Справа № 826/19046/14
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Новак О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_3 в інтересах Державного підприємства «ТВК» до Міністерства оборони України, треті особи: Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва, Державна служба України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва, про визнання протиправним та скасування наказу №282 від 25 травня 2007 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

01 грудня 2014 року арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) ОСОБА_3 в інтересах Державного підприємства «ТВК» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ Міністра оборони України від 25 травня 2007 року №282 «Про призначення керівника Державного підприємства Міністерства оборони України «Південь».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2015 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

ОСОБА_2, який не брав участь у справі, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою провадження у справі - закрити на підставі п. 4 частини першої статті 157 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, Наказом Міноборони від 15 липня 1998 року № 286 «Про створення Державного підприємства Міністерства оборони України «Південь» створено ДП МОУ «Південь» та затверджено його Статут (а.с. 19).

Наказом Міністра оборони України від 25 травня 2007 року №282 «Про призначення керівника ДП МОУ «Південь» на посаду директора ДП МОУ «Південь», призначено ОСОБА_4 з 25.05.2007 (а.с. 20).

25 травня 2007 року між Міноборони та ОСОБА_2 як керівником ДП МОУ «Південь» укладено контракт на термін із 25 травня 2007 року по 24 травня 2008 року (а.с.11-16).

Згідно з п. 1.2 вказаного контракту на підставі контракту виникають трудові відносини між керівником підприємства та органом управління майном усього підприємства.

Наказом Міністерства оборони України №383 від 30.07.2008 ОСОБА_2 звільнено з посади директора ДП МОУ «Південь» у зв'язку із закінченням строку дії контракту (а.с. 51).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17 червня 2009 року № 683-р «Про передачу цілісного майнового комплексу Державного підприємства «Південь» до сфери управління Держкомпідприємництва», цілісний майновий комплекс ДП МОУ «Південь» передано зі сфери управління Міноборони до сфери управління Держкомпідприємництва (а.с. 25).

Відповідним Наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємства змінено назву «ДП МОУ «Південь» на «Державне підприємство «Південь» (а.с. 28).

У подальшому, відповідно до Наказу від 12 жовтня 2010 року №315 «Про перейменування ДП «Південь» та затвердження Статуту ДП «ТВК», ДП «Південь» перейменоване у ДП «ТВК» та затверджено його Статут, згідно з п. 1.1 статті 1 якого, ДП «ТВК» є повним правонаступником ДП «Південь», зареєстрованого 23 червня 1999 року Овідіопольською РДА (а.с.20-24).

Указом Президента України від 19 грудня 2011 року №1168/2011 «Про Державну службу України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва» утворено Державну службу України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва, а розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №930-р «Про віднесення цілісних майнових комплексів державних підприємств та організації до сфери управління Державної служби з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва» до сфери управління Держкомпідприємництва віднесено, зокрема, ДП «ТВК» (а.с. 29).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.09.2012 по справі №1/17-3666-2011 введено процедуру санації ДП «ТВК» та призначено керуючим санацією боржника - арбітражного керуючого ОСОБА_3.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку Міністерства оборони України щодо процедури призначення ОСОБА_2 на посаду директора ДП МОУ «Південь» та з метою їх відновлення арбітражний керуючий ОСОБА_3 в інтересах ДП «ТВК» звернувся за захистом до суду.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу в порядку адміністративного судочинства за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, виходив з того, що оскільки під час підготовки Наказу №282 від 25.05.2007 не дотримано вимоги ст. 36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», а саме призначення керівника ДП МОУ «Південь» відбулось без погодження із головою Овідіопольської РДА, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією листа Овідіопольської РДА від 29 вересня 2014 року, а тому оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Однак, колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції хибними з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …».

З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, який, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга ст. 2 КАС України).

При цьому, відповідно до частини другої ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів такий висновок не грунтується на правильному застосуванні норм матеріального права зважаючи на таке.

Пунктом першим та другим частини другої статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «публічна служба» в розумінні частини першої статті 3 КАС України - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ визначено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Крім того, громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу.

Як свідчать обставини справи, позивач просив визнати Наказ Міністра оборони України від 25 травня 2007 року №282 «Про призначення керівника ДП МОУ «Південь» протиправним та скасувати його, оскільки призначення керівника ДП МОУ «Південь» ОСОБА_2 відбулось з порушенням процедури його прийняття, без погодження із головою Овідіопольської РДА у відповідності до ст. 36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Пунктом 8.3. Статуту ДП «ТВК» передбачено, що призначення директора підприємства на роботу здійснюється уповноваженим органом управління на умовах, визначених в контракті, в якому зазначається строк найму, права, обов'язки і відповідальність директора, умови його матеірального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін, що не є публічною службою в розумінні КАС України.

Укладений між Міноборони та ОСОБА_2 як керівником ДП МОУ «Південь» 25 травня 2007 року контракт грунтується на нормах Кодексу законів про працю України.

Частиною третьою статті 21 Кодексу законів про працю України встановлено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу призначення на посаду керівника ДП МОУ «Південь», колегія суддів приходить до висновку, що спір не є публічно-правовим, а стосується трудових відносин і має вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 23.06.2015 (справа №802/3531/14-а).

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що рішення першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у даній справі - закриттю.

Згідно з частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Згідно зі статтею 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ст. 205 КАС України розглянувши апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу в разі скасування судового рішення і залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 203, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_3 в інтересах Державного підприємства «ТВК» до Міністерства оборони України, треті особи: Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва, Державна служба України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва, про визнання протиправним та скасування наказу №282 від 25 травня 2007 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_3 в інтересах Державного підприємства «ТВК» до Міністерства оборони України, треті особи: Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва, Державна служба України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва, про визнання протиправним та скасування наказу №282 від 25 травня 2007 року - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

В.А. Твердохліб

.

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.