Справа № 822/195/16
Суддя: Данилюк У.Т.
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/195/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіДанилюк У.Т.
при секретаріГорячій Д.Л.
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області в особі Летичівського відділення про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 р. позивач звернувся в суд з позовом до Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області в особі Летичівського відділення, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 26.01.2016 року за № .

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, нараховані банком відповідно до умов договору та прощені згідно додаткової угоди, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню в порядку абз. "д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

Крім того, відповідно до п.п.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, як сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності;

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представники відповідача в задоволенні позовних вимог просили відмовити, оскільки позивача отримав дохід у вигляді додаткового блага (анульованої заборгованості) та зобов'язаний був задекларувати його в річній податковій декларації і сплатити податкове зобов'язання.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Так, судом встановлено, що посадовою особою відповідача була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб фізичною особою ОСОБА_3, за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, за результатами якої 31 грудня 2015 року складено акт №307/17-03/НОМЕР_2.

Зазначеним актом встановлено порушення п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України (далі - ПК України), внаслідок чого позивачем занижено податкове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 8888,95 грн.; та порушення пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України, а саме неподання декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік.

Такий висновок базується на тому, що фізична особа ОСОБА_3 отримала дохід у вигляді списання кредитної заборгованості за кредитним договором в сумі 53720,86 грн. та зобов'язана була задекларувати його в річній податковій декларації про майновий стан і доходи і сплатити податкове зобов'язання в сумі 8888,95 грн.

На підставі висновків вищенаведеного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 26 січня 2015 року за №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 11111,19 грн., з яких: 8888,95 грн. за основним платежем та 2222,24 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Судом встановлено та підтверджується сторонами, що між позивачем та АТ "Банк "Фінанси та кредит" було укладено кредитний договір №47-34/08-ДД від 26.06.2008 року.

Рішенням Тиврівського районного суду Віннцицької області від 16.09.2010 р. по справі №2-492/2010 р. задоволено частково позов ВАТ "Банк "Фінанси та кредит" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" 6910 (шість тисяч дев'ятсот десять) грн. 57 коп. основної суми боргу, 3119 (три тисячі сто дев'ятнадцять) грн. 99 коп. заборгованість з оплати відсотків, 70 (сімдесят) грн. заборгованість з оплати комісії, 3000 (три тисячі) грн.. пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків, комісії на загальну суму 13100 (тринадцять тисяч сто) грн. 56 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» судові витрати в сумі 222 (двісті двадцять дві) грн. 20 коп.

Додатковою угодою №1 від 25 березня 2014 р. до договору №47-34/08-ДД від 26 червня 2008 р. про відкриття відновлюваної кредитної лінії сторони визнали наявність боргу позичальника в розмірі 67151,07 грн. та домовились, що за умови повернення банку у строк до 25 березня 2014 р. заборгованості у розмірі 13430,21 грн. банком здійснюється прощення боргу в сумі 53720,86 грн.

27 березня 2014 р. за №103 позивачу була видана довідка про те, що вона виконала всі зобов'язання перед АТ "Банк" Фінанси та кредит", згідно кредитного договору №47-34/08-ДД від 26.06.2008 р., кредитні ресурси було надано за програмою "Дві двійки" у розмірі 7000 грн. Також у вказаній довідці відмічено, що кредит було погашено 25.03.2014 р.

Матеріали справи, в т.ч. акт перевірки не містять відомостей про складові прощеної банком суми боргу позивача (суми отриманого кредиту, пені та нарахованих процентів). Однак, враховуючи вищенаведені рішення суду, додаткову угоду та довідку, суд приходить до висновку, що тіло кредиту було позивачем погашено в повному обсязі, при цьому в результаті реалізації договірних правовідносин між банком та ОСОБА_3 останньою було повернуто суму більшу (13430,21 грн.), ніж була отримана нею в якості кредиту (7000 грн.).

Отже, прощена сума заборгованості фактично складається із неустойки за несвоєчасне повернення кредиту.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п.164.1 ст.164 ПК України, базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 п.164.1 ст.164 ПК України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК України.

Так, відповідно до абзацу "д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України (в редакції, чинній на момент прощення боргу), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Підпунктом 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання.

Таким чином, відсотки, нараховані боржнику внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Згідно з п.п.14.1.47, 14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

При цьому, відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України, доходи з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно з пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України, доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Таким чином, згідно ПК України визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Враховуючи, що кредит було погашено позивачем згідно умов додаткової угоди, прощена банком частина боргу у розмірі 53720,86 грн. складає розмір неустойки, що нараховувалась з 2010 р. внаслідок прострочення виконання зобов'язання.

Однак, суд вважає, що анульована (прощена) позивачу банком неустойка в такому розмірі не є доходом, отриманим як додаткове благо.

Згідно з ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 605 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Отже, відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту, є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України, зокрема нормами ЦК України. При цьому нарахування пені є лише засобом забезпечення виконання зобов'язання перед третьою особою - банком.

Прощені позивачу відсотки (пеня) не є його доходом та додатковим благом, оскільки, якщо сума кредиту надається безпосередньо позичальнику, то неустойка (в т.ч. пеня) ним не отримується, а банк вправі як стягувати її, так і не стягувати.

Отже, прощення пені (неустойки) у вигляді відсотків за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання регулюється між сторонами зобов'язання в межах договірних правовідносин цивільним законодавством.

На підставі наведеного суд вважає, що пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахована банком та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню згідно абз. "д" пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, тому, відповідно, позивач не був зобов'язаний включати до суми загального оподатковуваного доходу 53720,86 грн. прощеної (анульованої) пені за кредитним договором та подавати декларацію про майновий стан і доходи.

В іншому разі одна і та ж сама пеня змінить свій статус з "неоподаткованого доходу" на "оподатковуваний дохід" в залежності від того, у якій із сторін основного договору вона опиниться - у кредитора чи у боржника.

Це ставило б сторони в нерівні умови при отриманні однієї і тієї же самої пені, що суперечить такому принципу податкового законодавства, як рівність усіх платників перед законом (пп.4.1.2 п.4.1 ст. 4 ПК України).

Крім того, розмір нарахованих банком відсотків (які нараховувались ще з 2010 р.) значно перевищує суму боргу, та виходить за межі річної позовної давності, встановленої Цивільним кодексом України згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України. Також позивачем не приймалось самостійно рішення про анулювання (прощення) боргу, оскільки сторонами по договору кредиту фактично було узгоджено погашення зобов'язання на певних умовах.

Отже, прощена позивачу сума заборгованості не відповідає критеріям, визначеним згідно абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України.

Позивач також звертає увагу на те, що Законом України від 09.04.2015 року № 321-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань", який набрав чинності 07.05.2015 року, внесено зміни до ПК України, а саме пп.165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України (доходи, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу) доповнено абзацом другим такого змісту: сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Однак вказаною нормою не передбачено зворотної дії у часі норми права, яка встановлює правило поведінки або умови, за яких таке правило вступає в дію.

Водночас, абз. "д" підп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України закріплює саме правило поведінки та умови, за яких воно вступає в дію, та не передбачає відповідальність особи за вчинення цього правопорушення, оскільки санкція встановлена зовсім іншою статтею ПК України (п.123.1 ст. 123 ПК України), до якої жодні зміни, в тому числі, які скасовують або пом'якшують відповідальність особи, не вносились. Таким чином, вказана обставина не є підставою для висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Згідно з ч.1-2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, визначення податковим органом грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб за податковим повідомленням-рішенням від 26.01.2016 року за № є безпідставним.

Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідачем не доведено та судом не встановлено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні з позовом до суду позивачем було сплачено 551,20 грн., тому такі витрати слід присудити на його користь.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158-163, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області в особі Летичівського відділення від 26.01.2016 року за № .

Стягнути на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області в особі Летичівського відділення.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 15 березня 2016 року

Суддя/підпис/У.Т. Данилюк
"Згідно з оригіналом" Суддя У.Т. Данилюк