Справа № 2-а-6027/11
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2011-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-6027/11
ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
постанова

іменем україни

31 травня 2011 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

за участю

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання бездіяльності неправомірної, зобовязання нарахувати і стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як «дитині війни»,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2008 року позивач звернувся з вказаним позовом до Ленінського районного суду м.Миколаєва. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» належить до соціальної категорії громадян «діти війни» та має право на одержання допомоги в розмірі, встановленому статтею 6 цього Закону. Проте, вказана допомога в 2006 2007 роках йому не нараховувалася і не виплачувалася, що є порушенням конституційних прав на соціальний захист. У звязку із цим, просив суд визнати неправомірною бездіяльність відповідача та зобовязати його здійснити нарахування недоотриманої державної соціальної допомоги за 2006 2007 роки та стягнення з нього 2733,30 грн.

Справа розглядалася Ленінським районним судом м.Миколаєва 11.11.2008, однак постанова суду буда скасована ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2010, а справу направлено на новий розгляд до Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Оскільки, відповідно до діючого час подання позову законодавства, розгляд даної справи здійснювався в загальному порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України), а тому суд вважає, що розгляд справи повинен відбуватися в загальному порядку.

Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача проти позову заперечувала з підстав наведених у заперечені.

Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, суд приходить до наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Із матеріалів справи вбачається, що позивач народився 17.09.1938 і отримує пенсію за віком та відповідно до статті 1 наведеного вище Закону належить до категорії громадян, яким встановлено статус «дитини війни».

Дата народження позивача, вид пенсії та правовий статус як «дитини війни» підтверджуються даними паспорту серії ЕО номер 463797, виданого Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 20.01.1998, та пенсійним посвідченням, виданим 07.07.2005 на імя позивача.

Із змісту позову вбачається, що предметом спору є невиплата відповідачем позивачу в повному розмірі щомісячної соціальної допомоги, передбаченої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до пункту 17 статті 77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на 2006 рік зупинено.

Законом України від 19.01.2006 № 3367-IV «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» були внесені зміни до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік", відповідно до яких виключено пункт 17 статті 77, а статтю 110 викладено в такій редакції: «Установити, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджуються з 01.01.2006 поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету».

Проте, Кабінетом Міністрів України протягом 2006 року рішення на виконання вимог статті 110 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" не приймалися.

Вказані положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" не були визнані неконституційними, а тому в задоволенні позовних вимог щодо нарахування щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за 2006 рік слід відмовити.

Згідно з пунктом 12 частини першої статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" призупинено на 2007 рік, з урахуванням статті 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Статтею 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункт 12 статті 71 та статті 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже спірні відносини з 09.07.2007 по 31.12.2007 врегульовано статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції Закону, яка діяла з 01.01.2006.

Суд вважає за потрібне вказати, що розрахунок розміру мінімальної пенсії за віком, з якої має обчислюватись вказане підвищення, необхідно проводити з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, оскільки іншого розміру такої пенсії законодавством не передбачено. Такий висновок відповідає положенням частини сьомої статті 9 КАС України.

Станом на спірний період розмір мінімальної пенсії за віком визначений був лише статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове соціальне страхування" і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За приписом статті 22 Конституції України зміст та обсяг існуючих прав і свобод не може бути звужений при прийнятті нових чи внесенні змін у діючі закони, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За таких обставин відповідач, до повноважень якого відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.05.2002 за № 442/6730, належить призначення (здійснення перерахунку) і виплата пенсій та інших виплат відповідно до чинного законодавства, зобовязаний був вчасно нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії, встановлене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Щодо встановлення судовим рішенням розміру невиплаченої надбавки до пенсії, який вказано у позові, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як суд не може перебирати на себе функцію державного органу, на який законодавством покладено обовязок з нарахування такої надбавки.

Згідно частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд бере до уваги положення частини другої цієї статті, згідно з якими в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник відповідача не надала суду достатніх доказів в обґрунтування правомірності дій відповідача щодо невиплати позивачу допомоги, встановленої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

У відповідності до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог, крім випадків, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи похилий вік позивача та порядок застосування позовної давності, який було передбачено КАС України на момент звернення позивача до суду, суд вважає за можливе задовольнити клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.

Повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши докази, які є у матеріалах справи, враховуючи положення частини другої статті 11 КАС України, суд вважає, що для відновлення права позивача необхідним і достатнім способом захисту порушеного права буде зобовязання відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, та провести відповідні виплати з 09.07.2007 по 31.12.2007, з урахуванням виплачених сум.

На підставі статей 19, 22, 46 Конституції України, статей 2, 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статі 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, керуючись статтями 7 - 9, 11, 12, 159, 162, 163, 256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, та провести відповідні виплати з 09.07.2007 по 31.12.2007, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова згідно із статтею 256 КАС України підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.В.Коваленко