Справа № 810/3072/15
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3072/15 Головуючий у 1-й інстанції: Лапій С.М. Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

15 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Закревській І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Сяйво" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання нечинним та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2015 року адміністративний позов Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Сяйво" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання нечинним та скасування розпорядження - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 23 червня 2015 року №1434.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг за результатами аналізу звітних даних ТДВ «Страхова компанія «Сяйво» за 2014 рік та І квартал 2015 року винесено розпорядження від 23 червня 2015 року № 1434 про анулювання ліцензій на провадження страхової діяльності у формі:

добровільного страхування:

- відповідальності перед третіми особами (крім цивільної відповідальності власників наземного транспорту, відповідальності власників повітряного транспорту, відповідальності власників водного транспорту (включаючи відповідальність перевізника) серії АВ № 442204;

- наземного транспорту (крім залізничного) серії АВ № 442205;

- вантажів та багажу (вантажобагажу) серії АВ № 442206;

- від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ серії АВ № 442207;

- кредитів (у т.ч. відповідальності позичальника за непогашення кредиту) серії АВ № 442208;

- фінансових ризиків серії АВ № 442209;

- виданих гарантій (порук) та прийнятих гарантій серії АВ № 442210;

- майна (крім залізничного, наземного, повітряного, водного транспорту і морського внутрішнього та інших видів водного транспорту), вантажів та багажу (вантажобагажу) серії АВ № 442211;

обов'язкового страхування:

- відповідальності суб'єктів перевезення небезпечних вантажів на випадок настання негативних наслідків при перевезенні небезпечних вантажів АВ №442213;

- працівників відомчої (крім тих, які працюють в установах і організаціях, що фінансуються з державного бюджету України) та сільської пожежної охорони і членів добровільних пожежних дружин (команд) АВ № 442212;

- цивільної відповідальності суб'єктів господарювання за шкоду, яку може бути заподіяно пожежами та аваріями на об'єктах підвищеної небезпеки, включаючи пожежовибухонебезпечні об'єкти та об'єкти, господарська діяльність яких може призвести до аварій екологічного та санітарно-епідеміологічного характеру АВ № 442214.

Оскаржуване розпорядження від 23 червня 2015 року № 1434 прийняте у зв'язку з тим, що позивач не здійснював страхову діяльність відповідно до виданої ліцензії протягом останніх 12 місяців, чим порушив 7.3 розд. 7 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28 серпня 2003 року № 40, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15 вересня 2003 року за № 805/8126 (далі - Ліцензійні умови).

Не погоджуючись з прийнятим розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно Розпорядження Нацкомфінпослуг № 4744 позивач з 26 грудня 2013 року був тимчасово позбавлений права на провадження страхової діяльності; а також Розпорядженням від 10 липня 2014 року № 2100 було тимчасово зупинено (обмежено) дії ліцензій позивача. При цьому, загальна кількість календарних днів провадження страхової діяльності позивачем у 2014 році та І кварталі 2015 року дорівнює 193 календарним дням, а отже висновки Нацкомфінпослуг про нездійснення Товариством страхової діяльності відповідно до виданих ліцензій протягом останніх 12 місяців є необґрунтованим.

З такими висновкам погоджується і суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про страхування», «Про ліцензування видів господарської діяльності» та Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг «Про затвердження Ліцензійних умов провадження страхової діяльності».

Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що ліцензія - документ, що надається органом ліцензування, на право провадження суб'єктом господарювання визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, в електронному вигляді (запис про наявність ліцензії у такого суб'єкта господарювання в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) або на паперовому носії.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами страхової діяльності.

В силу частини другої вказаної статті здійснення діяльності, зазначеної у частині першій цієї статті, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. Особи, винні у здійсненні діяльності без ліцензії, несуть відповідальність згідно із законами України.

Згідно із ч.1 статті 39 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Зокрема, відповідно до п.4 ч.1 статті 40 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може тимчасово зупиняти або анулювати ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг.

Пунктом четвертим ч.1 статті 37 Закону України «Про страхування» визначено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг може видавати приписи страховикам про усунення виявлених порушень вимог законодавства про страхову діяльність, а у разі їх невиконання зупиняти чи обмежувати дію ліцензій цих страховиків до усунення виявлених порушень або приймати рішення про відкликання ліцензій та виключення з державного реєстру страховиків (перестраховиків).

Пунктом 7.3 Розділу 7 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28 серпня 2003 року №40 передбачено, що підставою для анулювання (відкликання) ліцензії є, зокрема, нездійснення страховиком страхової діяльності відповідно до виданої ліцензії протягом останніх 12 місяців.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що страхова діяльність є видом господарської діяльності, який може здійснюватися суб'єктами господарювання виключно на підставі відповідної ліцензії, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Комісія).

При цьому, законодавством регламентовано повноваження Комісії зупиняти, обмежувати дію ліцензії страховиків та анулювати таку ліцензію, зокрема якщо фінансова установа не здійснює страхову діяльність протягом двонадцяти місяців поспіль.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що ТДВ «Страхова компанія «Сяйво» є юридичною особою, яка внесена до Державного реєстру фінансових установ та основним видом діяльності якої є здійснення страхування, крім страхування життя.

Судом встановлено, що відповідачем за результатами розгляду справи про порушення законів та нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг Позивачем ТДВ «СК «СЯЙВО», було винесено розпорядження від 26 грудня 2013 року № 4744 про тимчасове зупинення (обмеження) дії ліцензій ТДВ «Страхова компанія «Сяйво» на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг.

Відповідно до п. 7.1 Ліцензійних умов тимчасовим зупиненням (обмеженням) дії ліцензії є тимчасове позбавлення страховика права на провадження страхової діяльності, отже, згідно розпорядження Нацкомфінпослуг № 4744 позивач з 26 грудня 2013 року (дати його винесення) був тимчасово позбавлений права на провадження страхової діяльності.

Отже, у відповідності до вимог ч. 2 статті 34 Закону № 2664-III, товариство не мало права займатися страховою діяльністю протягом певного періоду, що виключає достатні та необхідні правові підстави для притягнення його до відповідальності у вигляді анулювання ліцензії за пунктом 7.3 розділу 7 Ліцензійних умов, тобто у зв'язку з нездійсненням страхової діяльності впродовж останніх 12 місяців.

Не погоджуючись з розпорядженням № 4744, ТДВ «Страхова компанія «Сяйво» оскаржило його до Окружного адміністративного суду міста Києва (справа №826/1419/14). Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2014 року у справі № 826/1419/14 у задоволенні позову ТДВ «Страхова компанія «Сяйво» до Нацкомфінпослуг про оскарження Розпорядження від 26 грудня 2013 року № 4744 відмовлено. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2014 року апеляційну скаргу ТДВ «Страхова компанія «Сяйво» задоволено, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 березня 2014 року скасовано та винесено нову постанову, якою позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Вищою адміністративного суду України у справі № К/800/28952/14 від 29 квітня 2015 року попередні судові рішення по справі № 826/1419/14 скасовано, а справу №826/1419/14 направлено на новий розгляд. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2015 року у справі № 826/1419/14 позов ТДВ «Страхова компанія «Сяйво» до Нацкомфінпослуг про визнання нечинним та скасування Розпорядження від 26 грудня 2013 року № 4744 задоволено у повному обсязі.

Крім того, за результатами розгляду справи про порушення законів та нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг ТДВ «Страхова компанія «Сяйво» Нацкомфінпослуг винесено розпорядження від 10 липня 2014 року № 2100 про тимчасове зупинення (обмеження) дії ліцензій позивача №№ серії АВ №№ 14.

Не погоджуючись з розпорядженням від 10 липня 2014 року № 2100, ТДВ «Страхова компанія «Сяйво» оскаржено його до Київського окружного адміністративного суду (справа № 810/5195/14).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року у справі № 810/5195/14 у задоволенні позову ТДВ «Страхова компанія «Сяйво» відмовлено. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року у справі № 810/5195/14 апеляційну скаргу ТДВ «Страхова компанія «Сяйво» задоволено, постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено в повному обсязі, визнано нечинним та скасовано розпорядження Нацкомфінпослуг від 10 липня 2014 року № 2100.

Таким чином, ТДВ «Страхова компанія «Сяйво» мало право здійснювати страхову діяльність у 2014 та 2015 роках тільки у наступних періодах: у 2014 році з 23 квітня 2014 року (з моменту набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/1419/14) по 10 липня 2014 року (дата винесення Розпорядження № 2100); з 04 грудня 2014 року (набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 810/5195/14) по 31 грудня 2014 року.

У 2015 році позивач мав право здійснювати страхову діяльність з 01 січня 2015 року по 29 квітня 2015 року (скасування Вищим адміністративним судом України постанови Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/1419/14).

Отже, загальна кількість календарних днів провадження страхової діяльності позивачем у 2014 році та І кварталі 2015 року дорівнює 193 календарним дням, тому висновки відповідача про нездійснення ТДВ «Страхова компанія «Сяйво» страхової діяльності відповідно до виданих ліцензій протягом останніх 12 місяців є безпідставним та необґрунтованим, а оскаржуване розпорядженні є протиправним.

Посилання апелянта на те, що ані в Законах України «Про страхування», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ані в Ліцензійних умовах провадження страхової діяльності не встановлено жодних обмежень стосовно виконання страховиком (позивачем) своїх зобов'язань за укладеними договорами зі споживачами під час тимчасового зупинення дії ліцензії, тому здійснення страхової діяльності без ліцензії та здійснення страхової діяльності із зупиненою (обмеженою) ліцензією не є тотожними поняттями, не приймається судом до уваги, оскільки наведене взагалі суперечить ефективності тимчасового зупинення дії ліцензії як способу впливу на страховика. Так, за змістом ч. 2 статті 34 Закону № 2664-III, здійснення страхової діяльності без ліцензії не тільки не допускається, а й тягне за собою негативні правові наслідки у вигляді юридичної відповідальності.

Крім того, судова колегія відзначає, що п.4 ч.1 статті 37 Закону № 85/96-ВР регламентовано повноваження компетентного органу, яким в даному випадку є Комісія, не тільки зупиняти дію ліцензії, а й обмежувати її дію, однак розпорядженням від 23 червня 2015 року № 1434, на яке посилається відповідач, дію ліцензії ТДВ «Страхова компанія «Сяйво» було саме зупинено, а не обмежено в конкретній частині.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для анулювання ліцензії позивача, а отже, відповідачем при прийнятті оскаржуваного розпорядження від 23 червня 2015 року № 1434 були порушені вимоги чинного законодавства, зокрема статті 34 Закону № 2664-III та пункту 7.3 розділу 7 Ліцензійних умов, що вказує на протиправність такого розпорядження та необхідність його скасування.

Таким чином обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову в повному обсязі.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.