Справа № 2-а-5715/10/2570
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2011-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-5715/10/2570 Головуючий у 1-й інстанції: Падій В.В.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А
Іменем України
"09" лютого 2011 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Романчук О.М., Троян Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.12.2010 року у справі за його позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій Чернігівського обласного військового комісаріату щодо вирішення питань про встановлення громадянам України статусу ветеранів війни (учасника бойових дій) стосовно прийнятого по позивачу рішення щодо відмови у встановленні йому статусу учасника бойових дій і скасування прийнятого рішення та зобов`язання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти рішення щодо встановлення позивачу статусу учасника бойових дій в межах своєї компетенції у відповідності до норм чинного законодавства України.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.12.2010 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити позов. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність оскаржуваного рішення, що є підставою для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Чернігівський окружний адміністративний суд в своєму рішенні прийшов до висновку про необхідність відмови в позові.

Апеляційна інстанція повністю погоджується з такими доводами суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу з липня 1988 року по грудень 1998 року в Щорському РВК на посаді відповідального виконавця. За час проходження військової служби в Щорському РВК згідно наказів Щорського РВК від 26.12.1990 року, 29.12.1991 року, 31.12.19992 року, 31.12.1994 року, 18.01.1995 року, 30.12.1997 року був призначений відповідальним за очищення території району від вибухонебезпечних предметів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у серпні 2010 року звернувся із заявою до комісії Чернігівського ОВК з розгляду питань, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій, про встановлення йому статусу учасника бойових дій відповідно до п. 11 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»(далі - Закон № 3551).

Комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 заява позивача була прийнята до розгляду та призначено засідання комісії на 15.09.2010 року. Позивач про це був повідомлений 09.09.2010 року, що підтверджується його особистим підписом на повідомленні, але на засідання комісії не прибув.

01.09.2010 року та 14.09.2010 року комісією Чернігівського ОВК були отримані заяви позивача, відповідно до яких той просив розшукати та долучити до розгляду комісії ряд документів. Секретарем комісії було розшукано ряд документів та надано на розгляд до комісії.

У зв`язку з відсутністю кворума 15.09.2010 року засідання комісії не відбулось, про що позивача було повідомлено листом від 15.09.2010 року № 1928, а 13.10.2010 року позивачу було повідомлено про наступне засідання 26.10.2010 року о 14 год. 30 хв.

26.10.2010 року на засіданні комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , було з`ясовано, що ОСОБА_1 в період 1988 - 1998 років проходив військову службу на посаді відповідального виконавця Щорського РВК.

У відповідності до функціональних обов`язків відповідального за очищення території району від вибухонебезпечних предметів, затверджених 20.05.1994 року Щорським районним військовим комісаром, позивач зобов`язаний був відповідати за роботу по знешкодженню вибухонебезпечних предметів, знайдених на території району, вести облік, переписку та звітність. Функціональні обов`язки позивача, затверджені 25.09.1996 року Щорським районним військовим комісаром, передбачали основні обов`язки відповідального за очищення території району від вибухонебезпечних предметів: готування телеграм до військової частини для виклику групи розмінування; з прибуттям групи розмінування супроводжування її до місця виявлення вибухонебезпечних предметів; після знищення вибухонебезпечного предмету проводити роз`яснювальну роботу з місцевими жителями; безпосередня участь в роботах по вийманню із ґрунту, транспортуванню, знищенню вибухонебезпечного предмету категорично заборонялася.

Згідно протоколу засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду питань, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій, яка утворена у відповідності до наказу Міністра оборони України від 08.04.2009 року №158 та наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.02.2010 року № 37 було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у встановленні статусу учасника бойових дій в зв`язку з відсутністю документів, перелік яких передбачений п.8 Положення № 158.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

Пунктом 11 ст. 6 Закону № 3551 встановлено, що учасниками бойових дій визнаються особи, які були залучені командуванням військових частин, державними і громадськими організаціями до розмінування полів і об`єктів народного господарства, та особи, які на мінних тральщиках брали участь у травленні бойових мін у територіальних і нейтральних водах у воєнний і повоєнний час.

Відповідно до Положення про комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 8 квітня 2009 року за №158 (далі - Положення №158), вирішення питань про визначення учасників бойових дій, відповідно до статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», покладається на комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України, що створюються в Міністерстві оборони України, військовому комісаріаті Автономної Республіки Крим, обласних та Київському міському військових комісаріатах.

Згідно п.7 Положення №158 комісії зобов`язані приймати до розгляду заяви громадян про визнання їх учасниками бойових дій відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; реєструвати заяви у спеціальній книзі обліку; інформувати заявника про прийняття заяви до розгляду і дату засідання Комісії; робити запити до відповідних архівних установ, про що повідомляти заявника; розглядати заяви громадян, що надійшли до Комісій, у тримісячний термін; заслуховувати пояснення громадян, які подали заяви, свідків, представників організацій, установ та громадських організацій ветеранів, досліджувати інші докази; у разі відмови в задоволенні вимог, викладених у заяві, рішення доводити до відома громадянина в письмовій формі, а також роз`яснювати порядок оскарження прийнятого рішення.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року №302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни», видано Наказ командувача військ Західного оперативного командування від 23.06.2004 року за №160, наказ Міністра з надзвичайних ситуацій від 31.05.2006 року за №331, згідно із якими статус учасника бойових дій може бути наданий особі на підставі: витягу з наказу командира про призначення до групи розмінування та допущення особового складу до знищення вибухонебезпечних предметів; витягу з наказу командира про виїзд у складі групи на розмінування; Акту на виконання робіт з розчистки місцевості від вибухонебезпечних предметів.

Відповідно до п.6 спільного наказу Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Міністерства оборони України, Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02.02.2006 року за №53/51/66, передбачено склад та оснащення груп - розмінування Збройних Сил України: командир групи - офіцер (прапорщик) інженерних військ-1; старший сапер - 1; водій - сапер - 2, сапер-1.

Аналіз матеріалів адміністративної справи свідчить про те, що позивач військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_3 у період з 1990 року по 1997 рік не входив до вищезазначеного переліку.

Позивач відповідно до наказів Щорського районного військового комісара від 26.12.1990 року № 117, від 29.12.1991 року № 120, від 31.12.1992 року № 131, від 31.01.1994 року № 4, від 18 січня 1995 року № 2, від 30.12.1997 року № 69 був призначений відповідальним за очищення території району від вибухонебезпечних предметів, однак жодних наказів командира військової частини щодо призначення ОСОБА_1 до складу групи розмінування Збройних Сил України не видавалось.

ОСОБА_1 до складу групи розмінування не входив, а брав участь у розмінуванні території Щорського району лише як представник Щорського РВК.

Отже, рішення Чернігівського ОВК, яким позивачу відмовлено у встановленні статусу учасника бойових дій, є правомірним.

Таким чином, апеляційна інстанція приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно не задовольнив позов.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких підстав, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196,198, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.12.2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 09.02.2011 року.