Справа № 817/3260/15
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:Зарудяна Л.О.
ПОСТАНОВА

іменем України

"16" березня 2016 р. Справа № 817/3260/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Зарудяної Л.О.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "26" листопада 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Кузнецовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Рівненський окружний адміністративний суд постановою від 26.11.2015 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовив повністю.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою. В апеляційній скарзі позивач вказує, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушення положень Конституції України, норм податкового законодавства України, висновки суду не відповідають обставинам справи; посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; просить постанову скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга належить до задоволення, враховуючи таке.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3 звернувся з позовом до Кузнецовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.06.2015 р. №810-17.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що оспорюване податкове повідомлення-рішення суперечить вимогам чинного законодавства України, в першу чергу нормам та положенням Конституції України, принципам податкового законодавства, порушує його законні права та інтереси як громадянина України, так і фізичної особи - платника податків, гарантовані Законом України.

Вказує, що враховуючи прямі до застосування норми Конституції України, положення (статті) Податкового кодексу України, відсутність належного обґрунтування зі сторони контролюючого органу в частині законності адміністрування такого податку як «Транспортний податок», багатьох невідповідностей які створюють неоднозначність в розумінні вимоги (рішення) контролюючого органу, в даному конкретному випадку вираженого в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні Кузнецовської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській обл. від 25.06.2015 р. №810-17, керуючись наданими і гарантованими Конституцією України, в тому числі і Податковим кодексом України правами, податкове повідомлення - рішення (рішення) Кузнецовської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області від 25.06.2015 р. №810-17 підлягає скасуванню повністю, як таке, що суперечить чинному законодавству України.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_3 відповідачем по справі визначено податкове зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб в сумі 25000 грн. на підставі вимог підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 25.06.2015 р. №810-17.

Вказане рішення позивачем оскаржувалося в адміністративному порядку, однак за результатами розгляду скарги позивача б/н від 02.07.2015 р., відповідачем прийнято Рішення №836/14/17-00-10-04-04/35 від 08.09.2015 р. про залишення останньої без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення Кузнецовської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області від 25.06.2015 р. №810-17 - без змін.

Матеріали справи свідчать, що згідно свідоцтва НОМЕР_2 про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_3 є власником легкового автомобіля ТОYОТА НІGНLАNDЕR (рік випуску 2011), об'єм двигуна становить 3456 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1, перша реєстрація автомобіля ТОYОТА НІGНLАNDЕR за позивачем відбулась 04.06.2013 року.

Відповідно до п.п. 14.1.163 п. 14.1 ст. 14 ПКУ перша реєстрація транспортного засобу - реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Відповідно до п.п.14.1.251 п.14.1 ст.14 ПК України транспортні засоби, що використовувалися, - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби .

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів встановлено Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388.

Якщо на транспортні засоби уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право їх експлуатувати, вони вважаються використовуваними. Датою початку користування (вводу в експлуатацію) транспортних засобів, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, вважається дата їх першої реєстрації, визначена в реєстраційних документах, які видано уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці транспортні засоби на постійній основі.

У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації транспортних засобів датою початку використання транспортного засобу вважається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік).

У разі якщо календарну дату визначити неможливо, то такою датою слід вважати 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

У разі якщо календарну дату визначити неможливо, то такою датою слід вважати 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Згідно наданих суду першої інстанції результатів аналітичного пошуку ТЗ по "НАІС" МВС України, сформованих 15.04.2015 року, 19.07.2011 є датою первинної реєстрації ТЗ - ТОYОТА НІGНLАNDЕR, власником якого в подальшому з постановленням на облік 04.06.2013 року став позивач по справі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до вимог підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України, позивачу правомірно визначено податкове зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб в сумі 25000 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи таке.

01 січня 2015 року, набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 ПК України, було введено новий податок - транспортний податок.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно приписів пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України (на день прийняття спірного рішення) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Базою оподаткування у відповідності до пп. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

При цьому, згідно з п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до пп. 267.5.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст. 267 ПК України закріплено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Тобто, із набранням чинності вказаними положеннями ПК України 01.01.2015 року, власники транспортних засобів віком до 5 років та об'ємом більше 3000 куб. см є платниками транспортного податку.

При цьому, вказана норма є чинною, Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року №71-VIII неконституційним визнано не було.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до ст. 4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах, зокрема, рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу; презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу; стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року

Пунктом 4.3 ст. 4 Податкового кодексу України передбачено, що податкові періоди та строки сплати податків та зборів установлюються, виходячи з необхідності забезпечення своєчасного надходження коштів до бюджетів, з урахуванням зручності виконання платником податкового обов'язку та зменшення витрат на адміністрування податків та зборів.

При цьому, згідно з п. 4.4 ст. 4 ПК України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Проте, ст. 19 Конституції України встановлює: «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Відповідні повноваження, їх розмежування між Верховною Радою та місцевими радами, зокрема, щодо установлення місцевих податків, визначені ст. 12 ПК України.

Згідно зі ст. 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Приписи пп. 10.1.1 п. 10.1 та п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України відносять до місцевих податків податок на майно в частині транспортного податку.

Згідно з п. 12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 12.3.1 ПК України).

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (пп. 12.3.2 ПК України).

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (пп. 12.3.3 ПК України).

Згідно з п. 12.5 ст. 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4 ст. 12 ПК України.

Відповідно пп. 12.3.4 ст. 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Разом з цим, п. 5 р. XIX "Прикінцеві положення" ПК України встановлено, що органи місцевого самоврядування зобов'язані забезпечити у місячний термін з дня набрання чинності цим Кодексом прийняття рішень щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених цим Кодексом.

З наведеного вище вбачається, що безпосереднє встановлення місцевих податків, а отже і транспортного податку, віднесено Податковим кодексом до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.. 143 Конституції України.

Отже, Верховна Рада України може встановлювати тільки перелік дозволених до встановлення місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків. А, власне, встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою критеріїв - це є компетенцією відповідних місцевих рад.

Колегія суддів наголошує, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року; при цьому опублікування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення транспортного податку, як місцевого податку, пізніше 15 липня року є підставою для застосування відповідних норм оподаткування не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" ухвалений 28.12.2014 року, тобто після 15.07.2014 року, а транспортний податок установлено в місті Кузнецовську та затверджено відповідне Положення про транспортний податок рішенням Кузнецовської міської ради від 23.01.2015 року №1819. У зв'язку з цим, колегія суддів приходить до висновку, що застосування контролюючим органом положень ПК України з урахуванням внесених Законом змін та рішення з метою оподаткування транспортним податком може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року.

Колегія суддів відповідно до положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" враховує при розгляді даної справи висловлену Європейським судом з прав людини у рішеннях від 14.01.2011 року у справі "Щокін проти України" та від 07.10.2011 року у справі "Серков проти України" правову позицію в частині необхідності застосування національного законодавства у разі допущення можливості його неоднозначного тлумачення у найсприятливіший для заявника спосіб.

Таким чином, визначення ОСОБА_3 суми податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000 грн. не відповідає положенням Податкового кодексу України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову, а отже, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправними та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "26" листопада 2015 р. скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Кузнецовської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області № 810-17 від 25.06.2015 року.

Стягнути з Кузнецовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області за рахунок її бюджетних асигнувань 1023 грн. 12 коп. (тисячу двадцять три гривні дванадцять копійок ) судового збору на користь ОСОБА_3.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.О. Зарудяна

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,34400

3- відповідачу/відповідачам: Кузнецовська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області м-н Будівельників,1,м.Кузнецовськ,Рівненська область,34400

4-третій особі: - ,