Справа № 826/24293/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 березня 2016 року № 826/24293/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовомОСОБА_1
доФонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особа Фонду на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» Славкіної М.А.
про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язати вчинити дії
На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернувся з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Відповідач-1) та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни (надалі - Відповідач-2) про визнання протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни щодо не внесення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів з вкладами в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського вкладу «Марафон лояльності» № 764352/2014 в доларах США від 25 березня 2014 року та Договором банківського вкладу № 790299/2014 від 12 травня 2014 року, право вимоги на який було відступлено на користь ОСОБА_1 на підставі Договору про відступлення права вимоги від 27 жовтня 2014 року; зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіну Марину Анатоліївну надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за Договором банківського вкладу «Марафон лояльності» № 764352/2014 в доларах США від 25 березня 2014 року та Договором банківського вкладу № 790299/2014 від 12 травня 2014 року, право вимоги на який було відступлено на користь ОСОБА_1 на підставі Договору про відступлення права вимоги від 27 жовтня 2014 року; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників для здійснення виплат коштів за вкладами в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського вкладу «Марафон лояльності» № 764352/2014 в доларах США від 25 березня 2014 року та Договором банківського вкладу № 790299/2014 від 12 травня 2014 року, право вимоги на який було відступлено на користь ОСОБА_1 на підставі Договору про відступлення права вимоги від 27 жовтня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що відповідачами в порушення норм чинного законодавства, не включено Позивача до переліку і в подальшому до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за рахунок Фонду.

Представник Відповідача-1 проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи, явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив. Зокрема в письмових запереченнях відповідач посилався на те, що ОСОБА_3, яка 27.10.2014 року відступила частину свого вкладу Позивачу, являється вкладником банку. Оскільки Позивач, у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не є вкладником банку, таким чином права Позивача не порушені.

Відповідач-2 проти позовних вимог заперечує, в обґрунтування заперечень останній зазначає, що укладення Договору про відступлення права вимоги по Договору банківського вкладу «Марафон лояльності» № 764352/2014 в доларах США від 25 березня 2014 року та Договору банківського вкладу № 790299/2014 від 12 травня 2014 року мав своєю метою створити штучні умови для зміни черговості повернення грошових коштів, що містяться на поточному рахунку фізично особи ОСОБА_3 (4-та черга відповідно до ст. 52 Закону) та визнання Позивача вкладником банку, який має право на гарантоване відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 25 березня 2014 року між ОСОБА_3 (Вкладник), з однієї сторони, та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний Банк» (Банк), з іншого боку, укладено Договір банківського вкладу «Марафон лояльності» №764352/14 в доларах США, згідно з яким ОСОБА_3 відкрито вкладний рахунок НОМЕР_1. Банк відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» НОМЕР_2.

Відповідно до п. 1.3, п. 1.7 вказаного вище договору сума початкового вкладу 28 000 доларів США. Дата вимоги Вкладником Вкладу 25 червня 2014 року. Виплата процентів згідно п.1.5 Договору здійснюється за ставкою 12,5 процентів річних.

З матеріалів справи вбачається, що 27.10.2014 року між Позивачем (Новий кредитор), з однієї сторони, та ОСОБА_3 (Первісний кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором банківського вкладу «Марафон лояльності» № 764352/2014 в доларах США від 25 березня 2014 року та Договором банківського вкладу № 790299/2014 від 12 травня 2014 року.

Постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014 року №733 ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014 року № 123 розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

Фонд 27 березня 2015 року розпочав виплати коштів вкладникам ПАТ «ВіЕйБі Банк» за Загальним реєстром вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, через відділення банків-агентів Фонду.

У зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) рішення № 112 від 21.05.2015, Фонд з 29.05.2015 здійснює виплати гарантованої суми відшкодування відповідно до Реєстру переказів вкладникам, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Позивач 26 січня 2015 року, звернувся до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» із заявою на виплату вкладу за Договором банківського вкладу «Марафон лояльності» № 764352/2014 в доларах США від 25 березня 2014 року та Договором банківського вкладу № 790299/2014 від 12 травня 2014 року, право вимоги на який було відступлено на користь ОСОБА_1 на підставі Договору про відступлення права вимоги від 27 жовтня 2014 року.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI (далі - Закон №4452-VI), Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону №4452-VI, Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною 1 ст.26 Закону №4452-VI, передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно ч.1 ст.27 Закону №4452-VI, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

У відповідності до частин 5 та 6 ст.27 Закону №4452-VI, Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до Закону №4452-VI розроблено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення № 14).

Згідно з пунктів 3, 4 розділу ІІІ Положення №14, Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

У відповідності до п. 6 розділу ІІІ Положення №14, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Відповідно до п. 2, 3 розділу IV Положення № 14, Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.

Крім того, частинами 2, 3 та 5 ст. 38 Закону №4452-VI, передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України. У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Згідно частин 1, 2 ст. 228 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У відповідності до ч.2 ст.38 Закону №4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 ст. 38 даного Закону.

Таким чином, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіна М.А. зобов'язана забезпечити перевірку договорів (правочинів) укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку.

Враховуючи вищезазначене, суд звертає увагу, що Відповідач-2 має право для здійснення перевірки рахунків на яких знаходяться кошти.

Судом встановлено, що укладення Договору про відступлення права вимоги по договору банківського вкладу «Марафон лояльності» № 764352/2014 в доларах США від 25 березня 2014 року та Договору банківського вкладу № 790299/2014 від 12 травня 2014 року мав своєю метою створити штучні умови для зміни черговості повернення грошових коштів, що містяться на поточному рахунку ОСОБА_3 (4-та черга відповідно до ст. 52 Закону) та визнання фізичної особи вкладником банку, яка має право на гарантоване відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Судом досліджено матеріали справи та встановлено, що у відповідності до п. 1.1 - п. 1.4 Договору про відступлення права вимоги, Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги по Договором банківського вкладу «Марафон лояльності» № 764352/2014 в доларах США від 25 березня 2014 року, укладеного між Первісним кредитором та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк». За цим Договором Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника належного виконання зобов'язання за Основним договором щодо повернення вкладу у розмірі 9 333,33 доларів США, що на момент укладання даного Договору за курсом НБУ становить 120 866,67 гривень та за Основним договором № 2 щодо повернення частини вкладу у розмірі 23 423,17 гривень у відповідності до умов основного Договору.

Крім того, із довідки ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» № 22/3-49531 від 22 листопада 2015 року вбачається, що рахунки ОСОБА_3 закриті, гарантована сума відшкодування у розмірі 200 000 грн. виплачена 14 квітня 2015 року під час ліквідації. На суму коштів, що перевищує гарантовано суму у розмірі 718 409,46 грн., вимоги від власника рахунку щодо включення до акцептованого реєстру кредиторів Банку не надходило.

Разом з тим розділ І книги п'ятої Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) регулює загальні положення про зобов'язання, зокрема положення щодо сторін у зобов'язанні.

Так, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Як встановлено судом, при укладенні договору про відступлення права вимоги від 27 жовтня 2014 року, сторони керувалися положеннями статей 512- 519 ЦК України.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов'язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Дослідивши вищезазначені договори, Судом встановлено, що згідно Договору про відступлення права вимоги фактично змінено Клієнта (Банку).

Судом встановлено, що ні Позивачем, ні ОСОБА_3 не повідомлялось Банк про укладання Договору про відступлення права вимоги.

Також, суд звертає увагу, що згідно умов Договору про відступлення права вимоги Позивач є кредитором по відношення до Банку, а не вкладником.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 Закону №4452-VI передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

У розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону №4452-VI вкладниками визнаються лише фізичні особи (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності).

У відповідності до вимог ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Згідно зі ст. 2 Закону №4452-VI під поняттям вкладник розуміється фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Як встановлено Судом, що Позивач є кредитором банку, на якого поширюються обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а отже, в даному випадку на Позивача не поширюється вимоги як вкладника, а отже позовні вимоги Позивача щодо визнання протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіної М.А. щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, Суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься Довідка ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» № 22/3-49531 від 22 листопада 2015 року вбачається, що рахунки ОСОБА_3 закриті, гарантована сума відшкодування у розмірі 200 000 грн. виплачена 14 квітня 2015 року під час ліквідації. На суму коштів, що перевищує гарантовано суму у розмірі 718 409,46 грн., вимоги від власника рахунку щодо включення до акцептованого реєстру кредиторів Банку не надходило.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги Позивача про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіної М.А включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не підлягають задоволенню, оскільки є похідними.

В частині позовних вимог позивача до Фонду гарантування вкладів фізичних, суд зазначає наступне.

Із системного аналізу положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» слідує висновок, що єдиною підставою для включення даних про особу до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є наявність даної особи в складеному Уповноваженою особою Переліку вкладників (ч.5 ст.27 Закону № 4452-VI) або в наданій Уповноваженою особою додатковій інформації про вкладників (п. 6 Положення №14).

При цьому, Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, формує виключно Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на підставі Переліку вкладників або додаткової інформації, підготовленого Уповноваженою особою Фонду.

Оскільки Позивача не було включено до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, суд дійшов висновку що позовні вимоги Позивача щодо визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук