вимогами статті 151 цього Кодексу, які під час розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не змінилися, проект погодженню не підлягає (ч.5).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч.6).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: - затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; - вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); - надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (ч.9).

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ч.10).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем не доведено того, що місце розташування земельних ділянок, які позивач має намір отримати в оренду, не відповідає вимогам законів чи підзаконних нормативно-правових актів, або існують інші ускладнення, передбачені частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України, які унеможливлюють надання в оренду земельних ділянок.

Крім того, особливості надання земельних ділянок для ведення фермерського господарства визначені Законом України "Про фермерське господарство". Так, статтею 7 цього Закону передбачено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельних ділянок розробляється за рахунок Українського державного фонду підтримки фермерських господарств. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності. У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом.

З аналізу наведеної норми видно, що законодавцем не визначено чітких підстав для відмови у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства.

Відтак, підстави для такої відмови можуть бути різними, однак, відмовляючи у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства, органи державної влади та органи місцевого самоврядування повинні діяти виключно на підставі та у межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому, рішення чи дії, прийняті (вчинені) суб'єктами владних повноважень повинні бути обґрунтованими, тобто такими, що враховують усі обставини, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Однак, Калинівська районна державна адміністрація, відмовляючи позивачу у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства, в судовому засіданні не довела жодними доказами того, що частина земельної ділянки, яку має намір отримати в оренду позивач, дійсно в майбутньому планується для розширення сільського кладовища. Так само не надано доказів того, що інша частина земельної ділянки внесена до переліку таких ділянок, що плануються до реалізації.

Отже, відмова у наданні ОСОБА_5 в оренду земельних ділянок, що викладена у листі Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області від 19 липня 2012 року є необґрунтованою та містить ознаки протиправної.

З приводу вимоги позивача щодо зобов'язання Калинівську районну державну адміністрацію надати ОСОБА_5 в оренду на 49 років земельні ділянки загальною площею 52 га, то судовий орган не може підміняти державний орган, рішення чи дії якого оскаржуються, приймаючи замість такого органу інше рішення, яке б відповідало закону.

Одночасно з викладеним, погоджуючись із позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для розгляду зазначеного спору у порядку адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи з предмету спірних правовідносин, зважаючи на наявність у відповідача у спірних правовідносинах визначальних ознак суб'єкта владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про наявність у переданому на вирішення суду спорі визначальних ознак справи адміністративної юрисдикції.

Зазначена правова позиція колегії суддів Вищого адміністративного суду України відповідає висновкам, викладеним у рішенні Конституційного Суду України від 01.04.2010 №10-рп/2010, яке згідно з вимогами частини другої статті 150 Конституції України є обов'язковим до виконання на території України.

Відповідно до статті 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Враховуючи наведене, судова колегія визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції і вважає, що рішення суду першої інстанції, яке ухвалене відповідно до закону, було помилково скасовано судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року скасувати, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2012 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: