Справа № 2-а-5023/11
Суддя: Коцюрба М. П.
Дата ухвалення: 2011-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5023/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2011 року Суддя Києво-Святошинського суду Коцюрба М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Київській області неправомірними та зобовязання зробити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Київській області (надалі Головне Управління ПФУ в Київській області) про визнання дій ОСОБА_2 управління ПФУ в Київській області неправомірними та зобовязання зробити перерахунок пенсії.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та інвалідом ІІ групи із встановленим причинно-наслідковим звязком із Чорнобильською катастрофою, а тому згідно ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року державні пенсії такій категорії осіб не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком.

Крім того, відповідно ст.50 цього Закону йому, як особі, що віднесена до І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліду ІІ групи, повинна бути теж призначена додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Позивач стверджував, що відповідно до абз.3 ст.67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року, що у випадку збільшення розміру прожиткового мінімуму для категорії осіб, що втратили працездатність, передбаченої цим Законом, піднімається розмір державної та додаткової пенсій.

Також позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок йому державної пенсії як інваліду війни ІІ групи з підвищенням у розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком.

Проте Головне Управління ПФУ в Київській області відмовило йому у здійсненні перерахунку пенсії.

Відповідач у запереченнях зазначив, що вимоги позивача є безпідставними, обґрунтовуючи це тим, що розрахунок пенсії згідно ч.4 ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року позивачеві здійснюються відповідачем урахуванням з розрахункової величини, встановленої на рівні 19,91 грн. постановою Кабінету Міністрів України Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету від 03.01.2002 року №1.

П.28 Розділу ІІ Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року внесено зміни до ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року та зазначено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по II групі інвалідності 200% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом внесено зміни до ст.50 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року, де передбачено, що особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах інвалідам II групи 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Управління ПФУ в Києво-Святошинському районі при виплаті позивачеві пенсії керується постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 та постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654, якими передбачено, що особам, віднесеним до І категорії, інвалідам ІІ групи здійснюються виплати додаткової пенсії у розмірі 20% прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних осіб.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом ІІ групи із встановленим причинно-наслідковим звязком між захворюванням, повязаним з Чорнобильською катастрофою, та втратою працездатності.

Відповідно до ст.49 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року пенсії особам, віднесеним до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії встановлюються у вигляді державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ч.4 ст.54 цього Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року пенсії, що визначаються інвалідам ІІ групи, які отримали інвалідність внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими за 8 мінімальних пенсій за віком. А відповідно до ст.50 вказаного Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, інвалідам ІІ групи, віднесеним до І категорії, виплачується у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 року від 09.07.2007 року норми Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік від 26.12.2007 року, якими внесено зміни до ст.ст.50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року, що обмежують розмір державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, інвалідам ІІ та ІІІ групи, віднесеним до І категорії, визнано неконституційними.

Судом встановлено, що при виплаті ОСОБА_1 пенсії Головне Управління ПФУ в Київської області керувалось нормами постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 та постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654. Відповідно до норм яких, особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах інвалідам IІ групи 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Проте суд вважає, вказані дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачеві пенсії неправомірними з огляду на наступне.

Відповідно до ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно висновків Конституційного Суду України, викладених у його рішенні від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із встановленого чинним законодавством України розміру мінімальної пенсії за віком та прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розмір державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, гарантований особі, які є учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідам ІІ групи ст.ст.50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року перевищує розмір пенсій зазначеній категорії осіб, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 та постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року №654.

Відтак, виходячи з наведеного та загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні даного спору застосуванню підлягають саме положення ст.ст.50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року, які передбачають, що пенсії, які визначаються інвалідам ІІ групи, які отримали інвалідність внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими за 8 мінімальних пенсій за віком, а відповідно до ст.50 вказаного Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, інвалідам ІІ групи, віднесеним до І категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, а не норми постанов Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 та від 16 липня 2008 року №654.

Виходячи з цього, відмова відповідача в здійсненні перерахунку пенсії є неправомірною і суд вважає за необхідним зобов`язати останнього здійснити позивачу перерахунок основної пенсії по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На виконання пункту 7 Закону України від 14.06.2011 року № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 06.07.2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету».

Зазначена Постанова Кабінету Міністрів України набрала законної сили 23.07.2011 року.

Отже ,на даний час такий порядок та розмір, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік, Кабінетом Міністрів України не встановлено.

Стосовно вимоги позивача щодо виплати йому пенсії у розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком, то судом встановлено, що відповідачем фактично виплачувалась позивачу підвищення до пенсії як інваліду війни ІІ групи у розмірі 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до пп. 4 п. 2.1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України за № 8-2 від 30 квітня 2002 р. (у редакції Постанови правління за № 5-5 від 25 лютого 2008 р.), одним із основних завдань Управління є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюють за рахунок коштів фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (в редакції від 22 грудня 1995 року, яка набрала чинності 02 січня 1996 року) було встановлено розміри підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інвалідам війни пенсії підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 400 процентів мінімальної пенсії за віком, II групи - 350 процентів мінімальної пенсії за віком, III групи - 200 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно із Законом України від 05 жовтня 2005 року N 2939-IV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» зазначені норми викладено в новій редакції, відповідно до якої пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в таких розмірах: інвалідам I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» цей Закон набирає чинності з 1 січня 2006 року.

Вказані норми протягом 2006 - 2010 років змін не зазнавали, неконституційними не визнавались, отже, підлягають застосуванню з часу набрання ними чинності.

Отже, оскільки позивачу як інваліду війни ІІ групи відповідачем виплачувалось підвищення до пенсії у розмірах, визначених законодавством, відмова Відповідача у здійсненні перерахунку та виплаті позивачу цього підвищення є правомірною.

Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст.ст.8, 22, 151 Конституції України, ст.ст.9, 10, 11, 48, 50, 54, 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року, ст.59 Розділу І, п.28 Розділу ІІ, Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 29 грудня 2007 року, ст.17 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05 жовтня 2000 року, постанови Кабінету Міністрів України Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян від 28 травня 2008 року №530, постанови Кабінету Міністрів України Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян від 16 липня 2008 року №654, рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 року від 09.07.2007 року, рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 року від 22 травня 2008 року, рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя №9 від 01 листопада 1996 року та, керуючись ст., ст.17, 71, 159, 161-163, 183-2 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Київській області неправомірними та зобовязання зробити перерахунок пенсії та виплатити основної та додаткової пенсії задоволити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату основної пенсії по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 28 січня 2011 року по 23 липня 2011 року з врахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя Коцюрба М.П.