Справа № 806/4605/14
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" лютого 2016 р. м. Київ К/800/4244/15

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Державного підприємства «Підприємство Райківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№ 73)»

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 14.11.2014 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2014 року

у справі № 806/4605/14

за позовом Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

до Державного підприємства «Підприємство Райківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№ 73)»

про надання дозволу на продаж майна,

встановив:

Бердичівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області звернулась до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства «Підприємство Райківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№ 73)» про надання дозволу на продаж майна.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 14.11.2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2014 року, позов задоволено. Надано Бердичівській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області дозвіл на продаж майна підприємства Райківської виправної колонії № 73, яке перебуває у податковій заставі, на погашення податкового боргу у сумі 73 504, 53 грн.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати.

Згідно із пунктом 1 частини першої ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі відсутності клопотань усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за Підприємством Райківської виправної колонії № 73 рахується заборгованість у загальній сумі 73 504, 53 грн., з яких: 48 408, 29 грн. - заборгованість з земельного податку та 20 758, 93 грн. - з податку за спеціальне користування води.

Податковим органом вручена відповідачу перша податкова вимога від 29.20.2001 року № 1/97 та друга податкова вимога від 15.10.2002 року № 2/470, які в судовому порядку не оскаржено.

Бердичівською ОДПІ було проведено опис майна підприємства Райківської виправної колонії № 73, про що складено акт опису активів, самостійно виділених платником податку для продажу від 16.11.2010 року № 14.

Задовольняючи позов щодо надання дозволу на продаж майна, яке перебуває у податковій заставі, суди попередніх інстанцій виходили з того, що заходи, які вживались Бердичівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області для погашення податкового боргу відповідача, бажаних наслідків не дали, в зв'язку із тим, що постановою державного виконавця ДВС Бердичівського МРУЮ від 16.10.2013 року накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках підприємства Райківської виправної колонії № 73. Докази сплати відповідачем податкового боргу в розмірі 73 504, 53 грн. відсутні.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, вважає рішення судів попередніх інстанцій передчасними, оскільки вони ухвалені не на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України).

Згідно із п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

У відповідності до абз. 2 п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (абз. 3 п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України).

В силу п. 95.4 ст. 94 Податкового кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З аналізу наведених норм слідує, що законодавець встановив особливий порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетами і визначив перелік заходів, які повинен здійснити орган стягнення в певній послідовності на виконання власних повноважень.

Надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, можливе лише за умови недостатності коштів, які перебувають у власності такого платника податків, та після звернення до суду із вимогою про стягнення коштів такого платника податків з рахунків в банку або за рахунок готівки.

Таким чином, у даній справі підлягають встановленню обставини щодо здійснення податковим органом заходів, спрямованих на стягнення грошових коштів відповідача з рахунків, відкритих у банках, а також заходів щодо стягнення готівкових коштів, оскільки постанова держаного виконавця про накладення арешту на кошти не є доказом на підтвердження здійснення заходів щодо погашення податкового боргу відповідача шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності або відсутності таких коштів.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України постанова складається, зокрема з мотивувальної частини із зазначенням: встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при прийнятті постанови, і положення закону, яким він керувався.

Аналогічні вимоги визначені у статті 206 Кодексу адміністративного судочинства України для ухвали суду апеляційної інстанції.

В свою чергу, судами першої та апеляційної інстанції при встановленні обставин щодо суми податкового боргу, на погашення якого подано позов щодо надання дозволу на продажу майна, не перевірено доводи платника податків щодо сплати за період з 2012 року по листопад 2014 року збору за спеціальне використання води в сумі 45 600, 00 грн. та земельного податку на суму 18 300, 00 грн. та не з'ясовано як це вплинуло на погашення заборгованості.

Таким чином, обставини щодо дійсної суми податкового боргу відповідача та виконання позивачем всіх приписів Податкового кодексу України щодо процедури погашення податкового боргу в примусовому порядку за рахунок коштів платника податків судами не встановлювались.

Отже, судами допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв'язку із чим справа відповідно до ч. 2 ст. 227 КАС України підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

За таких обставин касаційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Підприємство Райківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№ 73)» задовольнити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 14.11.2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2014 року у справі № 806/4605/14 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та не може бути оскаржена.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук