Справа № 227/3954/15-а
Суддя: Мавроді Р. Ф.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Мавроді Р.Ф.

при секретарі Овчинніковій Ю.О.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Добропіллі та ОСОБА_3 районі Донецької області про перерахунок розміру пенсії за віком.

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11.08.2015 року позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, що ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015 року залишено без змін.

01.12.2015 року Вищий адміністративний суд України скасував постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11.08.2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015 року, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Суд касаційної інстанції встановив, що суди попередніх інстанцій безпідставно прийшли до висновку про застосування у цій справі частини першої статті 40 Закону № 1058-ІV та щодо застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік.

Згідно до частини 5 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи, тому суд при новому розгляді справи керується висновками і мотивами з яких скасовані постанова Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 серпня 2015 року та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року.

У ході розгляду справи Постановою Кабінету міністрів України від 16.12.2015 року № 1055 Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та ОСОБА_3 районі Донецької області було перейменовано у ОСОБА_3 обєднане управління пенсійного фонду України Донецької області.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить визнати дії ОСОБА_3 обєднананого управління пенсійного фонду України Донецької області щодо застосування у розпоряджаннях № 140264 від 09.04.2015 року та від 15.05.2015 року показника середньої заробітної плати за 2007 рік, при визначенні розміру пенсії за віком ОСОБА_1, протиправними та зобовязати ОСОБА_3 обєднане управління пенсійного фонду України Донецької області (код 37755477) з 12.03.2015 року щомісячно здійснювати виплату пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКППФО НОМЕР_1) у розмірі 7401,43 (сім тисяч чотириста одна) грн. та виплатити у 30-ти денний строк, з моменту набрання рішенням законної сили, заборгованість за період часу з 12.03.2015 року з урахуванням вже виплачених сум.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача, діюча на підставі довіреності, позов не визнала, вважає його таким, що не підлягає задоволенню, про що зазначила у своєму письмовому запереченні, яке долучено до матеріалів справи.

Вислухавши доводи та пояснення сторін, вивчивши матеріали адміністративної справи, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що з 25 травня 1999 року позивач отримує пенсію по інвалідності, внаслідок трудового каліцтва, призначеної у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Після оформлення вказаної пенсії, позивач продовжив працювати і працював до 28.10.2005 року у відокремленому підрозділі шахти «Алмазна», з якого звільнився за власним бажанням.

21 вересня 2010 року за заявою ОСОБА_1, відповідачем було перераховано пенсію позивача, у звязку зі зміною стажу та заробітку.

12 березня 2015 року за заявою позивача ОСОБА_3 обєднананим управлінням пенсійного фонду України Донецької області ОСОБА_1 було переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Розпоряджанням № 140264 від 09.04.2015 року відповідачем було застосовано показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено внески за 2014 рік та з урахуванням положення статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345-VI призначено щомісячну пенсію в сумі 7 401,43 гривень (т.1, а.с.66).

Того ж дня показник середньої заробітної плати за 2014 рік змінено відповідачем на показник за 2007 рік, вид перерахунку коригування показника середньої заробітної плати (т.1, а.с.68).

15.05.2015 року відповідачем на заяву ОСОБА_1 було надано розпоряджання від того ж числа, з видом перерахунку через зміну надбавки, в якому також застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік на підставі якого призначено щомісячну пенсію в сумі 2 994,73 гривень (т.1, а.с.67).

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у звязку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Однак у випадку із заявою ОСОБА_1 мало місце призначення іншого виду пенсії, за призначенням якої він звернувся вперше, оскільки пенсія по інвалідності внаслідок трудового каліцтва не передбачена Законом № 1058-ІV та не віднесена до видів пенсії, які призначаються згідно цього Закону.

Крім того, після оформлення пенсії по інвалідності позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому Законом № 1058-ІV порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1, частини 2 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте відповідач, заперечуючи проти адміністративного позову, не довів правомірність своїх дій та рішень (розпоряджань) щодо коригування показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено внески з 2014 року на 2007 рік.

Посилаючись у своїх запереченнях від 23.02.2016 року на деяку послідовність переведення особи з одного виду пенсії на інший, внаслідок чого показник середньої заробітної плати позивача за 2014 рік змінено на 2007 рік, оскільки, попередній перерахунок пенсії позивачу був проведений у 2010 році , відповідачем не наведено нормативно-правове обґрунтування цих дій, тоді як судом встановлено, що позивач з 25.05.1999 року до 12.03.2015 року перебував на обліку ПФУ як одержувач пенсії по інвалідності, внаслідок трудового каліцтва, призначеної у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується й відповідачем у своїх поясненнях від 28.07.2015 за № 8030/10 .

Відповідач в своєму запереченні посилається на пп. 3, п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян »,які було виключено і втратили чинність ,так пункт 3 втратив чинність згідно з постановою КМУ від 28.10.2010 р. № 976 ,та пункт 11 було виключено згідно з постановою КМУ від 29.02.2012 р. № 166.

Посилання відповідача на те, що розпорядження № 140264 та розрахунок стажу від 15.05.2015 року, копії яких додані до позовної заяви, не мають підписів посадових осіб управління, судом оцінюється критично, тому як оригінали цих документів були оглянуті у судовому засіданні, вони засвідчені печаткою за підписом начальника відділу відповідача, а дані про стаж, середньомісячний заробіток та розмір пенсії, які містяться в розпорядженні від 15.05.2015 року відповідають даним у розпорядженнях від 09.04.2015 року, що також не заперечується відповідачем.

Враховуючи, що позивачу з 25.05.1999 року встановлено IIІ групу інвалідності у звязку з трудовим каліцтвом, відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 24 Закону № 1058-ІV, весь час перебування на інвалідності у звязку з нещасним випадком на виробництвізараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах.

Таким чином, на момент звернення 12.03.2015 року до відповідача із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, ОСОБА_1 мав більше 15 років страхового стажу після призначення пенсії по інвалідності, що також підтверджується розрахунком стажу від 15.05.2015 р. (т.1, а.с.9).

Так само було встановлено ,що при розрахунку розміру пенсії за віком позивачу ,при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком вперше ,відповідачем був зарахований вперше стаж перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві9 років 4 місяці 27 днів , згідно абзацу 4 частини 1 статті 24 Закону України № 1058-IV, був зарахований до стажу на підземних роботах , що підтверджує і відповідач. Цей факт йде в розріз запереченням відповідача , щодо того ,що при перерахунку у 2010 року відповідачу був зарахований весь страховий стаж ,так як час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві зараховується тільки при призначенні пенсії за віком і не міг бути зарахований при перерахунку пенсії по інвалідності в 2010 році .

Згідно з абзацом 4 частини 1 статті 24 Закону України № 1058 час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві зараховується в страховий стаж ,а також стаж роботи на виробництві із шкідливими умовами ,на пільгових умовах і в пільгових розмірах ,що побічно підтверджує , що ОСОБА_1 до моменту подачі заяви про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком вперше 12.03.2015.р. працював на виробництві з шкідливими умовами .

Отже, з урахуванням вищевикладеного, у відповідності до абзацу 3 частини 3 статті 45 Закону № 1058-ІV при переведенні ОСОБА_1 вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідачем спочатку вірно було застосовано середню заробітну плату (дохід), визначену частиною 2 статті 40 Закону (середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії), оскільки після призначення 25.05.1999 року пенсії по інвалідності, внаслідок трудового каліцтва, позивач продовжував працювати до 28.10.2005 року та мав більше 15 років страхового стажу.

Вимоги позивача щодо виплати йому саме у 30-ти денний строк з моменту набрання рішенням законної сили заборгованість за період часу з 12 березня 2015 року з урахуванням вже виплачених сум нічим не обґрунтовані, тому саме в частині встановлення певного строку для виплати заборгованості позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 обєднання управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії підлягає задоволенню частково.

У порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_3 об»єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 73,08 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 2 ст. 11, ст.ст. 158-163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 об»єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_3 об»єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо застосування у розпорядженнях №140264 від 09.04.2015 року та від 15.05.2015 року показника середньої заробітної плати за 2007 рік при визначенні розміру пенсії за віком ОСОБА_1 протиправними.

Зобовязати ОСОБА_3 об»єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області з 12 березня 2015 року щомісячно здійснювати виплату пенсії за віком ОСОБА_1 у розмірі 7401 ( сім тисяч чотириста одна) грн.. 43 коп. та сплатити заборгованість за період часу з 12 березня 2015 року з урахуванням вже виплачених сум.

В інший частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 об»єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 17 березня 2016 року.

Надруковано власноручно в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Головуючий суддя Мавроді Р.Ф.

15.03.2016