Справа № 653/42/16-а
Суддя: Берлімова Ю. Г.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 653/42/16-а
Провадження № 2-а/653/16/16
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 березня 2016 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Сазанкової Е.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області про визнання протиправною бездіяльності та спонукання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області про визнання протиправною бездіяльності та спонукання до вчинення дій, в якому просив визнати протиправною бездіяльністьУправління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області щодо не взяття на облік, не витребування пенсійної справи та не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та просив зобов'язати відповідача взяти на обік, витребувати пенсійні справи та поновити виплату пенсій за віком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 28 листопада 2012 року. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що до липня 1999 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживали в АР Крим в м.Керч, та отримували пенсію за віком, надалі виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв'язку з чим виплату пенсій їм було припинено. 28 листопада 2015 року представник позивачів ОСОБА_1 звернувся із заявою до УПФУ в Генічеському Херсонської області із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком в розмірах відповідно до чинного законодавства, на що йому було відмовлено з підстав, необхідності надання переліку документів а також того, що заява повинна подаватись до органів ПФУ особисто пенсіонером. У зв'язку з вищевикладеним, вважає бездіяльність відповідача незаконною, тому просить задовольнити позовні вимоги та стягнути судові витрати на користь позивачів.

В судове засідання позивачі та їх представник не з'явились, проте в позовній заяві просили розглядати справу у їх відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте надіслав заперечення в яких просив розглядати справу у його відсутність та відмовити в задоволенні позову у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не проживають на території АР Крим і не отримують пенсії та соціальні послуги від Пенсійного Фонду Російської Федерації або інших міністерств та відомств, тому підстав для поновлення пенсії у позивачів не має. Крім цього, між Україною та Ізраїлем відсутній міжнародний договір, який би передбачав виплату пенсій позивачам під час їх проживання в Ізраїлі, тому вважають що рішення Конституційного суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 не поширює свою дію на спірні правовідносини щодо призначення пенсії або поновлення виплати пенсії особам, що постійно проживають за межами України. А тому вважають, що ПФУ жодним чином не проявив своєї бездіяльності щодо відновлення пенсій позивачам.

Враховуючи, що сторони в судове засідання не прибули, та враховуючи раніше подану позивачами заяву про розгляд справи за їх відсутності та відсутності їх представника, наявність заперечень відповідача проти позову, а також вимоги ст.128 КАС України, суд розглядає справу за відсутності сторін та згідно із ст.41 КАС України без фіксації процесу технічними засобами, в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, є пенсіонером за віком, про що має відповідне посвідчення № НОМЕР_3 яке видане Керченським управлінням соціального захисту населення Міністерством соціального захисту населення АР Крим 01 серпня 1996 року, термін дії - довічно (а.с.8);

ОСОБА_3, також є пенсіонером за віком, про що має відповідне посвідчення № НОМЕР_4 яке видане Керченським управлінням соціального захисту населення Міністерством соціального захисту населення АР Крим 01 серпня 1996 року, термін дії - довічно (а.с.8);

Також, позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є громадянами України, які постійно проживають в Ізраїлі, що вбачається з копій закордонних паспортів позивачів (а.с.12,13) ОСОБА_3 взята на консульський облік КП Посольства України з лютого 2002 року, ОСОБА_2 з червня 2001 року ( а.с. 13);

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є платником податків та зареєстрований у Державному реєстрі Дніпродзержинської ОДПІ з 13 травня 1998 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є платником податків та зареєстрована у Державному реєстрі Дніпродзержинської ОДПІ з 19 листопада 2015 року (а.с.9);

В подальшому, а саме 28 листопада 2015 року представник позивачів звернувся до УПФ України в Генічеському районі Херсонської області із заявою про поновлення раніше призначених пенсії за віком а також інших пенсійних надбавок, з підстав, передбачених пенсійним законодавством, як непрацюючим громадянам, за документами, які є в пенсійній справі з проведенням перерахунку та індексації, а також виплачувати їх щомісячно на вказані в заяві банківські рахунки (а.с. 6,7);

Листами від 10 грудня 2015 року за № 3998/01-03, та за № 3999/01-03, позивачам було відмовлено в поновленні виплати пенсії з посиланням на необхідність позивачам надати особисто документи уповноваженого органу РФ про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території АР Крим та м.Севастополя, та особистих декларацій про відсутність громадянства держави-окупанта. А також документів на підтвердження факту неодержання пенсії та соціальних послуг від органів Російської Федерації та проживання за межами України (а.с. 4,5).

Разом з тим, мотиви такої відмови суперечать положенням чинного законодавства, тому дії відповідача в цій частині слід визнати протиправними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 234 «Про затвердження Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя», відповідно постанови правління ПФУ від 07 липня 2014 року № 13-4 «Про органи, що здійснюють виплату пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території АР Крим та м.Севастополя» визначено управління Пенсійного фонду України в Генічеському, Каланчацькому, Новотроїцькому та Чаплинському районах Херсонської області, а також через Головне Управління ПФУ в Херсонській області - щодо пенсійного забезпечення військових та за міжнародними договорами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами та міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав. Позивач, як громадянин України, незалежно від країни проживання, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі і правом на пенсійне забезпечення.

Відповідно Рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами. Крім того, жодним нормативно-правовим актом України не передбачений обов'язок або право ПФУ автоматично здійснювати відновлення виплати пенсії без відповідного волевиявлення пенсіонера.

Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року пункт 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Отже, з 07 жовтня 2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування".

Таким чином у позивачів виникло право на поновлення раніше призначеної пенсії, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у поновленні виплати пенсії.

Що стосується дати, з якої підлягає поновлення позивачу виплати пенсії, суд зазначає наступне.

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ

достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оскільки рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Враховуючи викладене, з дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Тобто, підстави поновлення виплати пенсії позивачам виникли з дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009, а саме з 07 жовтня 2009 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 234 визначено органи, які мають здійснювати облік та виплату пенсії. За таких обставин ПФУ у Генічеському районі Херсонської області безпідставно не витребувало пенсійну справу та не поновило виплату пенсій позивачам.

Тому, суд вважає, що бездіяльність відповідача по відмові у поновленні виплати та перерахунку пенсії позивачам є протиправною, також оскільки позивач просив суд зобов'язати відповідача відновити виплату пенсії саме з 28 листопада 2012 року, тому вимоги позивача підлягають до задоволення з цього часу.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись п. 2 ч.1 ст. 49, ст.51 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ст. ст.11, 69-71, 99, 100,160,162 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області про визнання протиправною бездіяльності та спонукання до вчинення дій - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області щодо не взяття на облік, не витребовування пенсійної справи та не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області щодо не взяття на облік, не витребовування пенсійної справи та не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянинки України, мешканки АДРЕСА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області взяти на облік, витребувати пенсійну справу та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 з 28 листопада 2012 року в розмірах відповідно до чинного законодавства.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області взяти на облік, витребувати пенсійну справу та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 з 28 листопада 2012 року в розмірах відповідно до чинного законодавства.

Стягнути в рівних частках на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНПП НОМЕР_1, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНПП НОМЕР_2, громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 судові витрати у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області ().

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Генічеський районний суд Херсонської області протягом 10 днів від дня отримання її копії.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова