Справа № 1819/4902/12
Суддя: Лєвша С. Л.
Дата ухвалення: 2012-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1819/4902/12 р.
Провадження № 2-а/1819/317/12 р.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.11.2012 р. Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Лєвші С.Л.,

з участю секретаря Щербань С.О.,

представника позивача Василенко Н.В.,

представника відповідача Гломозди С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації замість не отриманого речового майна, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом мотивуючи тим, що з 13.02.2006 року по 28.08.2012 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого контролера (заступника командира взводу).

Згідно із наказом №100 о/с від 14.08.2012 року позивача було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та звільнено за пунктом «а» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ з військової служби наказом командувача внутрішніх військ МВС України (закінчення строку контракту).

Відповідно до частини 2 статті 9-1 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № (далі Закон №2011-ХІІ), він має право на отримання грошової компенсації замість належних йому за нормами забезпечення предметів речового майна в розмірі вартості зазначених предметів.

Зазначає, що всупереч вимогам вказаного закону і порядку виплати грошової компенсації визначеного Кабінетом Міністрів України йому було відмовлено відповідачем у виплаті грошової компенсації за не отримане речове майно в період проходження ним військової служби за контрактом.

Таку відмову у виплаті грошової компенсації позивач вважає неправомірною, тому просить стягнути з відповідача грошову компенсацію за речове майно у розмірі 6084,87 грн. за період служби з 13.02.2006 року по 28.08.2012 року.

В судовому засіданні представник позивача Василенко Н.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача Гломозда С.О. позов не визнав, і в судовому засіданні та своїх запереченнях посилався на Закон України „Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів №1459-3 від 17.02.2000 року, яким призупинена дія ч. 2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ в частині одержання військовослужбовцями грошової компенсації замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління Міністерства внутрішніх військ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців). Вказаний Закон в частині зупинення зазначеної норми не визнаний неконституційним і підлягає обов`язковому виконанню на території України.

Крім того в своїх запереченнях зазначив, що військова частина № НОМЕР_1 є розпорядником бюджетних коштів відповідного рівня і вона здійснює видатки на платежі тільки в межах відповідних асигнувань, встановлених на поточний рік. Однак таких бюджетних асигнувань на виплату грошової компенсації за не отримане речове майно військовій частині № НОМЕР_1 не було передбачено, тому враховуючи зазначене, вважає свої дії цілком законними, а вимоги позивача не обґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до суду, просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний спір витікає з публічних правовідносин і підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 13.02.2006 року по 28.08.2012 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині № НОМЕР_1 (а.с.4).

ОСОБА_1 при звільненні було надано довідку №129 (а.с. 6) про те, що перед ним є заборгованість з 13.02.2006 року по 14.08.2012 року в кількості 89 предметів на загальну суму 6084,87 гривень.

Згідно частини 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ (в редакції, що діяла до 01 січня 2007 року, оскільки Закон України від 03 листопада 2006 року №328-V „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори і деяких інших осіб набрав чинності 01 січня 2007 року) - військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Дію статті 9 Закону №2011-ХІІ було призупинено в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління Міністерства внутрішніх військ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців) згідно з Законом України від 17 лютого 2000 року №1459 „ Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів.

Законом України від 03 листопада 2006 року №328-V „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори і деяких інших осіб, який набрав чинності 01 січня 2007 року, у Законі №2011-ХІІ статтю 9 викладено в новій редакції та Закон доповнено статтею 9-1 „Продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців.

Згідно із пунктом 2 статті 9-1 Закону №2011-ХІІ, військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів. Порядок виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 59 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року №489-V „Про державний бюджет України на 2007 рік з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом, зупинено на 2007 рік дію пункту 2 статті 9-1 Закону №2011-ХІІ.

Положення пункту 59 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року №489-V „Про державний бюджет України на 2007 рік не визнані Конституційним Судом України неконституційними.

Пунктом 67 розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007 року №107-VІ „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, пункт 2 статті 9-1 Закону №2011- ХІІ виключено.

Положення пункту 67 розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007 року №107-VІ „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року.

Відповідно до ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційними Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин речове майно та грошова компенсація за речове майно були передбачені законодавством України в період з 10 січня 1992 року, тобто з моменту введення в дію Закону №2011-ХІІ до 11 березня 2000 року (дати набрання чинності Закону України від 17 лютого 2000 року №1459 „Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів та з 22 травня 2008 року, тобто дати ухвалення рішення Конституційним Судом України від 22.05.2008 року, щодо неконституційності положень пункту 67 розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007 року №107- VІ „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

З цього виходить, що виплата грошової компенсації замість не отриманого речового майна в даних спірних правовідносинах діяла з 10 січня 1992 року до 11 березня 2000 року та з 22 травня 2008 року, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, з 22.05.2008 року і по час звільнення позивача, а саме по 28.08.2012 року.

Визнаючи спосіб, у який підлягає поновленню порушене право позивача на отримання грошової компенсації замість не отриманого речового майна, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 162 КАС України, зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату грошової компенсації замість не отриманого речового майна. Крім того, суд керується тим, що згідно п. 3.1.12. Порядку відпуску речового майна військовим частинам та застосування норм забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України речовим майном у мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України № 45 від 31 січня 2006 року грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі (додаток 4), яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Із довідки-розрахунку начальника речової служби в/ч 3022 №129 від 23 серпня 2012 року неможливо встановити вартість речового майна, право на отримання якого у позивача виникло у період з 22 травня 2008 року по 28 серпня 2012 року.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 46 Конституції України, пунктом 2 статті 9-1 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей , ст.ст. 8-11, 71, 99-100, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації замість не отриманого речового майна задовольнити частково.

Зобов`язати військову частину № НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію замість не отриманих належних предметів форменого одягу за період його служби з 22.05.2008 року по 28.08.2012 року відповідно до пункту 2 статті 9-1 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-12 „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Шосткинський міськрайсуд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області С.Л.Лєвша