Справа № 803/1711/13-а
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 р. Справа № 876/12330/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

участю секретаря Гользбергер А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09.09.2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центроспав-Україна" до Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА :

ТзОВ "Центроспав-Україна" звернулося з позовом до Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про скасування податкових повідомлень-рішень №/120 та №/121 від 29.04.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 29.03.2013 року по 08.04.2013 року Нововолинською ОДПІ Волинської області ДПС було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ "Центроспав-Україна" щодо підтвердження та встановлення фінансово-господарських взаємовідносин та взаєморозрахунків з платниками податків ТОВ "Торгсервіспостач", ТОВ "Юрторгпак", ТОВ "Строймаркет", ТОВ "Укрбудпостач 2000", ТОВ "НВП Ніке РАВ", ТОВ "ВКЦ "Ельта" за період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року, за результатами якої відповідачем складений акт №299/76-22/34261611 від 15.04.2013 року та винесені на його підставі податкове повідомлення-рішення №/121 від 29.04.2013 року, яким за порушення пп.5.2.1, пп.5.3.9 ст.5 пп.11.2.1 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", пп.14.1.27 ст.14, ст.22, ст.23, ст.134, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 ст. 139 Податкового Кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 366 070 грн. в тому числі: за основним платежем 278 154 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 87 916 грн. та податкове повідомлення-рішення №/120 від 29.04.2013 року, яким за порушення п.3.1.1 ст.3, п.4.1 ст.4, пп.7.4.1, пп.7.4.5, п.7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість ", пп.185.1 ст.185, п.298.2, п.198.3 та п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 365 733 грн. в тому числі: за основним платежем 252 175 гривень та застосовані штрафні санкції в розмірі 113 558 гривень.

Проте, позивач вважає податкові повідомлення-рішення №/120 та №/121 від 29.04.2013 року протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки, висновки Нововолинської ОДПІ про недостатність доказів на підтвердження реальності господарських операцій ТОВ "Центроспав-Україна" з контрагентами: ТОВ "Торгсервіспостач", ТОВ "Юрторгпак", ТОВ "Строймаркет", ТОВ "Укрбудпостач 2000", ТОВ "НВП Ніке РАВ", ТОВ "ВКЦ "Ельта" базуються виключно на припущеннях податкового органу і не відповідають фактичним обставинам справи.

На думку позивача відповідальною за сплату податку на додану вартість до бюджету є особа, що формує дані податкового обліку з цього податку, а не контрагент такої особи. Позивачем свій обов'язок сплатити ПДВ у складі вартості придбаного товару виконано у повному обсязі, а відтак збільшення Нововолинською ОДПІ сум грошового зобов'язання з податку на прибуток та з податку на додану вартість є необґрунтованим та неправомірним.

Позивач акцентує увагу суду на тому, що сама по собі несплата податку продавцем в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування. На час здійснення господарських операцій, визначених у акті перевірки, як безтоварні, контрагенти ТОВ "Центроспав-Україна" здійснювали господарську діяльність, не перебували у процесі ліквідації, свідоцтва платників ПДВ не були анульовані. У ТОВ "Центроспав-Україна" не було жодних підстав ставити під сумнів правовий статус контрагентів, оскільки товариство не мало інформації про недоліки у діяльності даних підприємств, контрагенти свої обов'язки виконували належним чином та поставили товар з належними супровідними документами. З урахуванням наведеного позивач просив позов задовольнити повністю, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №/120 та №/121 від 29.04.2013 року.

Оскаржуваною постановою Волинського окружного адміністративного суду від 09.09.2013 року - задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, тим, що в ході проведення позапланової документальної перевірки встановлено, що ТОВ "Центроспав-Україна" у перевіряємому періоді мало взаємовідносини з контрагентами: ТОВ "Торгсервіспостач", ТОВ "Юрторгпак", ТОВ "Строймаркет", ТОВ "Укрбудпостач 2000", ТОВ "НВП Ніке РАВ" та ТОВ "ВКЦ "Ельта".

Проте, під час перевірки ТОВ "Центроспав-Україна" не було надано окремих договорів придбання товарно-матеріальних цінностей, товарно-транспортних накладних, які б підтверджували доставку товару від продавців, актів прийому-передачі товарів, документів складського обліку, матеріальних звітів, сертифікатів відповідності та інших документів, які б підтверджували фактичне надходження на підприємство вищезазначених товарно-матеріальних цінностей та використання їх в господарській діяльності.

Поряд з тим зазначає, що проведеною ДПІ у Печерському районі м. Києва документальною позаплановою невиїзною перевіркою ТОВ „Торгсервіспостач" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства встановлено, що за юридичною адресою товариство не знаходиться, а фактичне місцезнаходження його не встановлено. В ході аналізу податкової звітності відсутня будь-яка інформація про наявні складські приміщення автомобільний чи інший транспорт та устаткування. У товариства фактично відсутні виробниче, транспортне та торгівельне обладнання, сировина, матеріали, трудові ресурси, необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності товариства. Чисельність працюючих - 1 особа. Актом перевірки ДПІ у Печерському районі м. Києва від 17.03.2011 року не підтверджено наявність поставок товарів від ТОВ „Торгсервіспостач" підприємствам покупцям.

Згідно актів Ленінської МДПІ у м. Луганську від 04.03.2011 року №78/23-37288173 та від 28.03.2011 року №167/23-37288173 документальних позапланових невиїзних перевірок ТОВ „Юрторгпак" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства встановлено, що на ТОВ „Юрторгпак" відсутня матеріальна база, а саме: відсутні працівники, будь-які автотранспортні засоби для доставки товару та надання послуг, а також складські приміщення, які необхідні для зберігання ТМЦ, що робить фактичне виконання умов договорів неможливим. Також, у ТОВ „Юрторгпак" відсутня необхідна матеріальна база для виконання підприємницької діяльності, підприємство за місцем реєстрації не знаходиться, посадовою особою документально не підтверджено факт реалізації ТМЦ та надання послуг, тому товариством не могла здійснюватися фінансово-господарська діяльність, направлена на отримання прибутку.

Також, згідно даних автоматизованої інформаційної системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України розбіжність між податковими зобов'язаннями ТОВ "Строймаркет" та податковим кредитом ТОВ "Центроспав-Україна" становить 61 734 грн. Декларація з податку на додану вартість ТОВ "Строймаркет" за серпень 2011 року не визнана як податкова звітність.

В акті ДПІ у Дніпровському районі м. Києва від 22.08.2012 року №257/22-521/35083688 податковим органом зроблено висновок про відсутність факту реального вчинення ТОВ "Укрбудпостач 2000" господарських операцій при придбанні товару та подальшого його продажу, оскільки встановлено факт того, що податкова звітність підприємства в електронному та паперовому вигляді могла та може подаватися на даний час третіми невстановленими особами з метою уникнення від оподаткування.

Актом ДПІ у м. Лисичанську Луганської області від 18.09.2012 року №61/22-24187925, складеним за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "НВП Ніке РАВ" не встановлено факту здійснення господарських операцій з придбання товарів і не підтверджено їх подальшу реалізацію, а тому податковим органом зроблений висновок, що ТОВ "НВП Ніке РАВ" проводило транзитні операції, спрямовані на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов'язань.

Відповідно до акту ДПІ в м. Лисичанську Луганської області від 28.11.2012 року №79/22-21803157 документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "ВКЦ "Ельта" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при декларуванні податкового кредиту та податкових зобов'язань встановлено відсутність товариства за юридичною адресою, а операції з придбання товарів та їх подальшого постачання на адресу підприємств контрагентів не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, транспортних засобів, приміщень.

Враховуючи те, що в ході проведення перевірки ТОВ "Центроспав-Україна" податковим органом не встановлено факту передачі товарів від продавця до покупця в зв'язку з відсутністю документів, що засвідчують транспортування товару, актів приймання-передачі товару, документів, що засвідчують його зберігання, а також встановлено проведення контрагентами позивача транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання з метою штучного формування податкового кредиту, Нововолинською ОДПІ зроблено висновок про те, що фінансово-господарські взаємовідносини між ТОВ "Центроспав-Україна" та ТОВ "Торгсервіспостач", ТОВ "Юрторгпак", ТОВ "Строймаркет", ТОВ "Укрбудпостач 2000", ТОВ "НВП Ніке РАВ" та ТОВ "ВКЦ "Ельта" вчинено без наміру фактичного здійснення господарської діяльності.

У зв'язку з чим, представник відповідача вважає податкові повідомлення-рішення №/120 та №/121 від 29.04.2013 року прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством, а тому просить суд відмовити в задоволені позовних вимог позивача повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що досліджені первинні документи, що містять відомості про обставини, які є предметом доказування у цій справі та пов'язані з рухом активів, виконанням зобов'язань, останні відповідають змісту проведених фінансово-господарських операцій та підтверджують обґрунтованість віднесення сум по взаємовідносинах із ТОВ "Торгсервіспостач", ТОВ "Юрторгпак", ТОВ "Строймаркет", ТОВ "Укрбудпостач 2000", ТОВ "НВП Ніке РАВ", ТОВ "ВКЦ "Ельта" до складу валових витрат, що враховуються при обчислені об'єкта оподаткування у декларації з податку на прибуток, а сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту у деклараціях з податку на додану вартість. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень №/120 та №/121 від 29.04.2013 року відповідачем не було досліджено та враховано усіх обставин, що мають значення для прийняття таких рішень, а отже податкові повідомлення-рішення №/120 та №/121 від 29.04.2013 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що з 29.03.2013 року по 08.04.2013 року Нововолинською ОДПІ Волинської області ДПС було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ "Центроспав-Україна" щодо підтвердження та встановлення фінансово-господарських взаємовідносин та взаєморозрахунків з платниками податків ТОВ "Торгсервіспостач", ТОВ "Юрторгпак", ТОВ "Строймаркет", ТОВ "Укрбудпостач 2000", ТОВ "НВП Ніке РАВ", ТОВ "ВКЦ "Ельта" за період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року, за результатами якої відповідачем складений акт №299/76-22/34261611 від 15.04.2013 року.

В ході перевірки встановлено, що ТОВ "Центроспав-Україна" в період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року проводило фінансово-господарські операції з ТОВ "Торгсервіспостач", ТОВ "Юрторгпак", ТОВ "Строймаркет", ТОВ "Укрбудпостач 2000", ТОВ "НВП Ніке РАВ" та ТОВ "ВКЦ "Ельта" на підтвердження яких, позивачем були надані видаткові накладні, податкові накладні, рахунки-фактури, журнали довіреностей, платіжні доручення, виписки банку, картки 631 рахунку, оборотно-сальдові відомості 281 рахунку та податкові декларації.

Проте, перевіркою не встановлено факту передачі товарів від продавця до покупця, у зв'язку з відсутністю (не наданням до перевірки) документів, що засвідчують транспортування товару, товарно-транспортних накладних, актів приймання-передачі товару, документів, що засвідчують зберігання товарів, звітів матеріально-відповідальних осіб.

Крім того, відповідно до бази даних ДПС, податкової звітності, Системою автоматизованого співставлення в розрізі контрагентів на рівні ДПА України ТОВ "Торгсервіспостач", ТОВ "Юрторгпак", ТОВ "Строймаркет", ТОВ "Укрбудпостач 2000", ТОВ "НВП Ніке РАВ" та ТОВ "ВКЦ "Ельта" та їх контрагентів встановлено проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій по наданню податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування податкового кредиту.

У зв'язку з чим, в акті перевірки №299/76-22/34261611 від 15.04.2013 року Нововолинською ОДПІ зроблено висновок про порушення ТОВ "Центроспав-Україна" пп.5.2.1 п.5.2 п.5.1 пп.5.3.9 п.5.3 ст.5, пп.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14, ст.22, ст.23, ст.134, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України, а саме завищено суму валових витрат по податку на прибуток за період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року на загальну суму 1 260 554, 00 грн., внаслідок чого встановлено заниження податку на прибуток в сумі 278 154, 00 грн. в тому числі: 4 квартал 2010 року в сумі 28 140, 00 грн., 1 квартал 2011 року в сумі 17 257, 00 грн., 3 квартал 2011 року в сумі 70 995, 00 грн., 1 квартал 2012 року в сумі 98 265, 00 грн., 2 квартал 2012 року в сумі 55 749, 00 грн., 3 квартал 2012 року в сумі 7 748, 00 грн. та порушено пп. 3.1.1 п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4, пп. 7.4.1, пп. 7.4.3, пп.7.4.5 п.7.4, п.7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" та пп.185.1 ст.185, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 252 175, 00 грн. в тому числі: за грудень 2010 року в сумі 22 512, 00 грн., за січень 2011 року в сумі 13 805, 00 грн., за серпень 2011 року в сумі 40 923, 00 грн., за вересень 2011 року в сумі 20 811, 00 грн., за січень 2012 року в сумі 27 336, 00 грн., за лютий 2012 року в сумі 33 086, 00 грн., за березень 2012 року в сумі 13 126, 00 грн., за квітень 2012 року в сумі 35 991, 00 грн., за червень 2012 року в сумі 36 189, 00 грн., за липень 2012 року в сумі 4 000, 00 грн., за серпень 2012 року в сумі 4 396, 00 грн.

На підставі акту перевірки №299/76-22/34261611 від 15.04.2013 року Нововолинською ОДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення №/121 від 29.04.2013 року, яким ТОВ "Центроспав-Україна" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 366 070 грн., в тому числі: за основним платежем 278 154 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 87 916 грн. та податкове повідомлення-рішення №/120 від 29.04.2013 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 365 733 грн., в тому числі: за основним платежем 252 175 гривень та застосовані штрафні санкції в розмірі 113 558 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивачем подано первинну та повторну скаргу, проте рішенням ДПС у Волинській області №2230/10/10.2-06 від 05.06.2013 року про результати розгляду скарги та рішенням Міністерства доходів і зборів України №6498/6/999919.01.15 від 09.07.2013 року про результати розгляду скарги податкові повідомлення рішення №/121 та №/120 від 29.04.2013 року залишені без змін, а скарги без задоволення.

Однак, суд вважає податкові повідомлення-рішення Нововолинської ОДПІ №/121 та №/120 від 29.04.2013 року протиправними та такими, що підлягають скасуванню з огляду на наступне.

Як передбачено п.5.1, п.п.5.2.1 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (в редакції, що діяла до 1 квітня 2011 року), валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно пункту 5.3.9 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України, що набрав чинності з 01 січня 2011 року) визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу

Згідно пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті та інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Разом з тим, правові підстави віднесення сум податку на додану вартість регулювалися Законом України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР (в редакції, що діяла до 1 січня 2011 року, далі - Закон №168/97-ВР).

Так, відповідно до п.1.7 ст.1 Закону №168/97-ВР податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Підпунктом 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно пп.7.2.1 та 7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну. Податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктами 198.2. та 198.3 статті 198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Водночас, статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-XIV (з наступними змінами та доповненнями) господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкової ознаки господарської операції кореспондується з нормами ПК України.

Згідно із частиною другою статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-ХIV (з наступними змінами та доповненнями), бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Статтею 9 зазначеного Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо неможливо - безпосередньо після її закінчення. Підпунктом 2.4 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, передбачено, що для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити.

Проаналізувавши наведені норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що віднесення ТОВ "Центроспав-Україна" до складу валових витрат коштів витрачених на придбання товару у ТОВ "Торгсервіспостач", ТОВ "Юрторгпак", ТОВ "Строймаркет", ТОВ "Укрбудпостач 2000", ТОВ "НВП Ніке РАВ", ТОВ "ВКЦ "Ельта", а також віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту з податку на додану вартість, можливо лише при фактичному здійсненні і підтвердженні належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарських операцій (зміну активів), яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як встановлено судом, 28.04.2006 року ТОВ "Центроспав-Україна" зареєстроване як суб'єкт господарської діяльності виконавчим комітетом Луцької міської ради Волинської області, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Серії А00 №514533.

ТОВ "Центроспав-Україна" з 06.05.2006 року включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, що також підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України №32 від 06.05.2006 року.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АБ №903292 основними видами діяльності ТОВ "Центроспав-Україна" є: 33.11 ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів, 25.12 виробництво металевих дверей і вікон, 46.90 неспеціалізована оптова торгівля, 33.14 ремонт і технічне обслуговування електричного устаткування, 46.69 оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням, 25.99 виробництво інших готових металевих виробів.

Судом встановлено, що згідно рахунку-фактури №101201 від 10.12.2010 року ТОВ "Центроспав-Україна" придбало у ТОВ "Торгсервіспостач" товар - різак, апарат плазменної різки, насадка на загальну суму 56 925, 96 грн., у тому числі ПДВ 9 487, 66 грн.

Факт придбання товару підтверджується видатковою накладною №101201 від 20.01.2011 року на суму 56 925, 96 грн., а також податковою накладною №1206 від 10.12.2010 року на суму 56 925, 96 грн., у тому числі ПДВ 9 487, 66 грн.

ТОВ "Центроспав-Україна" провело розрахунок з ТОВ "Торгсервіспостач" за придбаний товар, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №1233 від 10.12.2010 року на загальну сум 56 925, 96 грн. та звітом про дебетово-кредитові операції по рахунку позивача за грудень 2010 року.

В подальшому, ТОВ "Центроспав-Україна" на підставі отриманих податкових накладних включило витрати з придбання товару у ТОВ "Торгсервіспостач" до складу валових витрат товариства у декларації з податку на прибуток, а суму податку на додану вартість відображено у складі податкового кредиту у податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2010 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що товар придбаний у ТОВ "Торгсервіспостач" використаний позивачем у своїй господарській діяльності, а саме реалізований іншим підприємствам, що підтверджується видатковим накладними №240101 від 24.01.2011 року, №270108 від 27.01.2011 року, №310105 від 31.01.2011 року, №240303 від 24.03.2011 року, №30603 від 03.06.2011 року та №30810 від 30.08.2012 року.

Також, факт реалізації товару ТОВ "Центроспав-Україна" іншим суб'єктам господарської діяльності підтверджується наявними в матеріалах справи довіреностями(покупців) на отримання товарно-матеріальних цінностей, податковими та видатковими накладними виписаними ТОВ "Центроспав-Україна".

З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2010 року між ТОВ "Центроспав-Україна" та ТОВ "Юрторгпак" було укладено договір №5 на поставку продукції, за умовами якого, постачальник зобов'язується передати у визначений строк у власність покупця, а покупець зобов'язаний прийняти та оплатити товар в кількості та по ціні, згідно з накладними.

На виконання умов договору №5 на поставку продукції від 01.12.2010 року, ТОВ "Юрторгпак" була здійснена поставка товару, а саме: діодний міст, вставки, сопло, електроди, токові наконечники, мундштук, захисний ковпачок, спреї та інше, що підтверджується видатковими накладними №2012-006 від 20.12.2010 року, №2112-004 від 21.12.2010 року, №2212-03 від 22.12.2010 року, №2312-012 від 23.12.2010 року, №2712-014 від 27.12.2010 року, №2712-013 від 27.12.2010 року, №1701-010 від 17.01.2011 року, №2001-009 від 20.01.2011 року, №2401-012 від 24.01.2011 року, №1801-019 від 18.01.2011 року, №2701-009 від 27.01.2011 року, №3101-010 від 31.01.2011 року та податковими накладними №2012009 від 20.12.2010 року, №2112006 від 21.12.2010 року, №2112010 від 22.12.2010 року, №2312045 від 23.12.2010 року, №2712064 від 27.12.2010 року, №2712063 від 27.12.2010 року, №1701007 від 17.01.2011 року, №1801025 від 18.01.2011 року, №2001006 від 20.01.2011 року, №2401007 від 24.01.2011 року, №2701009 від 27.01.2011 року, №3101012 від 31.01.2011 року, №3101017 від 31.01.2011 року на загальну суму 160 977 грн., в тому числі ПДВ 26 829, 50 грн.

ТОВ "Центроспав-Україна" було здійснено оплату за поставлений товар згідно платіжних доручень №1269 від 05.01.2011 року на суму 57 482, 94 грн., №1270 від 11.01.2011 року на суму 20 663, 34 грн., №1310 від 01.02.2011 року на суму 72 603, 06 грн., №1278 від 03.02.2011 року на суму 879, 66 грн., №1284 від 07.02.2011 року на суму 9 348 грн.(а.с.125-129, том 3), що також підтверджується звітом про дебетово-кредитові операції по рахунку позивача за період з січня по лютий 2011 року.

На підставі отриманих податкових накладних позивачем включено витрати з придбання товару у ТОВ "Юрторгпак" до складу валових витрат товариства у декларації з податку на прибуток, а суму податку на додану вартість відображено у складі податкового кредиту у податковій декларації з податку на додану вартість в грудні 2010 року та в січні 2011 року.

Поряд з тим, з наявних в матеріалах справи видаткових та податкових накладних вбачається, що товар придбаний позивачем у ТОВ "Юрторгпак" в подальшому був реалізований іншим суб'єктам господарської діяльності, тобто використаний у господарській діяльності товариства.

Крім того, факт реалізації товару підтверджується наявними в матеріалах справи довіреностями суб'єктів господарської діяльності(покупців) фізичним особам для отримання останніми товарно-матеріальних цінностей від ТОВ "Центроспав-Україна".

Як встановлено судом, 05.07.2011 року між ТОВ "Центроспав-Україна" та ТОВ "Строймаркет" було укладено договір поставки №050711 за умовами якого, продавець зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар у кількості та за ціною, згідно з накладними.

На виконання умов даного договору поставки №050711 від 05.07.2011 року, ТОВ "Строймаркет" було передано, а ТОВ "Центроспав-Україна" було прийнято товар (ізолятори, сопло, токовий наконечник, електроди, байонетний штекер,спіралі живлення, дріт, бік управління монітора) згідно видаткових накладних №СТ-00027 від 02.08.2011 року, №СТ-00013 від 01.08.2011 року, №СТ-00041 від 03.08.2011 року, №СТ-00075 від 05.08.2011 року, №СТ-00112 від 10.08.2011 року, №СТ-00118 від 11.08.2011 року, №СТ-00131 від 12.08.2011 року, №СТ-00132 від 12.08.2011 року, №СТ-00136 від 12.08.2011 року, №СТ-00147 від 12.08.2011 року, №СТ-00124 від 11.08.2011 року, №СТ-00148 від 12.08.2011 року, №СТ-00096 від 09.08.2011 року та податкових накладних №13 від 01.08.2011 року, №27 від 02.08.2011 року, №41 від 03.08.2011 року, №75 від 05.08.2011 року, №96 від 09.08.2011 року, №112 від 10.08.2011 року, №118 від 11.08.2011 року, №124 від 11.08.2011 року, №147 від 12.08.2011 року, №148 від 12.08.2011 року, № 136 від 12.08.2011 року, №132 від 12.08.2011 року, №131 від 12.08.2011 року на загальну суму 370 405, 68 грн., в тому числі ПДВ 61 734, 28 грн.

Позивачем проведено оплату за поставлений товар, що підтверджується платіжними дорученнями, а саме: від 03.08.2011 року №1575 на суму 92 616 грн.; від 10.08.2011 року №1593 на суму 31 827, 78 грн.; від 15.08.2011 року №1600 на суму 67 350, 54 грн.; від 16.08.2011 року №1607 на суму 31 579, 86 грн.; від 18.08.2011 року №1613 на суму 69 660 грн.; від 22.08.2011 року №1615 на суму 12 000 грн.; від 26.08.2011 року №1623 на суму 50 371, 50 грн.; від 30.08.2011 року № 1626 на суму 15 000 грн.

Проведення оплати підтверджується також звітом про дебетово-кредитові операції по рахунку позивача за серпень 2012 року.

Витрати, пов'язані з придбанням товару у ТОВ "Строймаркет" включені ТОВ "Центроспав-Україна" до складу валових витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування у декларації з податку на прибуток, а суми податку на додану вартість відображено у складі податкового кредиту у податковій декларації з податку на додану вартість в серпні 2011 року.

В подальшому, товар придбаний у ТОВ "Строймаркет" реалізовувався позивачем іншим суб'єктам господарської діяльності, що в свою чергу підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими та податковими накладними та довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей.

З матеріалів справи вбачається, що 01.02.2012 року між ТОВ "Центроспав-Україна" та ТОВ "НВП Ніке РАВ" укладено договір поставки №010212/2 за умовами якого, продавець зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар у кількості та за ціною, згідно з накладними. Найменування та кількість товару відповідає видатковим накладним.

На виконання умов договору поставки №010212/2 від 01.02.2012 року ТОВ "НВП Ніке РАВ" на підставі видаткових накладних №РН-0000077 від 06.02.2012 року та №РН-0000086 від 10.02.2012 року та податкових накладних №9 від 06.02.2012 року та №46 від 10.02.2012 року було здійснено поставку товару, а саме: вставки, ізолятори, електроди, пальники, спіраль, струменевий кінцевик, на загальну суму 78 140, 16 грн., в тому числі ПДВ 13 023, 36 грн.

Позивачем проведено оплату за поставлений ТОВ "НВП Ніке РАВ" товар, що підтверджується платіжними дорученнями від 10.02.2012 року №1886 на суму 43 260 грн. та від 16.02.2012 року №1889 на суму 34 880, 16 грн., а також звітом про дебетово-кредитові операції по рахунку позивача за лютий 2012 року.

ТОВ "Центроспав-Україна" на підставі отриманих податкових накладних включило витрати з придбання товару у ТОВ "НВП Ніке РАВ" до складу валових витрат товариства у декларації з податку на прибуток, а суми податку на додану вартість відображено у складі податкового кредиту у податковій декларації з податку на додану вартість в лютому 2012 року.

Крім того, товар придбаний у контрагента ТОВ "НВП Ніке РАВ" в подальшому використовувався в господарській діяльності ТОВ "Центроспав-Україна", а саме реалізовувався іншим підприємствам та організаціям, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковим та податковими накладними, довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей.

03.10.2011 року між ТОВ "Центроспав-Україна" та ТОВ "Укрбудпостач 2000" було укладено договір поставки №0310/1, п.1.1 якого визначено, що продавець зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар у кількості та за ціною, згідно з накладними.

На виконання умов договору поставки №0310/1 від 03.10.2011 року, ТОВ "Укрбудпостач 2000" було поставлено, а ТОВ "Центроспав-Україна" прийнято товар (вставки, електроди, ізолятори, спіралі, дріт, мундштук, сопла, електроди вугільні, клема маски, насадки, захисний екран) на загальну суму 796 229, 08 грн., в тому числі ПДВ 132 704, 85 грн., що підтверджується видатковими накладними №УК-0000002 від 04.01.2012 року, №УК-0000067 від 20.01.2012 року, №УК-0000082 від 23.01.2012 року, №УК-000091 від 25.01.2012 року, №УК-0000109 від 27.01.2012 року, №УК-0000064 від 19.01.2012 року, №УК-000070 від 16.02.2012 року, №УК-000099 від 23.02.2012 року, №УК-00001 від 01.03.2012 року, №УК-00030 від 06.03.2012 року, №УК-00012 від 02.03.2012 року, №УК-00077 від 19.03.2012, №УК-00107 від 27.03.2012 року, №УК-00108 від 27.03.2012 року, №УК-0006 від 02.04.2012 року, №УК-0066 від 18.04.2012 року, №УК-017 від 07.05.2012 року, №УК-051 увід 15.05.2012 року, №УК-054 від 16.05.2012 року, №УК-068 від 17.05.2012 року, №УК-0506/4 від 05.06.2012 року, №УК-2106/5 від 21.06.2012 року та податковими накладними №2 від 04.01.2012 року, №64 від 19.01.2012 року, №67 від 20.01.2012 року, №82 від 23.01.2012 року, №91 від 25.01.2012 року, №109 від 27.01.2012 року, №70 від 16.02.2012 року, №99 від 23.02.2012 року, №1 від 01.03.2012 року, №12 від 02.03.2012 року, №30 від 06.03.2012 року, №77 від 19.03.2012 року, №107 від 27.03.2012 року, №108 від 27.03.2012 року, №6 від 02.04.2012 року, №66 від 18.04.2012 року, №17 від 07.05.2012 року, №51 від 15.05.2012 року, №54 від 16.05.2012 року, №68 від 17.05.2012 року, №20 від 05.06.2012 року, №82 від 21.06.2012 року.

Позивачем проведено оплату за отриманий товар у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями №1847 від 18.01.2012 року, №1852 від 23.01.2012 року, №1856 від 25.01.2012 року, №1863 від 30.01.2012 року, №1902 від 27.02.2012 року, №1911 від 01.03.2012 року, №1728 від 06.03.2012 року, №1749 від 16.03.2012 року, №1768 від 27.03.2012 року, №1779 від 29.03.2012 року, №1788 від 04.04.2012 року, №1812 від 20.04.2012 року, №1822 від 27.04.2012 року, №1829 від 07.05.2012 року, №1842 від 15.05.2012 року, №1874 від 29.05.2012 року, №1894 від 08.06.2012 року, №1914 від 21.06.2012 року, №1926 від 27.06.2012 року на загальну суму 796 229, 08 грн.

Крім того, факт перерахування коштів за поставлений товар стверджується звітом про дебетово-кредитові операції по рахунку ТОВ "Центроспав-Україна" за січень-червень 2012 року.

Витрати пов'язані з придбанням товару у ТОВ "Укрбудпостач 2000" позивачем віднесено до складу валових витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування у декларації з податку на прибуток, а суми податку на додану вартість відображено у складі податкового кредиту у податковій декларації з податку на додану вартість за січень-червень 2012 року.

З наявних в матеріалах справи видаткових та податкових накладних, довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей вбачається, що товар придбаний позивачем у ТОВ "Укрбудпостач 2000" також реалізовувався іншим суб'єктам господарської діяльності, що в свою чергу відповідає видам діяльності ТОВ "Центроспав-Україна" та підтверджує мету господарських операцій, спрямовану на досягнення економічної вигоди від реалізації даних товарів.

Також, судом встановлено, що 19.07.2012 року між ТОВ "ВКЦ "Ельта" та ТОВ "Центроспав-Україна" укладено договір поставки, відповідно до якого продавець зобов'язується передати у власність покупцеві товар, в асортименті та кількості, встановленій договором, а покупець зобов'язується прийняти цей товар і сплатити за нього певну грошову суму визначену договором.

ТОВ "ВКЦ "Ельта" на виконання вимог вищевказаного договору поставлено ТОВ "Центроспав-Україна" товар - вставки, електроди, захисні екрани, кнопки для пальника та інше на загальну суму 49 987, 08 грн., в тому числі ПДВ 8 331, 18 грн., що стверджується видатковими накладними № ЕЛ-1907/1 від 19.07.2012 року, № ЕЛ-0108/1 від 01.08.2012 року, №ЕЛ-0908/8 від 09.08.2012 року та податковими накладними №53 від 19.07.2012 року, №3 від 01.08.2012 року, №31 від 09.08.2012 року.

Розрахунки за поставлений товар проводились позивачем у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями №1986 від 19.07.2012 року, №2023 від 14.08.2012 року, №2027 від 23.08.2012 року на загальну суму 49 987, 08 грн. в тому числі ПДВ 8 331, 18 грн., що також вбачається зі звітів про дебетово-кредитові операції по рахунку ТОВ "Центроспав-Україна" за липень-серпень 2012 року.

На підставі отриманих податкових накладних, ТОВ "Центроспав-Україна" віднесло витрати по взаємовідносинах з ТОВ "ВКЦ "Ельта" до складу валових витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування з податку на прибуток, а суми податку на додану вартість відображено у складі податкового кредиту у податкових деклараціях з податку на додану вартість за липень та серпень 2012 року.

Товар, отриманий від ТОВ "ВКЦ "Ельта" використаний позивачем у господарській діяльності товариства, а саме реалізований суб'єктам господарської діяльності, що також підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. (а.с.1-26 том 3)

На думку суду, позивачем та представником позивача надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що поставки товару від ТОВ "Торгсервіспостач", ТОВ "Юрторгпак", ТОВ "Строймаркет", ТОВ "Укрбудпостач 2000", ТОВ "НВП Ніке РАВ", ТОВ "ВКЦ "Ельта" до ТОВ "Центроспав-Україна" відбулися, товар використано в межах господарської діяльності позивача, а саме реалізовано іншим суб'єктам господарської діяльності, що в свою чергу відповідає видам діяльності ТОВ "Центроспав-Україна".

Визначені позивачем у податкових деклараціях суми податку на прибуток підприємств та суми податку на додану вартість, перераховані останнім до Державного бюджету м. Нововолинська, згідно наявних в матеріалах справи платіжних доручень.

Судом досліджені наведені вище первинні документи, що містять відомості про обставини, які є предметом доказування у цій справі, та пов'язані з рухом активів, виконанням зобов'язань, останні підтверджують наявність спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарських операцій, зв'язок між фактом придбання товару і господарською діяльністю позивача, а відтак, обґрунтованість віднесення до складу валових витрат у декларації з податку на прибуток сум по взаємовідносинах з ТОВ "Торгсервіспостач", ТОВ "Юрторгпак", ТОВ "Строймаркет", ТОВ "Укрбудпостач 2000", ТОВ "НВП Ніке РАВ", ТОВ "ВКЦ "Ельта", а також формування податкового кредиту в податкових деклараціях з податку на додану вартість періоду, що перевірявся.

Первинні документи відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та підпункту 2.4 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, нормам Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 16.05.1996 року № 99, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.06.1996 року за № 293/1318.

Отже, з урахуванням наявних в матеріалах справи первинних документів, на підставі яких ТОВ "Центроспав-Україна" віднесено суми по взаємовідносинах із ТОВ "Торгсервіспостач", ТОВ "Юрторгпак", ТОВ "Строймаркет", ТОВ "Укрбудпостач 2000", ТОВ "НВП Ніке РАВ", ТОВ "ВКЦ "Ельта" до складу валових витрат при обчислені об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств, а суми податку на додану вартість включені до складу податкового кредиту, а також з урахуванням наявних у матеріалах справи первинних документів, що підтверджують використання в подальшому отриманого позивачем товару у власній господарській діяльності, у суду відсутні підстави вважати, що діяльність ТОВ "Центроспав-Україна" із ТОВ "Торгсервіспостач", ТОВ "Юрторгпак", ТОВ "Строймаркет", ТОВ "Укрбудпостач 2000", ТОВ "НВП Ніке РАВ", ТОВ "ВКЦ "Ельта" фактично не відбувалась.

Також, суд не бере до уваги твердження представників відповідача про те, що відсутність товарно-транспортних накладних свідчить про відсутність господарських операцій між ТОВ "Центроспав-Україна" із ТОВ "Торгсервіспостач", ТОВ "Юрторгпак", ТОВ "Строймаркет", ТОВ "Укрбудпостач 2000", ТОВ "НВП Ніке РАВ", ТОВ "ВКЦ "Ельта" з врахуванням наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, технічні характеристики товару придбаного позивачем у ТОВ "Торгсервіспостач", ТОВ "Юрторгпак", ТОВ "Строймаркет", ТОВ "Укрбудпостач 2000", ТОВ "НВП Ніке РАВ", ТОВ "ВКЦ "Ельта", а також обсяги товару, визначені видатковими накладними контрагентів, дозволяли позивачу здійснювати поставки товару власним автотранспортом, без залучення перевізника для його перевезення, у зв'язку з чим в розпорядженні ТОВ "Центроспав-Україна" відсутні товарно-транспортні накладні на зазначений вантаж.

Разом з тим, згідно ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством (в даному випадку таким документом є видаткова накладна).

Водночас, податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків на податковий кредит від наявності чи відсутності ТТН, оскільки сам факт відсутності у підприємства ТТН на поставлений товар або наявність в таких накладних певних недоліків при наявності інших документів, які підтверджують факт його передачі покупцю, не є безумовною підставою, яка позбавляє підприємство права віднести витрати з придбання цього товару до складу валових витрат та до податкового кредиту.

У зв'язку з чим відсутність одних лише товарно-транспортних накладних не може бути безумовним висновком для визнання господарських операцій такими, що фактично не відбувались, оскільки єдиним мотивом для такого висновку слугували результати документальних позапланових невиїзних перевірок ТОВ "Торгсервіспостач", ТОВ "Юрторгпак", ТОВ "Строймаркет", ТОВ "Укрбудпостач 2000", ТОВ "НВП Ніке РАВ", ТОВ "ВКЦ "Ельта", викладені в актах перевірок ДПІ в м. Лисичанську Луганської області від 28.11.2012 року №79/22-21803157, Ленінської МДПІ у м. Луганську від 04.03.2011 року №78/23-37288173 та від 28.03.2011 року №167/23-37288173, ДПІ у Дніпровському районі м. Києва від 22.08.2012 року №257/22-521/35083688, ДПІ у м. Лисичанську Луганської області від 18.09.2012 року №61/22-24187925 та ДПІ у Печерському районі м. Києва.

Однак, в силу приписів ст.ст. 8 і 19 Конституції України лише висновку одного органу державної податкової служби України про визнання господарських операцій такими, що фактично не відбувались є недостатнім для висновку іншого органу державної податкової служби України про порушення контрагентом такого платника податків законів з питань оподаткування.

Поряд з тим, при проведенні перевірки позивача та формулювання порушень ним вимог Податкового кодексу України, відповідач не надав правової оцінки первинним бухгалтерським та іншим документам, які фактично засвідчують здійснення господарських операцій з контрагентами.

В ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів порушення кримінальної справи відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Разом з тим, практика Європейського Суду з прав людини також підтверджує такий підхід до вирішення податкових спорів. Зокрема, у рішенні від 22.01.2009 року по справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) ЄСПЛ зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Така ситуація вже знайшла своє відображення і в практиці Верховного Суду України щодо перегляду судових рішень.

Так, Верховний Суд України у своєму рішенні від 29.10.2010 року у справі № 21-14-а10 підтвердив, що несплата продавцем чи його контрагентом податку на додану вартість до бюджету, у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем та не є підставою для позбавлення останнього права на відшкодування цього податку, якщо він виконав усі передбачені законом умови отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту.

Згідно рішення від 31.01.2011 року у справі № 21-47-а10 Верховним Судом України якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальності за негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Таким чином, діючим законодавством України не встановлено обов'язку для позивача здійснювати контроль за веденням господарської діяльності та зобов'язань сплати податку до бюджету контрагентами.

Закон не ставить у залежність право позивача на формування податкового кредиту та на бюджетне відшкодування від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету.

Питання податкового кредиту та бюджетного відшкодування поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідачем не надано суду доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і не доведено правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення.

Судом досліджені первинні документи, що містять відомості про обставини, які є предметом доказування у цій справі та пов'язані з рухом активів, виконанням зобов'язань, останні відповідають змісту проведених фінансово-господарських операцій та підтверджують обґрунтованість віднесення сум по взаємовідносинах із ТОВ "Торгсервіспостач", ТОВ "Юрторгпак", ТОВ "Строймаркет", ТОВ "Укрбудпостач 2000", ТОВ "НВП Ніке РАВ", ТОВ "ВКЦ "Ельта" до складу валових витрат, що враховуються при обчислені об'єкта оподаткування у декларації з податку на прибуток, а сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту у деклараціях з податку на додану вартість.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень №/120 та №/121 від 29.04.2013 року відповідачем не було досліджено та враховано усіх обставин, що мають значення для прийняття таких рішень, а отже податкові повідомлення-рішення №/120 та №/121 від 29.04.2013 року є протиправними та підлягають скасуванню.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області - залишити без задоволення.

постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09.09.2013 року у справі № 803/1711/13-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар