Справа № 754/2504/16-а
Суддя: Таран Н. Г.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/158/16
Справа №754/2504/16-а
ПОСТАНОВА
Іменем України
03 березня 2016 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що з 20.10.1985 року по 09.11.1987 року проходив військову службу в лавах Збройних сил СРСР, є учасником бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан. 01.06.2014 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з пораненням (травмою) контузією, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні де велися бойові дії, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 03.06.2014 року серії АВ № 0082548.
В вересні 2015 року звернувся до Київського міського військового комісаріату з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, надавши до заяви всі необхідні документи на підставі ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві». Департамент фінансів Міністерства оборони України за вихідним номером від 02.11.2015 року повідомив Київський міський військовий комісаріат про відмову в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, а відповідно останній листом від 04.11.2015 року відмовив у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. Відмова була вмотивована тим, що згідно з Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 року № 5040-VI, яким змінено редакція статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (на виконання якого було прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975), набрав чинності 01 січня 2014 року. Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тобто дія постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 та нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється тільки на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинно інвалідність після 01 січня 2014 року.
Зазначені дії Департаменту фінансів Міністерства оборони України позивач вважає протиправними. Відповідно до п. 3 Порядку № 975 від 25.12.2013 року, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. Зважаючи на те, що третю групу інвалідності було встановлено 03.06.2014 року до спірних правовідносин має застосовуватись Порядок № 975 затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року.
Просив визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності третьої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби у розмірі 150 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»;
Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності третьої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.
Ухвалою суду від 23 лютого 2016 року у вказаній справі було відкрито скорочене провадження.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
В запереченнях відповідача Міністерства оборони України, які надійшли на адресу суду 02 березня 2016 року, останні посилаються на те, що позивач не отримав одноразову грошову допомогу правомірно. вважають адміністративний позов необґрунтованим, та просять в його задоволенні відмовити. Разом з цим зазначених обставин судом встановлено не було.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 був звільнений з військової служби в листопаді 1987 року, є учасником бойових дій та інвалідом третьої групи, приймав участь у бойових діях у Демократичній Республіці Афганістан в період з 05 лютого 1986 року по 09 листопада 1987 року.
Згідно протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії МОУ № 125 від 20.02.2008 року у позивача було виявлено травму, контузію, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку. Первинно йому була встановлена 3 група інвалідності,а під час повторного огляду 20.12.2010 року була встановлена ІІ група інвалідності довічно,що підтверджується Довідкою МСЕК серії 10 ААА №128926 від 20.12.2010року.
За даними висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №386/Ж від 01.03.2013 року, спеціаліст у галузі судово-медичної експертизи, лікар судово-медичний експерт другої кваліфікаційної категорії ОСОБА_2 обстеживши ОСОБА_1 з метою визначення наявності поранень в період проходження служби в республіці Афганістан зробив висновок про те, що описані руці є наслідком загоєння ран, які могли утворитися внаслідок осколкових поранень, що могли бути спричинені під час проходження служби у 1986 році.
Як вбачається з витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Протокол № 858 від 10.04.2013 року, мінно-вибухова травма, осколкові поранення грудної клітки зліва та правої руки, ЗЧМТ (контузія, 1986 року) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1966 року народження, що підтверджується довідкою про поранення командира військової частини пп 61339 № 240 від 30.09.1986 року, наслідком яких згідно висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 386/ж від 01.03.2013 р. стали в ділянці грудної залози та на правій кисті розміром 3,0X0,4 см та 1,2X1,0 см відповідно та які у подальшому призвели до розвитку захворювань: Післятравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії II ст. (ЗЧМТ, контузія головного мозку, 1986) з вираженим церебростенічним синдромом, вегето-судинною дисфункцією, мнестичним зниженням, емоційно - вольовою нестабільністю, цефалгією, центральною вестибулярною дисфункцією ІІ-ІІІ ст. Атеросклерозу судин головного мозку. Гіпертонічної хвороби ІІ-ІІІ ст. Хронічного фіброзно-дегенеративного панкреатиту зі зниженою зовнішньо секреторною та внутрішньо секреторною функцією, Хронічного холециститу у фазі нестійкої ремісії. Хронічного гастродуоденіту у фазі нестійкої ремісії. Цукрового діабету, тип II ст., стадія субкомпенсації, що підтверджується військово-обліковими та медичними документами, - поранення, травма, контузія, захворювання, так пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в раїнах, де велись бойові дії.
01.06.2014 року ОСОБА_1 була встановлена ІІІ група інвалідності, що підтверджується Довідкою МСЕК серії АВ № 0082548 від 03.06.2014 року. Відповідно до вказаної довідки ОСОБА_1 був оглянутий повторно. Причина інвалідності поранення, травма, контузія, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Частиною 9 ст. 16-3 зазначеного Закону встановлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 - встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІІІ групи.
24.09.2015 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з із пораненням, травмою (контузія), захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в республіці Афганістан, надавши до заяви необхідні документи.
На виконання положень постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року, Київський міський військовий комісаріат надіслав головному розпоряднику коштів - Департаменту фінансів Міністерства оборони України подану заяву з доданими до неї документами.
Листом від 02.11.2015 року Департамент фінансів Міністерства оборони України, повідомив, що згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04 липня 2012 року № 5040-УІ, яким змінено редакцію статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (на виконання якого було прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975), набрав чинності 01 січня 2014 року. Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Тобто дія постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 та нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється тільки на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинно інвалідність після 01 січня 2014 року. Оскільки дія вищевказаних законодавчих та нормативно - правових актів на позивача не поширюється ( встановлено інвалідність до 01 січня 2014 року ), то і права на отримання одноразової грошової допомоги він не має.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.
Військовослужбовцям, служба яких пов`язана із захистом Вітчизни, надаються пільги, гарантії та компенсації, що визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
За правилами статті першої зазначеного вище Закону, соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволенням матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також у інших випадках, передбачених законом.
З огляду на викладене, та, приймаючи до уваги, що третю групу інвалідності позивачу встановлено 01.06.2014 року, тобто після звільнення з військової служби та набранням чинності Законом України від 04 липня 2012 року №5040-VІ «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» та постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», що визначають розмір та порядок виплати одноразової грошової допомоги, інвалідність настала внаслідок поранення (контузії), отриманого позивачем ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби, відповідно останній має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
При цьому, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не спростував доводи позивача.
Отже, відмова Департаменту фінансів, який є структурним підрозділом Міністерства оборони України щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги з тих підстав, він після проходження військової служби визнаний інвалідом третьої групи, з причин отримання поранення (контузії) та наявності захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії є протиправною, а тому заявлені вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 зазначену одноразову грошову допомогу підлягають задоволенню.
Судові витрати, щодо сплати судового збору від яких був звільнений позивач при зверненні в суд з позовом віднести на рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців», ст. ст. 9, 11, 69-71, 86, 99, 158-163, 183-2, 254 КАС України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності третьої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби у розмірі 150 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності третьої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у розмірі 150 -кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 01 червня 2014 року.
Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її отримання до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд.
Суддя Н.Г. Таран