Справа № 810/5731/15
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/5731/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року м. Київ 810/5731/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Лентер”

до Київської міської митниці Державної фіскальної служби

про визнання неправомірними рішення

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю “Лентер” з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправної відмови у підготовці висновку про повернення ТОВ “Лентер” помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів у сумі 6325,78 грн., а також зобов’язання відповідача підготувати та передати до належного органу Державного казначейства України висновок про повернення ТОВ “Лентер” помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів у сумі 6325,78 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.12.2012 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, у зв’язку з чим, товариством було надмірно сплачено митні платежі у розмірі 6325,78 грн., як умова розмитнення товарів та випуск їх у вільний обіг . У подальшому, рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів скасовано судовим рішенням. Позивач у порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством звернувся до митного органу із заявою про повернення надмірно сплачених митних платежів, однак листом від 13.07.2015 № 4206/10/26-70-25-03-04 Київська міська митниця ДФС відмовила у задоволенні даної заяви. У зв'язку з відмовою відповідача добровільно повернути вказані кошти, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд позов задовольнити.

Відповідно до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи викладене, протокольною ухвалою суду 16.02.2016 прийнято рішення про подальший розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Лентер”, ідентифікаційний номер 37499456, зареєстроване як юридична особа 02.02.2011, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серія ААБ № 071099.

19.12.2012 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 100000003/2012/012908/1.

20.12.2012 позивач звернувся до Київської регіональної митниці із заявою про митне оформлення товару в режимі "під гарантійне зобов’язання", подав нову митну декларацію (МД-2) № 100250000/2012/526312 від 20.12.2012, в якій задекларував цей же товар за митною вартістю, що визначена з урахуванням рішення митного органу про коригування митної вартості товарів, сплатив всі митні платежі згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, перерахував на спеціальний рахунок державного казначейства різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом (дані обставини підтверджуються відповідними відмітками на МД). Розмір додаткових митних платежів, що сплачені декларантом внаслідок коригування митної вартості, становить суму 6325,78 грн.

Як убачається з відміток на вантажній митній декларації № 100200000/2012/526312 від 20.12.2012, товар пропущено на митну територію України та випущено у вільний обіг.

Не погоджуючись з рішеннями митного органу № 100000003/2012/012908/1 від 19.12.2012, позивач оскаржив до суду рішення про коригування митної вартості товарів.

14.02.2013 постановою Київського окружного адміністративного суду у справі № 2а-6392/12/1070 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лентер" до Київської регіональної митниці про визнання протиправним та скасування рішення від 19.12.2012 № 100000003/2012/012908/1 позовні вимоги ТОВ "Лентер" задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Київської регіональної митниці від 19.12.2012 № 100000003/2012/012908/1 щодо коригування митної вартості товарів.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2013 апеляційну скаргу Київської регіональної митниці задоволено та скасовано постанову Київського окружного адміністративного суду від 14.02.2013.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.10.2014 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2013 – скасовано, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 14.02.2013 – залишено в силі.

Проте листом від 13.07.2015 № 4206/10/26-70-25-04 Київська міська митниця ДФС відмовила позивачу в поверненні зазначених коштів з тих підстав, що питання про повернення коштів не було предметом розгляду адміністративної справи № 2а-6392/10/1070 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лентер" до Київської регіональної митниці про визнання протиправним та скасування рішення від 19.12.2012 № 100000003/2012/012908/1.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у задоволенні вимоги позивача щодо повернення надмірно сплачених митних коштів у розмірі 6325,78 грн., позивач вернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного та Податкового кодексів України, а також іншими законами України з питань оподаткування.

За правилами статті 289 Митного кодексу України обов'язок із сплати митних платежів у разі ввезення товарів на митну територію України виникає з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України.

Статтею 295 Митного кодексу України визначено, що митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов'язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов'язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

У відповідності до статті 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Положення статті 43 Податкового кодексу України передбачають умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань.

Так, відповідно до пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Пунктами 43.4 та 43.5 статті 43 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Відповідно до пункту 43.6 статті 43 Податкового кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618 затверджено Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами (далі - Порядок №618).

Даний порядок визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку №618 передбачено, що для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Положеннями пунктів 2 - 4, 6 розділу III Порядку N 618 визначено наступний порядок розгляду заяви платника: заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати. Керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України (пакет документів на повернення коштів). Пакет документів на повернення коштів передається до Загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України.

Пунктом 7 розділу III вказаного Порядку N 618 встановлено, що висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.

За відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь (пункт 11 розділу III Порядку N 618).

Таким чином, з аналізу вказаних норм вбачається, що обов'язковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних та інших платежів є подання платником податків заяви у довільній формі про таке повернення до митного органу не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Крім того, суд звертає увагу на те, що законодавчо встановленою умовою повернення коштів є ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів та надання такого висновку до відповідного органу Державного казначейства України.

Аналогічний правовий підхід викладено в рішенні Верховного Суду України від 24 березня 2015 року у справі № 21-3а15к, яке у відповідності до частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, що застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, який містить зазначені норми права.

Враховуючи те, що протиправність рішень митного органу про збільшення митної вартості товару встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, суд приходить до висновку про протиправність відмови відповідача в поверненні надміру сплачених митних платежів.

Суд констатує, що позивач виконав усі формальні вимоги, які передбачені Порядком № 618. Відмовляючи в повернені надміру сплачених коштів відповідач не посилався на наявність будь-яких формальних недоліків в поданій заяві від 12.06.2015 № 134.

Відповідач в заперечення зазначає низку критеріїв, які є підставою для відмови у поверненні надмірно сплачених коштів, проте в листі-відповіді від 13.07.2015 № 4206/10/26-70-25-04 відповідач не ставить під сумнів обґрунтованість вказаних позивачем причин повернення коштів та не зазначає жодних недоліків в документах, які надані позивачем в якості додатків.

Слід зазначити, що судова практика чітко формулює свою правову позицію з приводу повернення надміру сплачених платежів, а саме: чинним законодавством чітко визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/ надмірно сплачених до бюджету. Основною умовою повернення коштів, є обов'язкова їх сплата та зарахування на рахунки відповідного бюджету.

При цьому обов’язок перевірки зарахування коштів до Державного бюджету України покладається на відповідні підрозділи митного органу.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що вищенаведеними правовими нормами передбачено обов’язок митного органу не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Отже, на митний орган покладено обов’язок у визначений строк підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, який відповідно здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків.

Натомість відповідачем не було підготовлено висновок про повернення.

Вирішуючи питання про повернення з Держбюджету надмірно сплачених митних платежів, суд дійшов висновку, що митницею було допущено порушення вимоги статей 265, 266, 301 Митного кодексу України, Порядку № 618..

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 03.06.2014 у справі № 21-161а14.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За нормами частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Це покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням встановлених та викладених вище обставин суд вважає, що порушене право позивача на повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених через протиправне та скасоване судом рішення митного органу по коригуванню митної вартості товарів, - підлягає поновленню шляхом задоволення позовних вимог, у зв’язку із чим вважає за необхідне визнати протиправною відмову Київської міської митниці ДФС у підготовці висновку про повернення позивачу надмірно сплачених коштів та зобов’язати відповідача скласти висновок про повернення позивачу надмірно сплачених коштів.

Таким чином, з позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач звертався із заявою про поверння надмірно сплачених митних та інших платежів саме до Київської міської митниці ДФС, яка у свою чегру відмовила позивачу у поверненні надмірно сплачених митних та інших платежів у розмірі 6325,78 грн. тільки з тих підстав, що питання про повернення коштів не були предметом розгляду адміністративної справи № 2а-6392/12/1070, проте ані у відмові у поверненні коштів, ані у запереченнях наданих суду Київською міською митнецею, відповідач не зазначає, що є неналежним суб'єктом до якого заявлено вимогу повернути надмірно сплачені кошти.

Отже з вищезазначеного вбачається, що позивачем в пункті 3 прохальної частини позовної заяви помилково визначено Київську міжрегіональну митницю, як суб'єкта владних повноважень до якого заявлено вимогу зобов'язального характеру.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, суд для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Київську міську митницю ДФС підготувати та передати до належного органу Державного казначейства України висновок про повернення ТОВ "Лантер" помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів у сумі 6325,78 грн.

З огляду на зазначене, беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Київської міської митниці ДФС у підготовці висновку про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю “Лантер” помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів у сумі 6325,78 грн.

Зобов’язати Київську міську митницю ДФС підготувати та передати до належного органу Державної казначейства України висновк про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю “Лентер” помилково та/або надмірно сплачених митних платежів у сумі 6325,78 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Лентер” судові витрати у сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.