Справа № 2-а-258/12
Суддя: Болейко А. П.
Дата ухвалення: 2015-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-258/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2012 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді - Болейко А.П.,

секретаря с/з - Худякової Г.О.,

за участю представника позивача, представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі адміністративну

справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ФОП ОСОБА_3 до Державної

податкової інспекції у м. Житомирі про визнання не чинною та скасування постанови в

справі про адміністративне правопорушення серія АВ № 819572 від 19.12.2011

року і закриття провадження по справі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому визнати не чинною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серія АВ № 819572 від 19.12.2011 року і закриття провадження по справі. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у період з 15.11.2011 р. по 28.11.2011 р. згідно направлення №2760/17/1 від 14.11.2011 р. ДГО у м. Житомирі була проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання податкового та ін. законодавства суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_3, за період його діяльності з 01.01.2009р. по 31.12.2010р.

За результатами зазначеної перевірки головним державним податковим ревізором-інспектором, інспектором податкової служби Ніколаєнко В.О. було складено акт від 02.12.2011 р. №6791/17-11/НОМЕР_1, згідно висновків якого встановлено порушення податкового законодавства, а саме зазначено, що у період з 09.02.2010 р. по 31.12.2010 р. позивачем було занижено дохід, що підлягає оподаткуванню на 635220,0 грн., в результаті чого, позивачу необхідно сплатити податок з доходу фізичних осіб за вказаний період в сумі 95283,0 грн. Вказане порушення виникло в зв'язку з тим, що позивач до складу валових витрат включав придбання припейд-продукції. Придбання цієї продукції здійснювалось на підставі договору з ТОВ «Житомирсервісгруп», який на думку інспектора ДНІ за своєю суттю суперечить ст. 300 ГКУ та не є субагентським, а діяльність ОСОБА_3 по зняттю готівки з платіжних терміналів та перерахування готівкових коштів ТОВ «Житомирсервісгруп» не є діяльністю з реалізації припейд-продукції. Тобто позивач уклав договір з порушенням вимог закону, а правовідносини, які склались між позивачем та ТОВ «Житомирсервісгруп» не є субагентськими, відповідно, кошти отримані та передані за цим договором мали б бути по іншому відображені у податковій звітності, що і призвело до порушення ОСОБА_3 не погодився з зазначеними у акті порушеннями, про що зробив у ньому відповідний запис. Цього ж дня - 02.12.2011 р. податковим ревізором-інспектором було складено протокол про адміністративне правопорушення Серія АА №166130 відносно ОСОБА_3, згідно якого встановлено неналежне ведення ним обліку доходів і витрат та зазначено, що за період з 09.02.2010 р. по 31.12.2010 р. підприємцем було занижено дохід, що підлягає оподаткуванню на 635220,0 грн., чим порушено ст.13 Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян» і вказані порушення зафіксовані в акті від 02.12.11р.

Представником ОСОБА_3 08.11.2011 р. було направлено заперечення на адресу ДПІ з проханням переглянути акт перевірки, однак згідно відповіді на заперечення від 15.12.2011 р. №63276/12-1/НОМЕР_1 акт в частині результатів документальної планової виїзної перевірки залишено без змін.

В подальшому постановою ДПІ у м.Житомирі №171 від 19.12.2011 р. (серія НОМЕР_2) ФОП ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164-1 КУпАП України за неналежне ведення обліку доходів та витрат від зайняття підприємницькою діяльністю та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 119 грн.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Просила скасувати оскаржувану постанову.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову. Просив у позові відмовити. Пояснив, що позивач оплачував ТОВ «Житомирсервісгруп» 635220 грн.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено обставини справи, викладені вище, що підтверджуються письмовими матеріалами справи.

Згідно договору купівлі-продажу припейд-продукції №90/04-782 від 01.04.2009 р. ТОВ «Сіті-Пей» (надалі - іменоване Компанія) зобов'язується продавати Покупцю ТОВ «Житомирсервісгруп» ргераіd - продукцію. Згідно п. 1.1. цього договору припейд-продукцією є права вимоги за дійсною дебіторською заборгованістю первинного дебітора по відношенню до компанії, що виражена у гривневому еквіваленті.

Відповідно до п. 3.3.2 вказаного договору Покупець (ТОВ «Житомирсервісгруп») має право залучати до здійснення своїх повноважень третіх осіб (дилерів), а п.2.2. передбачено право Покупця реалізовувати придбану у Компанії ргераіd - продукцію через власні або дилерські Торгівельні пункти (п.1.5. Торгівельні пункти - термінали самообслуговування Покупця та його дилерів).

Покупцем (ТОВ «Житомирсервісгруп») за вищезазначеним договором в подальшому 01.01.2010 р. було укладено договір № 1-01/01/10 з ФОП ОСОБА_3 (дилером) предметом якого було здійснення ФОП ОСОБА_3 інформаційної та технологічної взаємодії при реалізації ргераід-продукції, з наступною реалізацією їх кінцевому споживачеві через платіжні термінали (як це і передбачено Компанією - ТОВ «СітІ-Пей»). Фактичне виконання своїх зобов'язань за договором ОСОБА_3 підтверджується копіями актів здачі- прийняття виконаних робіт.

Згідно додатку № 1 до договору № 1-01/01/10 від 01.01.2010 р. (між ТОВ «Житомирсервісгруп» та ФОП ОСОБА_3.) ргераіd - продукція - це права вимоги за дійсною дебіторською заборгованістю первинного дебітора по відношенню до Компанії, що виражена у гривневому еквіваленті, а в асортименті - це продукція мобільних операторів зв'язку України. Згідно п. 2.1. цього договору припейд являє собою запис в електронному вигляді, має грошову оцінку (вартість). З огляду на це ФОП ОСОБА_3 не міг ні фізично, ні юридично виготовити ргераіd -продукцію, оскільки вона за своєю природою є специфічною і не має конкретної фізичної форми, однак виражена у гривневому еквіваленті. Очевидним є той факт, що придбання асортименту з подальшою її реалізацією здійснювався за попередньою оплатою 100% її вартості.

Як вбачається з договору між ТОВ "Житомирсервісгруп" та ФОП ОСОБА_3, останній є субагентом (третьою особою-дилером), який реалізує ргераіd-продукцію кінцевому споживачеві через платіжні термінали, за умовами системи з якою співпрацює ТОВ "Житомирсервісгруп" - Агент. Термінали були орендовані ОСОБА_5 у ТОВ «Житомирсервісгруп». Договір Компанії і Покупця (ТОВ «Житомирсервісгруп»), якийвизначив зміст договору між Покупцем і ОСОБА_3 (дилером) є договором приєднання ( ст. 634 ЦК України), який був укладений у стандартній формі шляхом приєднання Покупця до запланованого договору в цілому. Таким чином, ФОП ОСОБА_3 зобов'язаний агентом виконувати умови встановлені системою і діяти лише відповідно до них.

Сума 635220 грн. визначена в даному акті не є заниженим доходом ФОП ОСОБА_3, а є витратами платника податків на придбання ргераіd-продукції для її реалізації, що підтверджуються видатковими накладними отриманими ФОП ОСОБА_3 від ТОВ "Житомирсервісгруп".

Згідно зі ст.13 Декрету КМУ від 26.12.92р. № 13-92 "Про прибутковий

податок з громадян"оподаткованим доходом вважається сукупний чистий дохід, який

дорівнює різниці між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними

з одержанням доходу. Валові витрати виробництва та обігу це сума будь-яких

витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальних формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), що придбаваються; (виготовлюються) таким платником податку для їх подальшого використання власній господарській діяльності (ст.142 Господарського кодексу України).

Таким чином сума 635220,0 грн. - це сума собівартості реалізованої продукції, яка була належним чином відображена у первинних документах, що спростовує доводи наявності факту порушення позивачем ст. 13 Декрету КМУ від 26.12.92р. № 13-92 "Про прибутковий податок громадян".

Крім того, актом аналогічної перевірки від 25.02.2009р. № 1204/17-1 при здійсненні ОСОБА_3 цієї ж господарської діяльності інспектором ДПІ не зафіксовано завищення чи заниження валових витрат та вказано, що до складу витрат відносилась лише собівартість реалізованих товарів.

Разом з тим, постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 31.01.2012 року визнано неправомірним і скасовано податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2011 року, яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем на суму 95283, грн., яке зроблено на підставі акту від 02.12.2011 р. №6791/17-11/НОМЕР_1 про заниження доходу на суму 635220,0 грн.

Таким чином, враховуючи пояснення сторін та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 11, 17, п.2 ч.1 ст.18, 86, 104, 159, 162, 163, 167 КАС України ст. ст. 288, 289,293КУпАП,суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 в інтересах ФОП ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АВ № 819572 від 19.12,2011 року про притягнення до адміністративної відповідальності ФОП ОСОБА_6 визнати неправомірною, скасувати та закрити провадження по справі.

Постанова є остаточною, і оскарженню не підлягає.

Суддя