Справа № П/811/2254/15
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 березня 2016 рокусправа № П/811/2254/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.11.2015 року у справі №П/811/2254/15 за позовом Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Кіровоградській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу , -

ВСТАНОВИВ :

Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Кіровоградській області звернулась до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з останнього суми заборгованості у розмірі 4930.00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що за Відповідачем виник новостворений податковий борг, який в добровільному порядку, після отримання податкових повідомлень-рішень сплачений не був, що на думку податкового органу свідчить про можливість його стягнення в примусовому порядку.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.11.2015 року адміністративний позов було задоволено та стягнуто з Відповідача податковий борг у сумі 4930.00 грн.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.11.2015 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги Відповідач зазначив, що податковим органом не було надано до суду належних доказів, що податкові повідомлення-рішення, за якими був сформований оскаржуваний податковий борг були сформовані на ФОП ОСОБА_2, у зв'язку з чим, у Відповідача відсутній обов'язок по його сплаті.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 був зареєстрований 11.12.2013 року в якості фізичної особи-підприємця та перебуває на обліку у Кіровоградській об'єднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Кіровоградській області.

30.05.2014 року посадовими особами Кіровоградської ОДПІ була проведена камеральна перевірка даних задекларованих ФОП ОСОБА_2 у податковій звітності з податку на додану вартість за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2013 року та січень, лютий, березень, квітень 2014 року, на підставі якої був складений акт №94/11-23-17-06/НОМЕР_1.

На підставі зазначеного акту камеральної перевірки, 30.05.2014 року податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким Відповідачу було донараховані штрафні санкції з податку на додану вартість у розмірі 1870.00 грн.

Також, 18.11.2014 року податковим органом була проведена камеральна перевірка даних, задекларованих ФОП ОСОБА_2 у податковій звітності з податку на додану вартість за травень, червень, липень 2014 року, на підставі якої було складено акт №203/11-23-17-06/НОМЕР_1.

На підставі зазначеного акту камеральної перевірки, 26.12.2014 року Кіровоградською ОДПІ було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким Позивачу були донараховані штрафні санкції з податку на додану вартість у розмірі 3060.00 грн.

Однак, суми грошових зобов'язань по зазначеним податковим рішенням Відповідачем у добровільному порядку сплачені не були, у зв'язку з чим утворився податковий борг у розмірі 4930.00 грн., який на думку податкового органу підлягає стягненню у примусовому порядку.

Правомірність стягнення податкового боргу у розмірі 4930.00 грн. є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення податкового боргу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із зазначеною позицією суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Приписами п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Положеннями ст.54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

При цьому, положеннями п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що податковий борг є несплаченою своєчасно сумою узгодженого грошового зобов'язання з урахуванням штрафних санкцій та пені. При цьому, якщо сума грошового зобов'язання визначається податковим органом шляхом винесення податкового повідомлення-рішення, то вона вважається узгодженою через 10 днів з дня отримання такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, податкові повідомлення-рішення № від 30.05.2014 року та № від 26.12.2014 року у судовому порядку не оскаржувались, у зв'язку з чим, визначені ними суми грошових зобов'язань вважаються узгодженими та можуть бути віднесені до суми податкового боргу.

Однак, у своїх поясненнях Відповідач зазначає, що акти камеральної перевірки та прийняті на їх підставі вказані податкові повідомлення-рішення були сформовані на ФОП ОСОБА_2, а не на ФОП ОСОБА_1, що свідчить про безпідставність нарахування йому грошових зобов'язань та як наслідок стягнення податкового боргу.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованою зазначену позицію Відповідача з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст.58 Податкового кодексу України, у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до додатку 2 порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1236 від 28.11.2012, обов'язковими реквізитами податкового повідомлення-рішення є зокрема повне найменування платника податків.

Отже, повне найменування платника податків у податковому повідомленні-рішенні є ідентифікуючою ознакою для нарахування визначених ними грошових зобов'язань та має індивідуальний характер.

Як свідчать встановлені обставини справи, нарахування грошових зобов'язань за податковими повідомленнями-рішеннями від 30.05.2014 року та № від 26.12.2014 року здійснювалось на ім'я ОСОБА_2.

Отже, стягнення визначених зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями сум грошових зобов'язань з іншої особи, а саме фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є безпідставним та не ґрунтується на приписах чинного законодавства.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В даному випадку, податковим органом не було надано до суду доказів, які б підтверджували належне нарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов'язання у розмірі 4930.00 грн., яке ним сплачено не було.

Натомість, Відповідачем по справі були надані належні пояснення щодо безпідставності стягнення з нього податкового боргу у розмірі 4930.00 грн., які Позивачем спростовані не були.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості задоволення позовних вимог.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.11.2015 року була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про необхідність її скасування.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.11.2015 року у справі №П/811/2254/15 - скасувати та прийняти нову.

В задоволенні адміністративного позову Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Кіровоградській області - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко