Справа № 359/1250/16-а
Суддя: Саган В. М.
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а/359/54/2016
№ 359/1250/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Саган В.М.

при секретарі Степаненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

В суд звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Бориспільської міської ради в якому просить визнати протиправним і скасування рішення Бориспільської міської ради від 28.01. 2016 року № 352-4-У11 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,10 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянину ОСОБА_1 у м. Борисполі».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що у відповідності до статті 118 Земельного кодексу України з метою реалізації свого конституційного права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної, житлової та громадської забудови для індивідуального будівництва, він 10.11.2008 року звернувся до відповідача із відповідною заявою та додав документи до неї.

Відмовляючи йому в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах 0,10 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, суб»єкт владних повноважень діє незаконно порушує його законні права та інтереси, тому просить задовольнити його позов у повному обсязі.

Представник відповідача Бориспільської міської ради в судовому засіданні проти позову заперечила, просила суд відмовити в його задоволенні. При цьому зазначила про те, що заяву позивача про виділення йому земельної ділянки розглянуто на пленарному засіданні міської ради у відповідності до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та регламенту органу місцевого самоврядування. Рішення про виділення позивачу земельної ділянки не було прийнято у зв»язку з тим, що депутати проголосували за поставлене на голосування рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами та державою відповідно до закону. Згідно ст.21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Рівність конституційних прав і свобод громадян та їх рівність перед законом встановлена також в ст.24 Конституції України.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування в Україні.

Згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські, районні та обласні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами.

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 34 ч. 1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно ч.1 ст.122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Порядок передачі земель комунальної власності відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України віднесено до повноваженнясільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин.

Частиною 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як встановлено в судовому засіданні ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.06.2014р. у справі № 359/5869/14-ц (провадження № 2-р/359/10/2014) було роз'яснено судове рішення у справі № 2-а-191/09, за яким визначено, що Бориспільська міська рада Київської області зобов'язана розглянути заяви ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про надання останнім у власність земельних ділянок в розмірі 0,10 га кожному в межах м. Борисполя Київської області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в порядку визначеному законодавством України (ст. 118 Земельного кодексу України,) та прийняти відповідне рішення у місячний строк з моменту набрання рішенням суду в справі № 2-а-191/09 законної сили.

Незважаючи на це, 28.01.2016р. на розгляд 4 сесії Бориспільської міської ради Київської області VІІ скликання було винесено, проект рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,10 га у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд громадянину ОСОБА_1.

За результатами голосування прийнято рішення від 28.01.2016р. № 352-4-VІІ «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,10 га у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд громадянину ОСОБА_1 у м. Бориспіль».

Мотивація прийнятого органом місцевого самоврядування рішення, що оскаржується в судовому порядку вказує на те, що рішення суду не було виконано, оскільки на розгляд пленарного засідання Бориспільської міської ради Київської області заяву ОСОБА_1 винесено не було. Вказані обставини було визнано представником відповідача, яка пояснила що на пленарне засідання Бориспільської міської ради виносився проект рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,10 га у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд громадянину ОСОБА_1.

У відповідності до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Право на безоплатну передачу виникає у громадян, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності за нормами безоплатної приватизації, встановленими ст.121 ЗК України.

В даній справі суб'єктом права є громадяни України, що не скористались правом на приватизацію земельної ділянки за даним видом використання.

Статтею 116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. №2768-III визначено підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності, зокрема:

- громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч. 1 ст. 116 ЗК України);

- безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч.3 ст. 116 ЗК України).

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 ЗК України.

Частиною сьомою ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання щодо відведення земельної ділянки та як наслідок приймає відповідне рішення. Підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частини 10, 11 ст.118 ЗК України).

З проаналізованих норм ЗК України слідує висновок про те, що рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,10 га у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд громадянину ОСОБА_1 у м. Бориспіль має бути мотивоване. Підставами відмови згідно зі ст.118 ЗК України можуть бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

В судовому засіданні встановлено, що приймаючи оспорюване рішення, відповідач діяв всупереч вимог закону, так як підстав, визначених ст.118 ЗК України, які б слугували причиною відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,10 га у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд громадянину ОСОБА_1 у м. Бориспіль не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із п.п. 3, 4, 5, 7, 9, 10 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,10 га у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд громадянину ОСОБА_1 у м. Бориспіль, відповідач керувався не вимогами чинного законодавства передбаченого ст. 118 Земельного кодексу України, не дотримався порядку розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.11.2008 року передбаченого ст.ст.5,7 Закону України «Про звернення громадяни» та порушив основоположний принцип діяльності органу місцевого самоврядування, встановлений ст. 19 Конституції України.

Згідно ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч. 10 ст. 118 Земельного кодексу України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Враховуючи наведене та встановлені під час судового розгляду справи обставини, надавши оцінку наявним в матеріалах справи письмовим доказам, як кожному окремо так і в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність у позивача прав, що були порушені оскаржуваним рішенням, внаслідок чого даний адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 69, 71, 79, 86, 159 163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Бориспільської міської ради Київської області від 28.01.2016 року № 352-4-У11 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах 0,10 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянину ОСОБА_1 у м. Борисполі».

Стягнути з Бориспільської міської ради Київської області судовий збір в сумі 551,20 грн. на користь держави.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів через Бориспільський міськрайонний суд з дня отримання копії постанови суду з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя