Справа № 813/6397/15
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року № 813/6397/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.

за участю : секретаря судового засідання Капустинської Н.М.

за участю : представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Леус М.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання бездіяльності протиправною та зобов»язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, з урахуванням уточнених позовних вимог просить : визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк» щодо не включення ОСОБА_3 до переліку вкладників ПАТ «Укргазпромбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов»язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк» надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількостів вкладників за рахунок ОСОБА_3, яким необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Укргазпромбанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов»язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3 до загального реєстру вкладників ПАТ «Укргазпромбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; визнати незаконними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк», щодо включення ОСОБА_4 до загального реєстру акцептованих вимог кредиторів в частині сум за договором дарування від 28.03.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Сенів А.Б. за реєстрованим №457, що знаходяться на банківському рахунку ОСОБА_4 (НОМЕР_1); визнати незаконними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк», щодо включення ОСОБА_5 до загального реєстру акцептованих вимог кредиторів в частині сум за договором дарування від 28.03.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Сенів А.Б. за реєстрованим №461, що знаходяться на банківському рахунку ОСОБА_5 (НОМЕР_2).

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно яких, на її думку, їй має бути виплачена гарантована сума відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Зазначила, що відповідачами в порушення вимог чинного законодавства не включено ОСОБА_3 до переліку вкладників та Загального реєстру вкладників ПАТ «Укргазпромбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором дарування 28 березня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Сенів А.Б. за реєстровим №457, за яким ОСОБА_4 подарувала, а позивач прийняла в подарунок грошові кошти в сумі 19 005,58 грн. (дев»ятнадцять тисяч п»ять гривень 58 копійок), що знаходяться на банківському рахунку ОСОБА_4 (НОМЕР_3) та договором дарування від 28 березня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Сенів А.Б. за реєстровим №461, за яким ОСОБА_5 подарував, а позивач прийняла в подарунок грошові кошти в сумі 32 729,38 грн. (тридцять дві тисячі сімсот двадцять дев»ять гривень 38 копійок), що знаходяться на банківському рахунку ОСОБА_5 (НОМЕР_4), що порушує її майнові права.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав наведених у уточненій позовній заяві, просить позов задовольнити повністю.

Відповідач 1,2 подали письмові заперечення по суті заявлених позовних вимог з яких вбачається, що позивач правомірно не включений до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО, оскільки на їх думку: ОСОБА_3 не є вкладником банку тому що, між ним та банком договір банківського рахунку чи вкладу не укладався, а також він не є власником іменного депозитного сертифікату; ОСОБА_4 та ОСОБА_5 включені Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» до реєстру акцептованих вимог кредиторів за подарованими коштами, а тому не можна допускати подвійного стягнення.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, з підстав наведених у письмових запереченнях, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач 3,4 подали пояснення на адміністративний позов, в яких вказують, що визнають адміністративний позов повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Між Публічним акціонерним товариством «Укргазпромбанк» (банк) та ОСОБА_4, було укладено договір за №3 про відкриття та обслуговування банківського рахунку з видачею платіжної картки.

28 березня 2015 року за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Сенів А.Б. за реєстровим №457, ОСОБА_4 подарувала грошові кошти в сумі 19 005,58 грн. (дев»ятнадцять тисяч п»ять гривень 58 копійок), що знаходились на банківському рахунку (НОМЕР_3) та 30 березня 2015 року надала директору відділення ПАТ «Укргазпромбанк» заяву, в якій покликаючись на договір дарування №457 від 28.03.2015 року просила перерахувати та/або видати обдарованій ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 19 005,58 грн.

28 березня 2015 року за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Сенів А.Б. за реєстровим №4461, ОСОБА_5 подарував грошові кошти в сумі 32 729,38 грн. (тридцять дві тисячі сімсот двадцять дев»ять гривень 38 копійок), що знаходяться на банківському рахунку ОСОБА_5 (НОМЕР_4) та 30 березня 2015 року надав директору відділення ПАТ «Укргазпромбанк» заяву, в якій покликаючись на договір дарування №461 від 28.03.2015 року просив перерахувати та/або видати обдароваій ОСОБА_3 подаровані кошти в сумі 32 729,38 гривень.

12 травня 2015 року відповідач-2 листом відмовив ОСОБА_4 у здійсненні перерахунку коштів на ім'я обдарованого ОСОБА_3.

Судом встановлено, що відповідно зі свідоцтвом від 03.12.2015 року, яке видане приватним нотаріусом ЛМНО Сенів А.Б., ним було передано від імені ОСОБА_3 до ПАТ «Укргазбанк» 25 травня 2015 року заяву з вимогою про перерахування на його ім'я грошових коштів, які йому подаровані за договором дарування від 28 березня 2015 року за реєстровим №461 в сумі 32 729,38 грн. (тридцять дві тисячі сімсот двадцять дев»ять гривень 38 копійок), що знаходились на банківському рахунку (НОМЕР_4) ПАТ «Укргазпромбанк». А також, що відповідно зі свідоцтвом від 03.12.2015 року, яке видане приватним нотаріусом ЛМНО Сенів А.Б., ним було передано від імені ОСОБА_3 до ПАТ «Укргазбанк» 25 травня 2015 року заяву з вимогою про перерахування на його ім'я грошових коштів, які йому подаровані за договором дарування від 28 березня 2015 року за реєстровим №457, в сумі 19 005,58 грн. (дев»ятнадцять тисяч п»ять гривень 58 копійок), що знаходились на банківському рахунку (НОМЕР_3) ПАТ «Укргазпромбанк».

В силу ст.718 ЦК України, предметом договору дарування можуть бути грошові кошти.

Відповідно до ст. 722 ЦК України, право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Тобто обдарована - ОСОБА_3 став власником коштів, які вона отримала за наведеними вище договорами дарування, про що свідчать її підписи на цих договорах дарування.

Будь які заперечення відповідачів щодо володільця коштів конфліктують із нормою ст.204 ЦК України, якою встановлено презумпцію правомірності правочину, дійсність якого не уневажено судом чи законом.

Згідно п. 3 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад- кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

ОСОБА_3 будучи власником грошових коштів в сумі 32 729,38 грн. (тридцять дві тисячі сімсот двадцять дев»ять гривень 38 копійок), що знаходились на банківському рахунку (НОМЕР_4) ПАТ «Укргазпромбанк» та власником грошових коштів в сумі 19 005,58 грн. (дев»ятнадцять тисяч п»ять гривень 58 копійок), що знаходились на банківському картковому рахунку (НОМЕР_3) ПАТ «Укргазпромбанк» є відповідно вкладником. Іншого правового статусу передбаченого законодавством про банківську діяльність не має.

Висновок представника відповідача у запереченнях, що між ОСОБА_3 і банком не укладалось договори банківського рахунку чи вкладу, а також він не є власником іменного депозитного сертифікату - нормативно неогрунтований.

Вищенаведені норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перебувають у системному зв'язку із ч. 1 ст. 1063 ЦК України, яка вказує, що фізична або юридична особа може укласти договір банківського вкладу (зробити вклад) на користь третьої особи. Ця особа набуває права вкладника з моменту пред'явлення нею до банку першої вимоги, що випливає з прав вкладника, або вираження нею іншим способом наміру скористатися такими правами.

Такі вимоги ОСОБА_3 робила тричі:

- у березні 2015 року, шляхом подання заяви;

- у травні 2015 року, шляхом подання нотаріальної вимоги про перерахунок коштів;

- у вересня 2015 року, шляхом подання вимоги Уповноваженій особі ФНВФО.

А тому з цього часу і являється вкладником банку, а відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», має право на відшкодування коштів за вкладами.

16 вересня 2015 року Постановою Правління Національного банку України від 14.09.2015 № 602 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 14.09.2015 № 168 про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» (далі - ПАТ «Укргазпромбанк») та призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк».

19 вересня 2015 року в офіційному друкованому виданні - газеті «Голос України» № 174 (6178) було опубліковано оголошення.

Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачами, позивач, дізнавшись про відсутність в загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, звернувся до Уповноваженої особи Фонду із заявою 29 вересня 2015 року, в розгляді якої було відмовлено.

Позивач посилаючись на протиправну бездіяльність відповідачів щодо не включення її до переліку та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною першою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути більшою 200 000.00 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За правилами частин першої-третьої статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з частиною п'ятою статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частина шоста статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860 (далі - Положення) уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Пунктом 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як зазначено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Згідно з частиною другою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частина третя статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Частина перша статті 203 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Частина третя цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до частин першої та четвертої статті 70 цього Кодексу, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Крім того, в силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Враховуючи викладене, на думку суду, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, на думкусуду, відповідачами не доведено правомірність та обґрунтованість підстав для не включення позивача до переліку та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою -третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст. ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задоволити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк» щодо не включення ОСОБА_3 до переліку вкладників ПАТ «Укргазпромбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов»язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк» надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількостів вкладників за рахунок ОСОБА_3, яким необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Укргазпромбанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов»язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3 до загального реєстру вкладників ПАТ «Укргазпромбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Визнати незаконними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк», щодо включення ОСОБА_4 до загального реєстру акцептованих вимог кредиторів в частині сум за договором дарування від 28.03.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Сенів А.Б. за реєстрованим №457, що знаходяться на банківському рахунку ОСОБА_4 (НОМЕР_1).

Визнати незаконними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк», щодо включення ОСОБА_5 до загального реєстру акцептованих вимог кредиторів в частині сум за договором дарування від 28.03.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Сенів А.Б. за реєстрованим №461, що знаходяться на банківському рахунку ОСОБА_5 (НОМЕР_2).

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 2012 (дві тисячі дванадцять )грн. 80 грн відповідно до квитанцій №16,17,18 від 08.12.2015 року та квитанції №129 від 17.02.2016 року.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 14 березня 2016 року.

Суддя Гулкевич І.З.