Справа № 821/3719/15-а
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/3719/15-а
11 год. 30 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Вітічак О.Р.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників відповідача - Насєки М.В., Теньшової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій, зобов'язання утриматися від вчинення певних дій,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП) звернувся до суду із позовом до державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.03.2014 р. № про збільшення ФОП ОСОБА_1 суми грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 1025710,30 грн., № про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 895517,41 грн. та рішення від 24.03.2014 р. № 7 про застосування штрафних санкцій у розмірі 153201,23 грн., а також зобов'язати відповідача утриматися від виконання спірних рішень.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що у зв'язку із реорганізацією органів державної податкової служби протягом 2014 року, ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області ліквідована, а її правонаступником є Херсонська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області.

Згідно зі ст. 55 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином суд, зважаючи на приписи ст. 55 КАС України та відомості, що зазначені в ЄДРПОУ станом на 10.03.2016р., допустив процесуальне правонаступництво, в зв'язку з чим відповідачем у даній справі слід вважати Херсонську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Херсонській області.

Позивач та його представники у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Суду пояснили, що у грудні 2013 року відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання позивачем вимог податкового законодавства, за результатами якої складено акт перевірки, що став підставою для прийняття спірних рішень. На думку позивача, податковий орган, проводячи перевірку, порушив вимоги статті 75, 77, 81 Податкового кодексу України, оскільки перевірка проведена за відсутності ФОП ОСОБА_1, без належного вручення йому наказу та повідомлення про проведення перевірки, без надання акту перевірки для ознайомлення та його підпису. Також представник позивача наголосила, що перевірка проведена у приміщенні податкового органу, а не за місцезнаходження позивача, що є незаконним, оскільки відповідачем не були досліджені всі первинні бухгалтерські документи, чим порушено права ФОП, як платника податків. Зазначене, на думку позивача, свідчить про безпідставність обчислення грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та ПДВ за спірними податковими повідомленнями - рішеннями і тому вони підлягають скасуванню.

Представники відповідача проти позовних вимог заперечували, мотивуючи тим, що при проведенні планової перевірки дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог податкового законодавства відповідачем дотримано норми Податкового кодексу України щодо проведення планових перевірок, зокрема, вказана перевірка передбачена планом-графіком, щодо її проведення винесено наказ, який своєчасно надіслано позивачу разом із повідомленням про проведення перевірки та отримано останнім особисто за десять днів до проведення заходу контролю. Перевірка проведена за відсутності ФОП ОСОБА_1, оскільки підприємець не знаходився за адресою, що внесена до ЄДРПОУ як місцезнаходження ФОП, про що складено акт. Крім того, представники відповідача зазначили, що у телефонному режимі позивача неодноразово повідомляли про дату проведення перевірки та пропонували надати необхідні документи, проте ФОП ОСОБА_1 не виконав вимоги податкового органу. Відповідно до приписів Податкового кодексу України, Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", платник податків показники податкової звітності, у тому числі витрати, зобов'язаний формувати на підставі первинних бухгалтерських документів та податкових накладних. Якщо до закінчення перевірки ці документи платником податків не були надані ревізору, то за п. 44.6 ст.44 ПК України вважається, що такі документи були відсутні на момент складання податкової звітності. Відсутність первинних документів позбавляє платника податків на формування у податковій звітності показників витрат та податкового кредиту. Позивачем не надано жодних первинних документів ні на день складання акту перевірки, ні під час оскарження висновків перевірки до ГУ Міндоходів в Херсонській області, тобто до закінчення перевірки позивачем не надано документів, що підтверджували його витрати за 2010-2012 роки, а тому ці обставини використані для обчислення грошових зобов'язань з податків за спірними податковими повідомленнями - рішеннями. За наведених підстав відповідач вважає складення спірних податкових повідомлень - рішень та рішення про застосування штрафних санкцій правомірними, а тому просить суд відмовити позивачеві у їх скасуванні.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд встановив наступні обставини.

На підставі плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на 4 квартал 2013 року, наказу від 19.11.2013 р. № 673, направлення від 29.11.2013 р. № 569/21-03-17-02, виданого головному державному ревізору-інспектору Теньшовій І.О., вказаною посадовою особою у період з 29.11.2013р. по 12.12.2013 р. проведена документальна планова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2012р. дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, за результатами якої складено акт перевірки від 19.12.2013 р. № 1820/21-03-17-02/НОМЕР_2 (далі-Акт № 1820).

29.11.2013 р. посадовими особами відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у м. Херсоні складено акт № 20/21-03-17-02/НОМЕР_2 про відмову ФОП ОСОБА_1 від допуску до перевірки.

За висновками Акту № 1820 відповідачем складені:

- податкове повідомлення - рішення від 24.03.2014 р. № про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1025710,30 грн. у зв'язку із завищенням платником податків податкового кредиту, наведеного у деклараціях з ПДВ за жовтень-грудень 2010 року на суму 142730,00 грн. та завищенням складу податкового кредиту за 2011 рік у сумі 333427,00 грн., за 2012 рік на 406229,00 грн.;

- податкове повідомлення - рішення від 24.03.2014 р. № про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 895517,41 грн. у зв'язку із заниженням ФОП ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб за 2010-2012 роки на загальну суму 736490,24 грн.;

- рішення від 24.03.2014 року № 7 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 153201,23 грн. за донарахування податковим органом своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Як вбачається зі змісту Акту № 1820 документальна планова виїзна перевірка проведена за адресою: м. Херсон, вул. Куліка, б. 143-А за відсутності ФОП ОСОБА_1 При перевірці використано: особова справа підприємця, податкові декларації про майновий стан і доходи, податкові декларації з ПДВ, звіти про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого ЄВ, звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого ЄВ, інформація на ФОП, отримана з Центральної бази даних Держреєстру фізичних осіб-платників податків за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2012 р., інформація про зустрічні звірки з питань взаємовідносин ФОП ОСОБА_1 з іншими суб'єктами-контрагентами за період, що перевірявся.

У судовому засіданні представник відповідача-головний державний ревізор-інспектор ОСОБА_5 пояснила, що наказ та повідомлення про проведення перевірки позивач отримав засобами поштового зв'язку за десять днів до проведення перевірки. Проте, прийшовши 29.11.2013 р. на перевірку за адресою, яка відповідно до відомостей ЄДРПОУ є юридичною адресою ФОП - АДРЕСА_1, ФОП ОСОБА_1 за вказаною адресою не знаходився. Представник відповідача стверджувала, що вона особисто неодноразово телефонувала позивачу про необхідність надання первинних бухгалтерських документів для проведення перевірки, проте ФОП нічого не надав, а тому перевірка була проведена у приміщенні ДПІ у м. Херсоні за наявності тих документів, які були в податкового органу та зазначені в Акті № 1820.

Надаючи оцінку доводам позивача про незаконність спірних рішень з підстав незаконності проведення перевірки, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Повноваження органів, що здійснюють податковий контроль, порядок та способи його здійснення контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів встановлено главою 5 (статті 61,62) та главою 8 (статті 75-86) Податкового кодексу України (далі - ПК України), норми якого суд застосовує в редакції, чинній на час проведення документальної планової перевірки позивача.

Пунктом 75.1. ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (пп. 75.1.2. п. 75.1. ст. 75 ПКУ).

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Пунктом 77.4 ст. 77 ПК України встановлено, що про проведення документальної планової перевірки керівником органу державної податкової служби приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Судом встановлено, що позивач отримав наказ про проведення перевірки засобами поштового зв'язку 21.11.2013 р. Дана обставина позивачем не заперечується.

Незважаючи на отримання наказу про перевірку, позивач не попустив посадову особу податкового органу до проведення заходу контролю, про що складено акт про не допуск від 29.11.2013 р. У судовому засіданні позивач пояснив, що не допустив відповідача до проведення перевірки, оскільки оскаржував наказ від 19.11.2013 р. № 673 у судовому порядку.

Разом з цим, відповідач провів документальну планову виїзну перевірку в приміщенні податкового органу, взявши до уваги дані про платника податків - ФОП ОСОБА_1, які були наявні у відповідача (податкові декларації про майновий стан і доходи, податкові декларації з ПДВ, звіти про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого ЄВ, звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого ЄВ, інформація на ФОП, отримана з Центральної бази даних Держреєстру фізичних осіб-платників податків за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2012 р).

Вказані документи слугували підставою для висновків податкового органу про порушення позивачем ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", ст. 22 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", оскільки ФОП ОСОБА_1 включено до складу валових витрат без належного документального підтвердження витрати у 4 кварталі 2010 року та за 2011-2012 роки, що призвело до завищення складу податкового кредиту, а відтак - до збільшення ФОП ОСОБА_1 суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1025710,30 грн. Також за висновками перевірки позивачем занижено суму єдиного внеску з чистого оподаткованого доходу, в зв'язку з чим ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 895517,41 грн.

Суд критично оцінює висновки відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства, здійснені податковим органом за результатами документальної планової виїзної перевірки, проведеної у наведений вище спосіб, враховуючи наступне.

Вимоги до підтвердження даних, наведених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК. Так, згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Як зазначено у пп. 75.1.2. п. 75.1. ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, що проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів.

Таким чином, обов'язковою умовою для нарахування платнику податків грошового зобов'язання за результатами проведення документальної планової виїзної перевірки є перевірка даних податкового обліку платника податку на підставі первинних бухгалтерських документів.

Відповідачем дані вимоги ПК України при проведенні перевірки не дотримано.

Разом з цим суд звертає увагу на те, що норми Податкового кодексу України, зокрема, стаття 94, передбачають застосування адміністративного арешту майна платника податків, як винятковий спосіб забезпечення виконання таким платником обов'язків, визначених ПК України, в тому числі щодо обов'язку допускати посадових осіб до проведення документальної перевірки.

Відповідно до п.п. 94.2.3. п. 94.2. ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Отже, у разі відмови платника податків допустити посадових осіб контролюючого органу до перевірки за умови дотримання податковим органом вимог законодавства щодо порядку та підстав проведення документальної планової виїзної перевірки, до такого платника податків застосовується адміністративний арешт майна, як спосіб забезпечення виконання останнім своїх обов'язків.

На думку суду, відповідач не вжив заходів, передбачених статтею 94 ПК України, для виконання позивачем обов'язку допустити ревізора-інспектора до проведення планової виїзної перевірки.

Також необхідно зауважити, що ФОП ОСОБА_1 оскаржено наказ від 19.11.2013 р. № 673 про призначення перевірки у судовому порядку ще до проведення перевірки, що розпочата 29.11.2013 р., про що свідчить ухвала про відкриття провадження від 28.11.2013 р. у справі № 821/4462/13-а. Тобто, перевірка проводилась відповідачем у той час, як наказ про її призначення було оскаржено до суду.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що висновки перевірки органу державної податкової служби, які викладені в акті від 19.12.2013 р. № 1820/21-03-17-02/НОМЕР_2 не можуть бути підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних санкцій, оскільки доводи податкового органу про відсутність документального підтвердження витрат та податкового кредиту позивача за 2010-2012 роки є недоведеними з вини податкового органу та не можуть бути використані для обчислення грошових зобов'язань за наслідками документальної перевірки платника податків.

За таких обставин суд скасовує спірні ППР та рішення про застосування штрафних санкцій як такі, що прийняті без законних на те підстав.

Суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача утриматися від виконання спірних ППР та рішення про застосування штрафних санкцій, зважаючи на необґрунтованість.

Таким чином суд частково задовольняє позовні вимоги ФОП ОСОБА_1

Розподіл судових витрат суд здійснює за правилами статті 94 КАС України, за якою якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позову в частині немайнової вимоги, то на користь позивача належить присудити судові витрати у розмірі 4712,00 грн. (6090,00 - 1378,00).

Керуючись ст. ст. 94, 158- 163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.03.2014р. № про збільшення ФОП ОСОБА_1 суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1025710,30 грн.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.03.2014р. № про збільшення ФОП ОСОБА_1 суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 895517,41 грн.

Визнати протиправними та скасувати рішення від 24.03.2014 року № 7 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 153201,23 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_2) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 4712 (чотири тисячі сімсот дванадцять) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області () шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 14 березня 2016 р.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 8.3.3