Справа № 826/18043/14
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"02" березня 2016 р. м. Київ К/800/22096/15

Колегія Вищого адміністративного суду України у складі:
головуючого - судді Олексієнка М.М. (доповідач),
суддів: Швеця В.В., Штульман І.В.,
за участю секретаря судового засідання Крапивки Л.А., позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача Шваб В.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в касаційному порядку справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди за касаційною скаргою представника відповідача на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила:
визнати неправомірним та скасувати пункт 3 параграфу 1, пункт 6 параграфу 2 наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 4 серпня 2014 року № 28, яким звільнено її з роботи та припинено доступ до державної таємниці;
поновити на посаді провідного спеціаліста секретного відділу 3 департаменту в/ч НОМЕР_1 , стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та 10 000 грн. моральної шкоди.
Посилалась на те, що порушень трудової дисципліни не допускала, тому звільнення є незаконним.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.
Київський апеляційний адміністративний суд рішенням від 28 квітня 2015 року постанову окружного суду скасував та ухвалив нову про часткове задоволення позову. Визнано протиправним і скасовано наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 2 серпня 2014 року №28 в частині звільнення ОСОБА_2 з роботи. Поновлено позивачку на посаді провідного спеціаліста державної служби відділу департаменту в/ч НОМЕР_1 , стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 5 серпня 2014 року по день поновлення на роботі в розмірі 38381,10 грн. У решті в задоволенні позову відмовлено.
В касаційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені апеляційним судом, просить рішення цього суду скасувати і залишити в силі постанову суду першої інстанції. Вказує на те, що проведення службового розслідування у відносинах звільнення з державної служби, є правом, а не обов`язком керівника, окрім того службове розслідування не проводиться по факту появи на робочому місці у нетверезому стані.
В судовому засіданні представник відповідача вимоги, викладені в касаційній скарзі, підтримав, позивачка заперечила.
З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги з урахуванням наступного.
Підстави припинення державної служби наведені у статті 30 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу».
Відповідно до частини першої цієї норми, державна служба може бути припинена, в тому числі на загальних підставах, передбачених Кодексом законів про працю України (далі КЗпП).
Як свідчать фактичні обставини справи, встановлені судами, ОСОБА_3 звільнено з роботи за пунктом 7 (поява на роботі в нетверезому стані) частини першої статті 40 КЗпП.
За правилами наведеної норми трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.
Тобто, підставою до звільнення працівника може бути факт появи на робочому місці в нетверезому стані, у стані наркотичного чи токсичного сп`яніння.
При роз`ясненні зазначеної норми, Верховний Суд України в пункті 25 постанови Пленуму № 9 від 6 листопада 1992 року (з подальшими змінами і доповненнями) «Про практику розгляду судами трудових спорів» вказав, що нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.
Як установлено судами попередніх інстанцій, що відповідає фактичним обставинам справи, факт перебування ОСОБА_3 31 липня 2014 року на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння був зафіксований актом, у якому зазначені зовнішні ознаки сп`яніння (різкий запах алкоголю, хитлива хода, незвичайна балакучість тощо). Акт підписаний трьома свідками.
Проте суд першої інстанції в порушенні норм процесуального права, зокрема статей 11, 161 КАС України, належним чином не з`ясував обставини перебування позивачки на роботі в нетверезому стані. Для цього не допитав очевидців вказаної події, в тому числі свідків, які підписалися в акті від 31.07.2014 року про встановлення факту появи на військовій службі ОСОБА_3 в нетверезому стані, свідків, на допиті яких наполягала позивачка.
Окрім того, суд першої інстанції при розгляді справи не перевірив, чи додержані уповноваженим органом правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховувалась при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, попередня робота державного службовця, хоча зазначені обставини мають суттєве значення.
Апеляційний суд порушення, допущені судом першої інстанції, не виправив, а лише з посиланням на недотримання процедури звільнення - не проведення службового розслідування за фактом появи ОСОБА_2 на роботі в нетверезому стані, прийшов до висновку про незаконність звільнення.
Проте такий висновок теж не відповідає нормам матеріального і процесуального права.
Відповідно до пункту 1 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 р. N 950 ( у редакції, чинній на час вчинення проступку) стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування:
у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян;
у разі недодержання ними законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства, порушення етики поведінки;
на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри.
Суд не з`ясував, з яких саме підстав повинно бути проведене службове розслідування, адже поява на роботі у стані алкогольного сп`яніння не належить до перелічених ознак, за якими роботодавець зобов`язаний проводити службове розслідування.
Не перевірені судом доводи позивачки щодо висунення вимоги в усній формі про проведення службового розслідування для зняття безпідставних звинувачень.
З урахуванням наведеного, судові рішення першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з підстав, передбачених частиною другою статті 227 КАС України (порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи), з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки згідно із частиною першою статті 220 КАС України касаційний суд позбавлений права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні.
При новому розгляді виправити допущені порушення та на підставі зібраних і досліджених доказів вирішити спір.
Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Скасувати судові рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 березня 2015 року, Київського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає

Судді: М.М. Олексієнко

В.В. Швець

І.В. Штульман