Справа № 813/6128/14
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Львів Справа № 876/12164/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.,

з участю секретаря - Андрушківа І. Я.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року по справі № 813/6128/14 за позовом ОСОБА_1 до головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (далі - ГУ ДМС України у Львівській області), Державної казначейської служби України, в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просив:

визнати неправомірними дії ГУ ДМС України у Львівській області щодо відмови в оформленні йому паспорта громадянина України для виїзду за кордон та скасувати таку відмову, оформлену листом від 17 березня 2014 року № Ш-3;

зобов'язати ГУ ДМС України у Львівській області оформити та видати йому паспорт громадянина України для виїзду за кордон на основі поданих ним документів, долучених до скарги від 19 березня 2014 року;

визнати вимогу ГУ ДМС України у Львівській області щодо сплати платежів, крім державного мита в сумі 170.00 грн, неправомірною;

стягнути з Державної казначейської служби України 9000.00 євро моральної шкоди, що еквівалентно 118500.00 грн, із збільшенням цієї суми за кожен день на 100.00 грн включно до дня її повної виплати;

зобов'язати ГУ ДМС України у Львівській області повернути йому видану ПАТ «Банк «Київська Русь» квитанцію про сплату державного мита в сумі 170.00 грн від 18 лютого 2014 року № 12/62271.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що при зверненні до Сихівського районного відділу ГУ ДМС України у Львівській області він надав усі документи, необхідні для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, перелік яких визначений Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (далі - Правила), однак йому незаконно було відмовлено в оформленні такого паспорта у зв'язку з ненаданням ним квитанцій про сплату додаткових платежів.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Сихівського районного відділу ГУ ДМС України у Львівській області щодо відмови позивачу в прийнятті заяви про оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон з підстав несплати вартості послуг з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон та вартості бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити його позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просив її задовольнити.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, хоча відповідачів належним чином було повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду, що відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає судовому розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити частково з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що підставою для відмови позивачу в оформленні паспорта громадянина України для виїзду за кордон стало неподання ним до Сихівського районного відділу ГУ ДМС України у Львівській області, додатково до пакету документів, визначених пунктом 10 Правил, квитанцій про оплату послуг щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон (у тому числі вартості бланка паспорта).

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до ГУ ДМС України у Львівській області із скаргою, в якій вимагав розпочати виготовлення йому паспорта громадянина України для виїзду за кордон. До вказаної скарги ним було долучено ряд документів, зокрема, видану ПАТ «Банк «Київська Русь» квитанцію про сплату державного мита від 18 лютого 2014 року № 12/62271.

ГУ ДМС України у Львівській області розглянуло вказану скаргу та надало позивачу відповідь на неї від 17 березня 2014 року № Ш-3, в якій йому роз'яснено, які платежі необхідно сплатити при оформленні паспорта громадянина України для виїзду за кордон та рекомендовано звернутись до Сихівського районного відділу ГУ ДМС України у Львівській області. Разом з вказаною відповіддю позивачу повернуто долучені ним до скарги документи.

Відмовляючи в задоволенні вимог позивача про визнання неправомірними дій щодо відмови в оформленні йому паспорта громадянина України для виїзду за кордон та скасування такої відмови, зобов'язання оформити та видати паспорт громадянина України для виїзду за кордон, визнання вимоги щодо сплати платежів, крім державного мита в сумі 170.00 грн, неправомірною, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звертався ГУ ДМС України у Львівській області із відповідною заявою щодо оформлення паспорта, а лише із скаргою на дії працівників Сихівського районного відділу ГУ ДМС України у Львівській області на яку йому надано відповідь. Відмовляючи в задоволенні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому такої. Відмовляючи в задоволенні вимоги позивача про повернення квитанції про сплату державного мита, суд першої інстанції виходив з того, що така була повернута йому ГУ ДМС України у Львівській області разом із відповіддю на його скаргу.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні заявлених позивачем вимог, суд першої інстанції, вказав, що право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, все ж таки порушене, оскільки порядок оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон визначений Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» 21 січня 1994 року № 3857-XII (далі - Закон № 3857-XII) та Правилами, а тому працівники Сихівського районного відділу ГУ ДМС України у Львівській області не мали права вимагати від позивача подання непередбачених вказаними нормативно-правовими актами документів (сплати платежів). Також суд вказав, що порушення права позивача допущене Сихівським районним відділом ГУ ДМС України у Львівській області, а тому, скориставшись наданим йому статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України правом вийти за межі позовних вимог, прийшов до висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій вказаного вище суб'єкта владних повноважень.

Суд частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок врегульовано Законом № 3857-XII.

Статтею 7 Закону № 3857-XII передбачено, що правила оформлення і видачі паспортів, відповідно до цього Закону визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог Закону № 3857-XII Кабінет Міністрів України постановою від 31 березня 1995 року № 231 затвердив Правила, пункт 10 яких містить вичерпний перелік документів, які необхідно подати для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а саме: заява-анкета встановленого зразка, паспорт громадянина України, свідоцтво про народження (для осіб віком до 16 років) (після прийняття документів повертається), копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, дві фотокартки розміром 3.5 х 4.5 сантиметра, квитанція про сплату державного мита або документ, що підтверджує право на звільнення від його сплати.

Правові засади справляння державного мита, платників, об'єкти, розміри ставок, пільги та порядок сплати державного мита визначені Декретом Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 «Про державне мито» (далі - Декрет).

Згідно із статтею 1 Декрету платниками державного мита на території України є фізичні та юридичні особи за вчинення в їхніх інтересах дій та видачу документів, що мають юридичне значення, уповноваженими на те органами.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 2 Декрету державне мито справляється, зокрема, за видачу документів на право виїзду за кордон.

Згідно з пунктом «б» частини шостої статті 6 Декрету за видачу паспорта громадянина України для виїзду закордон на території України справляється державне мито в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 170.00 грн.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що Законом № 3857-XII та Правилами, які є спеціальними правовими актами, що регулюють спірні правовідносини, визначено вичерпний перелік документів, які необхідно подати для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а відтак, вимога надати будь-які інші документи чи сплатити інші платежі, не передбачені згаданими нормативно-правовими актами, є незаконною.

Щодо посилання ГУ ДМС України у Львівській області як на підставу правомірності відмови позивачу в оформленні паспорта громадянина України для виїзду за кордон на пункт 27 Переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2007 року № 795, яким визначено як платну послугу з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон та встановлено розмір плати за неї - 87,15 грн, то необхідно зазначити, що сплата установленого Декретом розміру державного мита за видачу паспорта громадянина України для виїзду закордон покриває вартість витрат, пов'язаних з вчиненням дій щодо його видачі, а тому, сплативши вартість такої послуги, особа, яка звернулась за оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон, фактично двічі сплачує вартість однієї й тієї ж послуги.

Щодо посилання ГУ ДМС України у Львівській області як на підставу правомірності відмови позивачу в оформленні паспорта громадянина України для виїзду за кордон на пункт 4 Порядку надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ України та Державної міграційної служби України платних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1098 (далі - Порядок), згідно з яким у разі надання послуги, що передбачає видачу бланка або номерного знака, розмір плати за її надання визначається з урахуванням витрат, пов'язаних з придбанням відповідної продукції, в тому числі вартості персоналізації, то необхідно зазначити, що згідно з пунктом 2 цього Порядку такі послуги можуть надаватись особі лише за її письмовою заявою, тобто за наявності у неї бажання отримати такі послуги, а відповідно не носять обов'язкового характеру, в іншому разі Порядок суперечив би нормі статті 7 Закону № 3857-XII, якою чітко визначено, що правила оформлення і видачі паспортів, відповідно до цього Закону визначаються Кабінетом Міністрів України. Крім цього необхідно зазначити, що в цьому Порядку не встановлено розміру такого відшкодування, а ГУ ДМС України у Львівській області як суб'єктом владних повноважень на якого покладено обов'язок доказування правомірності своїх дій не надано суду доказів, які б підтверджували вартість бланка паспорта.

Щодо посилання ГУ ДМС України у Львівській області на втрату чинності Правилами, то необхідно зазначити, що на момент виникнення спірних правовідносин та на час звернення позивача з адміністративним позовом до суду такі були чинними та втратили чинність лише 01 квітня 2015 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 682 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 № 152 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України».

З огляду на викладене, вірним є висновок суду першої інстанції щодо протиправності дій працівників Сихівського районного відділу ГУ ДМС України у Львівській області щодо відмови позивачу в прийнятті заяви про оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон з підстав несплати вартості послуг з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон та вартості бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Також вірними є висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання протиправними дій ГУ ДМС України у Львівській області щодо відмови в оформленні йому паспорта громадянина України для виїзду за кордон, щодо скасувати такої відмови, щодо визнання неправомірною вимоги щодо сплати платежів, крім державного мита в сумі 170.00 грн, щодо стягнення моральної шкоди, щодо зобов'язання оформити та видати паспорт громадянина України для виїзду за кордон, оскільки позивач не звертався ГУ ДМС України у Львівській області із відповідною заявою щодо оформлення паспорта, а лише із скаргою на дії працівників Сихівського районного відділу ГУ ДМС України у Львівській області, на яку йому надано відповідь.

Вірним є й висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимоги про зобов'язання повернути квитанцію про сплату державного мита, оскільки така була повернута позивачу ГУ ДМС України у Львівській області разом із відповіддю на його скаргу.

Разом з тим необхідно зазначити, що скориставшись наданим йому частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України правом вийти за межі позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що обраний ним спосіб захисту порушеного права позивача забезпечить ефективне його відновлення, однак такий висновок суду першої інстанції є помилковим з огляду на наступне.

Застосування матеріально-правових способів захисту порушеного права чи інтересу, визначених конкретними нормативно-правовими актами, чи способів захисту, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, повинно здійснюватись з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 30 січня 2003 року у справі № 3-рп/2003 (1-12/2003) зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (стаття 13).

Отже, при обранні способу захисту порушеного права суд повинен зважити, чи зможе він призвести до відновлення права особи, за захистом якого вона звернулась до суду.

Натомість, обраний в даному випадку судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права - визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними таким критеріям не відповідає, оскільки судом лише встановлено факт протиправності дій суб'єкта владних повноважень та не покладено на нього певного обов'язку, виконання якого б гарантувало відновлення порушеного права позивача.

В даному випадку, визнавши протиправними дії Сихівського районного відділу ГУ ДМС України у Львівській області щодо відмови позивачу в прийнятті заяви про оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон з підстав несплати вартості послуг з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон та вартості бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон, суд повинен був зобов'язати вказаного суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, які б гарантували відновлення порушеного права позивача.

Отже, керуючись повноваженнями, наданими пунктом 1 частини першої статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що оскаржуване рішення необхідно змінити, поклавши на Сихівський районний відділ ГУ ДМС України у Львівській області обов'язок розглянути питання щодо оформлення та видачі позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон без сплати ним вартості послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон та вартості бланка такого паспорта.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року по справі № 813/6128/14 змінити, доповнивши абзац другий резолютивної частини реченням наступного змісту: «Зобов'язати Сихівський районний відділ головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області розглянути питання оформлення та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон без сплати ним вартості послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон та вартості бланка такого паспорта».

В решті постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року по справі № 813/6128/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А. І. Рибачук

Судді В. М. Багрій

Д. М. Старунський

Повний текст постанови виготовлено 14 березня 2016 року.