Справа № 804/20746/14
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року м. Київ К/800/43140/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування постанови, за касаційною скаргою Головного управління юстиції у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року,-

у с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУПФУ) звернулось з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - ВДВС) в якому просило скасувати постанову державного виконавця від 21 листопада 2014 року про накладення штрафу у розмірі 1360,0 гривень (далі - спірна постанова).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на незаконність спірної постанови та протиправність дій державного виконавця щодо її винесення, а тому просив задовольнити позов.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Оскаржуваною постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою позов задоволено.

У касаційній скарзі Головне управління юстиції у Дніпропетровській області, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить його рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов суд апеляційної інстанції, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що підстав для накладення на позивача штрафу не було.

Судами встановлено, що постановою від 7 липня 2014 року відповідач відкрив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 25 червня 2014 року № 2а-175/2841/13 про перерахунок позивачу пенсії та надав строк для його добровільного виконання до 14 липня 2014 року.

В процесі виконання вищевказаного виконавчого листа постановою державного виконавця від 11 листопада 2014 року на боржника накладено штраф у розмірі 680,00 гривень за невиконання рішення суду у встановлений для добровільного виконання строк без поважних причин.

Спірною постановою на позивача накладено штраф у подвійному розмірі в порядку статті 89 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХIV, в редакції, чинній на період винесення спірної постанови).

Так, відповідно до статті 1 Закону № 606-ХIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення, здійснюється відповідно до статті 75 Закону № 606-ХIV.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 Закону № 606-ХIV.

За змістом частини 1 статті 89 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника у відповідному розмірі, передбаченому в цій же статті.

Отже, законодавець передбачив негативні наслідки (штрафні санкції) за невиконання в обумовлений строк відповідного рішення, без поважних причин.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року (справа 804/19300/14), скасовано постанову державного виконавця від 11 листопада 2014 року про накладення штрафу у розмірі 680,0 гривень, встановлено відсутність підстав для накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду, оскільки Пенсійним фондом підтверджено відповідними доказами нарахування та виплату пенсії ОСОБА_4 із розрахунку 90 відсотків грошового забезпечення.

Так, у відповідності з вимогами частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовими рішеннями в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку, що судовим рішенням, яке набрало законної сили встановлено відсутність підстав для накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду, а тому підстав для накладення повторного штрафу, що є предметом спору в даній справі, не було.

За таких обставин, рішення апеляційного суду про задоволення позовних вимог відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги його висновків не спростовують, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління юстиції у Дніпропетровській області відхилити, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало