Справа № 2а/0370/1225/12
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 р. Справа № СК-101256/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Сапіги В. П.;

за участю секретаря судового засідання - Мельничук Б. Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньбудсервіс» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 травня 2012 року в справі за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області до товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньбудсервіс» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2012 року Волинським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області до товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньбудсервіс» про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньбудсервіс» на користь управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області заборгованості в сумі 14523,81 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що відповідач не проводив відшкодування Пенсійному фонду витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, заборгованість становить 14523,81 грн. і на час звернення із адміністративним позовом не є погашена, відтак підлягає стягненню.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10 травня 2012 року позов задоволено. Постановлено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньбудсервіс» на користь управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку Волинської області заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за 2010 рік в сумі 14523,81 грн.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньбудсервіс», подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що при прийнятті рішення судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2015 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньбудсервіс» задоволено частково, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 травня 2012 року скасовано, адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області до товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньбудсервіс» про стягнення коштів залишено без розгляду з мотивів пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем - управлінням Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області, подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій висловлено прохання скасувати ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2015 року та залишити постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 травня 2012 року без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2016 року касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області задоволено частково, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2015 року скасовано, а матеріали справи направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду апеляційної скарги.

Зазначену ухвалу мотивовано тим, що у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несплату витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення частини п'ятнадцятої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Водночас строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені статтею 99 КАС, не застосовуються.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Частиною 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Страхувальниками, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання та інші.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зазначені в пункті «б»-«з» цієї статті.

Наявність стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах вказаним у позовній заяві громадянам, підтверджується поданим позивачем розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, наявним в матеріалах справи.

Пунктом 6.8 Інструкції № 21-1 встановлено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Встановлено, що ТзОВ «Волиньбудсервіс» підпадає під дію частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та пункту «б»-«з» статті 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком фактичних витрат на доставку пенсій, а тому повинен сплачувати до Пенсійного фонду фактичні витрати на доставку та виплату пенсій.

Із розрахунку управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку вбачається, що сума витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1 за 2010 рік, які підлягають до сплати відповідачем, становить 2182,93 грн. Частка сплати підприємства становить 22,32%. Місячна сума фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, яку відповідач щомісяця до 25 числа зобов'язаний сплачувати до пенсійного фонду становить 191,47 грн.

Із розрахунку управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку вбачається, що сума витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_2 за 2010 рік, які підлягають до сплати відповідачем, становить 7062,42 грн. Частка сплати підприємства становить 100%. Місячна сума фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, яку відповідач щомісяця до 25 числа зобов'язаний сплачувати до пенсійного фонду становить 805,11 грн.

Із розрахунку управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку вбачається, що сума витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_3 за 2010 рік, які підлягають до сплати відповідачем, становить 5278,46 грн. Частка сплати підприємства становить 52,12%. Місячна сума фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, яку відповідач щомісяця до 25 числа зобов'язаний сплачувати до пенсійного фонду становить 454,01 грн.

Факт наявності заборгованості відповідача по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пільгових пенсій перед Пенсійним фондом в сумі 14523,81 грн. підтверджується розрахунком ціни позову по ТзОВ «Волиньбудсервіс», довідками про виплату пенсій, призначених на пільгових умовах та витратами на її доставку.

Оскільки відповідачем добровільно не відшкодовано витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за 2010 рік в сумі 14523,81 грн., суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з ТзОВ «Волиньбудсервіс» вказаної заборгованості підлягають до задоволення в повному обсязі.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 41, 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньбудсервіс» - залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 травня 2012 року в справі № 2а-1225/12/0370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

В. П. Сапіга

Ухвалу складено в повному обсязі 15 березня 2016 року.