Справа № 644/667/16-а
Суддя: Клименко А. М.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Клименко А. М.
Справа № 644/667/16-а
Провадження № 2-а/644/30/16
Справа № 644/667/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 березня 2016 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Клименка А.М.,

при секретарі Литвиненко А.Л.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років і просила: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови зарахувати позивачу період роботи в приватній фірмі «Олена» з 04 грудня 2000 року по 20 серпня 2002 року до загального страхового стажу та до спеціального трудового стажу для призначення та виплати пенсії за вислугу років, як працівнику охорони здоров'я, у відповідності до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; визнати протиправними дії відповідача щодо відмови зарахувати позивачу період роботи в контрольно-аналітичній лабораторії відділення фармуправління Міністерства шляхів сполучення СРСР з 05 серпня 1987 року по 20 листопада 1987 року до спеціального трудового стажу для призначення та виплати пенсії за вислугу років, як працівнику охорони здоров'я, у відповідності до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язати відповідача призначити та виплачувати позивачу з 08 грудня 2015 року пенсію за вислугу років, як працівнику охорони здоров'я, у відповідності до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала.

Представник відповідача позов не визнав, в судовому засіданні надав суду пояснення, які збігаються з його письмовими запереченнями, відповідно до яких ОСОБА_1 08 травня 2014 року звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику охорони здоров'я. 12 травня 2014 року відповідачем було прийнято рішення (витяг з протоколу № 21) про відмову в призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» через відсутність необхідного стажу роботи на посадах та в закладах і установах, передбачених «Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року у зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи 25 років на зазначених посадах. Період роботи ОСОБА_1 на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, складав на час звернення 23 роки 11 місяців 19 днів.

Період роботи ОСОБА_1 у приватній фірмі «Олена» з 04.12.2000 року по 20.08.2002 року не був зарахований відповідачем ні до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, ні до загального стажу роботи позивача, оскільки в її трудовій книжці були відсутні дані про те, що це підприємство відноситься до «установи охорони здоров'я», що передбачено «Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року та наказом №385 від 28.10.2002 року «Про затвердження переліків закладів охорони здоров'я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров'я», та є виправлення в даті наказу про прийняття позивачки на роботу на зазначене підприємство.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Пункт «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції від 01.01.2016 року) передбачає , що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення незалежно від віку після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення:

які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку:

50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року;

50років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року;

51рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року;

51рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року;

52роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року;

52роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року;

53роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року;

53роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року;

54роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року;

54роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року;

55років - які народилися з 1 січня 1971 року.

Представник відповідача не погодився зі ствердженням позивачки щодо її роботи в період з 04.12.2000 року по 20.08.2002 року провізором - аналітиком на Приватній фірмі «Олена», оскільки статтею 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» від 19.11.1992 року за № 2801 надано визначення закладу охорони здоров'я, а саме, що це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників. Копії такої ліцензії, виданої ПФ «Олена», яка надає право на медичне обслуговування населення, позивачка відповідачу не надала.

Відповідно до розділу 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року за № 909, до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборантів в аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, контрольно-аналітичних лабораторіях.

Згідно частини 3 Переліку закладів охорони здоров'я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України 28.10.2002 року № 385 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.11.2002 року за № 892/7180 до фармацевтичних (аптечних) закладів відносяться: аптека, аптечна база (склад), база (склад) медичної техніки, база спеціального медичного постачання (центральна, республіканська, обласна), контрольно- аналітична лабораторія, лабораторія з аналізу якості лікарських засобів, магазин (медичної техніки, медичної оптики). Частина 16 цього ж Переліку надає визначення, що таке аптека - заклад охорони здоров'я, основним завданням якого є забезпечення населення, закладів охорони здоров'я, підприємств, установ і організацій лікарськими засобами і виробами медичного призначення.

08 грудня 2015 року до Управління від позивачки надійшла заява з проханням врахувати архівну довідку про її роботу в м. Артемівськ для розрахунку пенсії по вислузі років і надати письмове роз'яснення з якого часу можливо вийти на пенсію. До зазначеної заяви ОСОБА_1 додала: архівну довідку №19/43т-1042 від 25.11.2015 року, відповідно до якої вона працювала в контрольно-аналітичній лабораторії на посаді провізора-аналітика з 05.08.1987 року. Підтвердити факт звільнення немає можливості, у зв'язку з цим були використані фінансові документи; архівну довідку №19/43т-1041 від 25.11.2015 року (міститься в матеріалах справи), відповідно до якої ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата в серпні місяці 1987 року.

15 грудня 2015 року за вихідним № 14473-02/32 відповідач надав позивачці відповідь, якій повідомив, що згідно наданих архівних довідок Управлінням було зараховано до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, період роботи з 05.08.1987 року по 15.08.1987 року (11 днів), так як невідома кінцева дата трудових відносин. При цьому Управління керувалося п. 27 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, який передбачає, що у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.

Представник відповідача вважав дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова цілком законними і просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Під час розгляду справи представник відповідача також звернувся до суду з клопотанням про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання дій відповідача протиправними з підстав пропуску позивачем передбаченого ст. 99 КАС України строку звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Вислухавши позивачку та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Як встановлено судовим розглядом і підтверджується матеріалами справи 25 червня 1987 року позивачка закінчила Харківський фармацевтичний інститут і отримала диплом за спеціальністю фармація та спеціальність провізора (а.с. 23).

18 липня 1992 року позивачка зареєструвала шлюб і змінила прізвище з «Макогон» на «Голєніщева» (а.с. 24).

08 травня 2014 року позивачка звернулася до УПФ України в Орджонікідзевському районі м. Харкова з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику охорони здоров'я.

12 травня 2014 року відповідачем було прийнято рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» через відсутність необхідного стажу роботи на посадах та в закладах і установах, передбачених «Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року у зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи 25 років на зазначених посадах. Період роботи ОСОБА_1 на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, складав на час звернення 23 роки 11 місяців 19 днів. Період роботи ОСОБА_1 у приватній фірмі «Олена» з 04.12.2000 року по 20.08.2002 року не був зарахований відповідачем ні до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, ні до загального стажу роботи позивача, оскільки в її трудовій книжці були відсутні дані про те, що це підприємство відноситься до «установи охорони здоров'я», що передбачено зазначеним Переліком…, та є виправлення в даті наказу про прийняття позивачки на роботу на зазначене підприємство.

08 грудня 2015 року позивачка повторно звернулася до відповідача з проханням врахувати при призначенні їй пенсії за вислугу років архівну довідку про її роботу в м. Артемівськ, на яку 15 грудня 2015 року за вихідним № 14473-02/32 отримала письмову відмову у призначенні пенсії, в зв'язку з зарахуванням до спеціального стажу роботи позивачки, який надає право на призначення пенсії за вислугу років, за період її роботи з 05 серпня 1987 року по 20 листопада 1987 року лише 11 днів і не зарахуванням до зазначеного стажу періоду її роботи з 04 грудня 2000 року до 20 серпня 2002 року.

Відповідно до довідок архівного відділу Артемівської міської ради № 19/43т-1041 від 09 грудня 2015 року в архівному фонді № 120 «ДП «Донецьктрансфармація», яке є правонаступником відділення фармуправління Міністерства шляхів сполучення СРСР, позивачка, як випускниця Харківського фармацевтичного інституту була направлена на роботу до контрольно-аналітичної лабораторії на посаду аналітика з 05 серпня 1987 року на підставі наказу № 193 від 04 серпня 1987 року. В особових рахунках нарахування заробітної плати відділення фармуправління значиться, що заробітна плата ОСОБА_3 була нарахована в серпні 1987 року в сумі 15 рублів. В наказах по особовому складу відсутні відомості про звільнення ОСОБА_3 (а.с. 15, 16). В трудовій книжці позивачки відомості про її роботу в контрольно-аналітичній лабораторії відділення фармуправління Міністерства шляхів сполучення СРСР в період з 05 серпня 1987 року по 20 листопада 1987 року відсутні, а сама трудова книжка позивачки заведена взагалі лише 01 грудня 1987 року (а.с. 10).

Відповідно до пункту 27 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.

Таким чином, оскільки кінцева дата трудових відносин позивачки з відділенням фармуправління Міністерства шляхів сполучення СРСР не встановлена, то суд вважає дії УПФ в Орджонікідзевському районі м. Харкова в частині зарахування позивачці до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи з 05 серпня 1987 року по 15 серпня 1987 року тривалістю в 11 днів цілком законним та обґрунтованим.

Відповідно до записів №№ 7 і 8 у трудовій книжці позивачки 04 грудня 2000 року вона була прийнята на роботу у Приватну фірму «Олена» на посаду провізора-аналітика і була звільнена за власним бажанням 20 серпня 2002 року (а.с. 11). Як пояснила позивачка в судовому засіданні під час роботи цьому підприємстві її робоче місце знаходилося в аптечному кіоску, розташованому на території ТЦ «Барабашово» в м. Харкові, і протягом усього робочого часу вона надавала населенню послуги щодо придбання лікарських засобів.

Право на пенсію за вислугу років визначається Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року. Відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 55 цього Закону право на призначення пенсії за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року затверджено "Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Статтею 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» від 19.11.1992 року за № 2801 надано визначення закладу охорони здоров'я, а саме, що це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Відповідно до розділу 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року за № 909, до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборантів в аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, контрольно-аналітичних лабораторіях.

Згідно частини 16 Переліку закладів охорони здоров'я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України 28.10.2002 року № 385 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.11.2002 року за № 892/7180, аптека - це заклад охорони здоров'я, основним завданням якого є забезпечення населення, закладів охорони здоров'я, підприємств, установ і організацій лікарськими засобами і виробами медичного призначення.

Суд вважає, що займана позивачкою посада у ПФ «Олена», місце її роботи, характер роботи та посадові обов'язки, яка виконувала позивачка, свідчать про те, що вона виконувала роботу провізора у закладі охорони здоров'я, основним завданням якого було забезпечення населення лікарськими засобами і виробами медичного призначення, а тому цей період роботи позивачки підлягає зарахуванню як до спеціального стажу її роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, так і до загального стажу роботи.

При цьому суд зазначає, що позивачка ОСОБА_1 працювала у ПФ «Олена» провізором-аналітиком, а тому жодного відношення до заповнення трудових книжок або оформлення ліцензії, яка надає підприємству право на медичне обслуговування населення, не мала і мати не могла, а вимогу відповідача до неї щодо надання копії такої ліцензії суд вважає не законною, оскільки це не передбачено переліком документів, що надаються громадянином до відповідного підрозділу Пенсійного фонду України для оформлення пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

На підставі вищенаведених доказів суд вважає, що УПФ України в Орджонікідзевському районі м. Харкова необґрунтовано відмовило позивачці у зарахуванні до загального страхового стажу та до спеціального трудового стажу для призначення пенсії за вислугу років періоду її роботи у приватній фірмі «Олена» з 04 грудня 2000 року по 20 серпня 2002 року.

Виходячи з того, що, незаконно відмовивши позивачці у зарахуванні зазначеного періоду її роботи до загального та спеціального стажу, відповідач вчинив у відношенні неї неправомірні дії, суд вважає, що порушене право позивачки на отримання пенсії за вислугою років підлягає відновленню шляхом зобовязання відповідача зарахувати до її стажу, який надає право на пенсію за вислугою років, періоду її роботи провізором-аналітиком у Приватній фірмі «Олена» в період з 04 грудня 2000 року по 20 серпня 2002 року.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Пункт «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції від 01.01.2016 року) передбачає, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення незалежно від віку після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців.

Згідно даних персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України станом на 31 жовтня 2015 року стаж роботи позивачки, який дає право на пенсію за вислугу років складає 25 років 1 місяць, загальний трудовий стаж складає - 29 років 10 місяців 8 днів, без урахування спеціального стажу за період 04 грудня 2000 року до 20 листопада 2002 року (а.с. 7). Після зарахування зазначеного періоду позивачка матиме право на призначення пенсії за вислугу років з моменту її останнього звернення до відповідача з цього питання - 08 грудня 2015 року, оскільки її спеціальний трудовий стаж становитиме більше 25 років 6 місяців.

Що ж стосується заявленого представником відповідача клопотанням про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання дій відповідача протиправними з підстав пропуску позивачем передбаченого ст. 99 КАС України строку звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, то суд вважає, що це клопотання задоволенню не підлягає, оскільки останній раз відповідач незаконно відмовив позивачці у призначенні пенсії 15 грудня 2015 року (а.с. 7, 8), а з даним позовом позивачка звернулася до суду 20 січня 2016 року (а.с. 3), і тому передбачений положеннями ст. 99 КАС України строк звернення до адміністративного суду нею пропущений не був.

Згідно ст. 94 КАС України з суб'єкта владних повноважень підлягає стягненнюза рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений останнім при зверненні до суду з позовом судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Відповідно до ст. ст. 71, 94, 160, 161, 162, 163 КАС України, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, Законом України "Про пенсійне забезпечення", суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 період її роботи у приватній фірмі «Олена» з 04 грудня 2000 року по 20 серпня 2002 року до загального страхового стажу та до спеціального трудового стажу для призначення та виплати пенсії за вислугу років, як працівнику охорони здоров'я, у відповідності до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова зарахувати ОСОБА_1 період її роботи у приватній фірмі «Олена» з 04 грудня 2000 року по 20 серпня 2002 року до загального страхового стажу та до спеціального трудового стажу для призначення та виплати пенсії за вислугу років, як працівнику охорони здоров'я, у відповідності до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та призначити ОСОБА_1 з 08 грудня 2015 року пенсію за вислугу років, як працівнику охорони здоров'я, у відповідності до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня складання постанови в повному обсязі апеляційної скарги.

Суддя: