Справа № 821/4240/14
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" березня 2016 р. м. Київ К/800/28181/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - Інспекція)

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26.11.2014

та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015

у справі № 821/4240/14

за позовом ОСОБА_1

до Інспекції

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.08.2014 № 41599-15.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 26.11.2014 позов задоволено.

Постанову мотивовано тим, що нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки не проводилася, а визначення платникові грошового зобов'язання із земельного податку виходячи з нормативної грошової оцінки ріллі по області без урахування цільового призначення такої ділянки не відповідає вимогам податкового законодавства, що регулює розглядувані правовідносини. Також суд зазначив про відсутність у податкового органу права ініціювати внесення змін до договору оренди землі щодо розміру орендних платежів.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 назване рішення суду першої інстанції змінено шляхом виключення з мотивувальної частини зазначеної постанови Херсонського окружного адміністративного суду висновку про відсутність у Інспекції права переглядати установлений розмір орендної плати; в решті ухвалене у справі рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з касаційною скаргою Інспекції, в якій вона просить скасувати оскаржувані судові рішення та повністю відмовити у задоволенні даного позову. На обґрунтування касаційних вимог скаржник зазначає, що при визначенні обсягу податкового обов'язку платника зі сплати орендної плати за спірну земельну ділянку відповідачем було використано нормативну грошову оцінку ріллі по області, визначену у договорі оренди земельної ділянки від 31.05.2011.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне частково задовольнити розглядувані касаційні вимоги виходячи з такого.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що за договором оренди земельної ділянки від 31.05.2011, укладеним позивачем (орендар) та Голопристанською районною державною адміністрацією (орендодавець), позивачеві було передано у строкове платне користування земельну ділянку площею 145,80 га, зайняту внутрішніми водами (водоймами, озерами, лиманами) на території Бехтерської сільської ради.

Нормативна грошова оцінка цієї ділянки не проводилась. Відповідно до пункту 8 договору орендна плата за вказану земельну ділянку становить 0,9% від нормативної грошової оцінки землі (ріллі по області) на рік, що складає 17300 грн. на рік.

Підставою для збільшення позивачеві грошового зобов'язання з орендної плати на 47575 грн. за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням слугував висновок Інспекції про невідповідність розміру зазначеного платежу положенням підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК (з урахуванням змін, внесених до цієї статті Законом України від 29.03.2014 № 1166 «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні»).

Приймаючи рішення про задоволення цього позову, суди виходили, зокрема, з того, що відсутність затвердженої в установленому законом порядку нормативної грошової оцінки земельних ділянок (покладеної в основу донарахування позивачеві оспорюваних сум грошових зобов'язань з земельного податку) виключає можливість обчислення суми цього податку, який підлягає сплаті позивачем.

Втім відсутність нормативної грошової оцінки земельної ділянки дає підстави для віднесення спірної земельної ділянки до категорії земель, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно з пунктом 271.1 статті 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є:

нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;

площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Таким чином, відсутність установленої нормативної грошової оцінки земельної ділянки не є перешкодою для визначення дійсного обсягу податкового обов'язку платника податку - орендодавця зі сплати орендних платежів.

Як вбачається з установлених судами обставин справи, спірна земельна ділянка належить до земель водного фонду відповідно до статті 4 Водного кодексу України.

Згідно з пунктом 280.1 статті 280 ПК ставка податку за земельні ділянки на землях водного фонду встановлюється у розмірі 0,3 відсотка від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.125 пункту 14.1 статті 14 ПК,

нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XII, глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 № 213 затверджено Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів.

Відповідно до пункту 4 цієї Методики нормативна грошова оцінка земель здійснюється послідовно по: Україні, Автономній Республіці Крим і областях, кадастрових і адміністративних районах, сільськогосподарських підприємствах, окремих земельних ділянках.

Пунктом 13 названої Методики передбачено, що нормативна грошова оцінка гектара орних земель, земель під багаторічними насадженнями, природними сіножатями і пасовищами визначається за формулою 3 і вихідними даними регіонів.

Показники нормативної грошової оцінки 1 гектара сільськогосподарських угідь (ріллі та перелогів, багаторічних насаджень, природних сіножатей, пасовищ) у середньому по Україні та в розрізі регіонів України оприлюднюються Держземагенством України. Так, відповідно до вказаної Методики була проведена нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь в Україні станом на 01.07.1995; у подальшому зазначену нормативну оцінку було проіндексовано з урахуванням визначеного Кабінетом міністрів України коефіцієнту змін у рентному доході. Дані про показники нормативної грошової оцінки 1 гектара сільськогосподарських угідь оприлюднюються на сайті Держземагентства України. Зокрема, грошова оцінка 1 га ріллі та перелогів станом на 01.01.2012 у Херсонській області складала 23151, 1 грн/га.

А відтак у даному разі для правильного вирішення цього спору судам слід було встановити, яку суму земельного податку повинна була сплатити ОСОБА_1 виходячи з наведених правил оподаткування та за наслідками встановленого перевірити правильність здійсненого Інспекцією нарахування.

При цьому судам слід врахувати таке.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136. пункту 14.1 статті 14 ПК).

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК).

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК (у редакції, що діяла з 01.01.2014 по 30.03.2014) встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (який набрав чинності 01.04.2014) наведену норму викладено в такій редакції: розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Таким чином, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Аналіз наведених норм матеріального права свідчить на користь висновку про те, що річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу, та в будь-якому разі не може бути меншим визначеного цим законодавчим приписом мінімального платежу незалежно від умов договору оренди.

Таким чином, оскільки вирішення цього спору потребує установлення додаткових обставин, тоді як відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна інстанція позбавлена права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, ухвалені у справі судові акти підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд для усунення зазначених процесуальних недоліків шляхом визначення суми орендної плати, що мала бути сплачена позивачем у 2014 році, з урахуванням висновків та вказівок касаційного суду, викладених в цій ухвалі.

За таких обставин, керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області задовольнити частково.

2. Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26.11.2014 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 у справі № 821/4240/14 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько