Справа № 209/5181/14-а (2-а/209/22/15)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"02" березня 2016 р. справа № 209/5181/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Лукянової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 14 вересня 2015 р. у справі №209/5181/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

про визнання дій неправомірними, перерахунок пенсії та щомісячної додаткової пенсії та її виплату, -

встановив:

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення у період з 1 січня 2014 року перерахунку призначеної позивачу пенсії виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до вимог ст.49, ст.50 та ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII;

- зобов'язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію, як інваліду II групи захворювання, пов'язаною з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до 3aкону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виходячи із вимог ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 1 січня 2014 року;

- зобов'язати відповідача призначити та виплачувати позивачу щомісячну додаткову

пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду II групи захворювання, пов'язаного із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі 75% мінімальної пенсій за віком виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виходячи із вимог ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 1 січня 2014 року;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії, як інваліду II групи захворювання, пов'язаного із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виходячи із вимог ч.4 ст.54 Закону України "Про статус 1 соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням вимог ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" про підвищення розміру мінімальної пенсії за віком з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2014 року;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду II групи захворювання, пов'язаного із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у розмірі 75% мінімальної пенсій за віком виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виходячи із вимог ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням вимоги ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" про підвищення розміру мінімальної пенсії за віком з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2014 року;

- зобов'язати відповідача виплатити позивачу не донараховані суми державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за період з 01 січня 2014 року з урахуванням виплачених сум державної пенсії та додаткової пенсій.

Постановою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 14 вересня 2015 р. позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення перерахунку та виплати позивачу пенсії відповідно до вимог ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в тім числі основної державної пенсії в розмірі - 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах - 75 процентів мінімальної пенсії за віком, у період часу з 15.03.2014 року по 02.08.2014 року;

- зобов'язано здійснити перерахунок та виплату позивачу, як інваліду II групи від захворювання, пов'язаного із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильської АЕС, державної пенсії, відповідно до вимог ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у обсязі не нижче восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, відповідно до вимог ст.50 Закону України Закону України" Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі 75% мінімальної пенсій за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період часу з 15.03.2014 року по 02.08.2014 року, включно, з урахуванням проведених за цей час виплат пенсії.

Постанова мотивована тим, що у період з 15.03.2014 року по 02.08.2014 року відповідач неправомірно здійснював нарахування та виплату позивачу основної та додаткової пенсії у меншому розмірі, ніж передбачено ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку в частині терміну здійснення перерахунку.

В апеляційній скарзі позивач посилається порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач, зокрема, зазначив, що ст.1 та ч.1 ст.6 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі. Підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно пов'язано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати.

Просить змінити постанову суду першої інстанції в частині періоду часу, в межах якого задоволено позовні вимоги, на період часу з 01.01.2014 року, з урахуванням проведення за цей час виплат пенсії.

Позивач та його представник у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 14.09.2015 р. позовні вимоги позивача за період з 01.01.2014 року по 15.03.2014 року залишено без розгляду у зв'язку з пропуском передбаченого ч.2 ст.99 КАС України строку.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2016 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 14.09.2015 р. залишено без змін.

Оскільки ухвалою від 14.09.2015 р. позовні вимоги позивача за період з 01.01.2014 року по 15.03.2014 року залишено без розгляду і ця ухвала суду набрала законної сили, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для розгляду вимог позивача за вказаний період у цій справі.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія І), має ІІ групу інвалідності. Позивач перебуває на обліку у відповідача та має право на отримання пенсії по інвалідності на підставі ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі ст. 50 цього ж закону.

Відповідно до статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особам, що належать до категорії 1 постраждалих від Чорнобильської катастрофи, які є інвалідами ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною 4 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з ч. 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення" встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно відповіді відповідача від 02.09.2014 року №01/36 (а.с.21-22) позивач отримує державну пенсію та додаткову пенсію відповідно до постанови Кабінету Міністрів України постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210, тобто в меншому розмірі ніж передбачено ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру державної та додаткової пенсії позивачеві у період з 15.03.2014 року по 02.08.2014 року застосуванню підлягали положення ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210.

Законом України від 31 липня 2014 року № 1622-VII "Про внесення змін до закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" доповнено пунктом 6-7, відповідно до якого норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік". Цей Закон набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 03 серпня 2014 року.

Ураховуючи особливість дії в часі закону про Державний бюджет України на відповідний рік, нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, виданий на його виконання, також діє у межах бюджетного року. Проте, в 2014 році нормативні акти Кабінету Міністрів України з приводу встановлення розмірів державної та додаткової пенсії особам, яким призначено пенсії на підставі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", не приймалися. Постанова Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 застосуванню не підлягає, оскільки була прийнята до набрання чинності Законом України від 31 липня 2014 року № 1622-VII "Про внесення змін до закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік".

Отже, з 03 серпня 2014 року та до кінця 2014 року відповідач також мав здійснювати нарахування та виплату позивачу державної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України № 76-VIII від 28.12.2014 року "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", згідно якого змінено редакцію статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Текст статті 50 викладено у такій редакції: "Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України". Текст статті 54 викладено у такій редакції: "Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців."

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за саме за період з 15.03.2014 року по 01.01.2015 року.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права

За таких обставин суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанову суду від 14 вересня 2015 р. - зміні, а саме абз. 2 та 3 резолютивної частини постанови слід змінити в частині визначення періоду часу, зазначивши: у період часу з 15.03.2014 року по 01.01.2015 року. В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 14 вересня 2015 р. у справі № 209/5181/14-а змінити.

Абзац 2 та 3 резолютивної частини постанови змінити в частині визначення періоду часу, зазначивши: у період часу з 15.03.2014 року по 01.01.2015 року.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун