Справа № 808/788/16
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/788/16

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

09 березня 2016 року

Справа № 808/788/16

м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Нечипуренко О.М., перевіривши матеріали адміністративного позову Токмацького об’єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

до ПАТ «Токмацький ковальсько-штампувальний завод»

про стягнення суми боргу з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах, у розмірі 57 044,72 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Токмацьке об’єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – позивач) звернулась до суду з позовом до ПАТ «Токмацький ковальсько-штампувальний завод» (далі – відповідач), в якому просить стягнути суму боргу з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах, у розмірі 57 044,72 грн.

Відповідно до ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви, зокрема, з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.106 КАС України.

Судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), виходячи з наступного:

Відповідно до ч.3 ст.106 КАС України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

За визначенням статті 1 Закону України “Про судовий збір” судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України “Про судовий збір” судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Тобто, Закон України “Про судовий збір” передбачає сплату судового збору за подання до суду позовної заяви чи будь-якої іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 4 Закону України “Про судовий збір” судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України “Про судовий збір” ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру суб'єктом владних повноважень складає 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

В порушення вказаних вимог, позивачем судовий збір за подання адміністративного позову не сплачено.

Разом із позовною заявою, позивачем подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтоване тим, що бюджетом Пенсійного фонду України на 2016 рік не передбачено видатки на сплату судового збору. З метою забезпечення захисту інтересів держави, шляхом звернення до суду, просить звільнити його від сплати судового збору.

Розглянувши вказане клопотання, суддя приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про звільнення від оплати судових витрат, суд оцінює наявність обставин, що зумовлюють винесення відповідної ухвали, з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи та керуючись законом.

Відповідно до ч.1 ст.88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Аналогічна норма міститься в ст.8 Закону України “Про судовий збір”.

Судові витрати – це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Вирішуючи такі клопотання суд повинен враховувати те, що якщо при сплаті необхідних судових витрат середньомісячний дохід особи буде меншим від рівня прожиткового мінімуму, встановленого законом для відповідної категорії осіб, тоді в суду є підстава для застосування заходів щодо зменшення, звільнення, розстрочення або відстрочення сплати судового збору. Також ст.88 КАС України може бути застосована і до юридичних осіб (зокрема до громадських організацій), якщо у них відсутні достатні кошти на рахунках для оплати судових витрат чи їх рух заблоковано внаслідок арешту.

При цьому, з огляду на відсутність передбачених критеріїв для визначення поважності таких підстав, прийняття відповідних рішень є дискреційним повноваженням суду, яке він реалізує за власним переконанням, виходячи з конкретних обставин справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі “Креуз проти Польщі” (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ст.ст.87, 88 КАС України, Закону України “Про судовий збір”, а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Відповідно до ст.8 Закону України “Про судовий збір” та ст.88 КАС України, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від сплати судового збору, є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім’ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім’ї, банківські документи про відсутність на рахунках коштів, тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що позивачем не надано належних доказів майнового стану, який би позбавляв можливості сплатити судовий збір у встановленому законодавством України розмірі або відсутність достатніх коштів на рахунках позивача для оплати судових витрат.

Суд також вважає за необхідне зауважити, що у статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

На підставі викладеного, суд не знаходить підстав для задоволення зазначеного клопотання та звільнення позивача від сплати судового збору з підстав, наведених позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід залишити без руху.

Згідно ч.2 ст.108 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

Керуючись ст.ст.106, 160, 165 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Токмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позов Токмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення з ПАТ "Токмацький ковальсько-штампувальний завод" боргу з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах, у розмірі 57 044,72 грн. - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви до 15 квітня 2016 року (з урахуванням поштового перебігу).

Недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом надання суду доказів сплати судового збору.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута заявникові.

Копію ухвали направити позивачу позивача.

Ухвала набирає чинності у відповідності до ст. 254 КАС України.

Ухвалу може бути оскаржено у відповідності до ст. 186 КАС України.

Суддя О.М. Нечипуренко