Справа № 817/61/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/61/16

26 лютого 2016 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді колегії суддів - Сала А.Б. (гловуючий), суддів Жуковської Л.А., Гломба Ю.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкарєр"
до Державної служби геології та надр України
про визнання протиправним та скасування наказу, припису, -
ВСТАНОВИВ :

Відкрите акціонерне товариство «Берестовецький спецкар'єр» (далі - ВАТ «Берестовецький спецкар'єр») звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби геології та надр України (надалі - Держгеонадр) про визнання протиправним і скасування наказу № 299 від 24.09. 2015 року в частині проведення перевірки ВАТ «Берестовецький спецкар'єр», визнання протиправним і скасування припису № 606-14/06 від 22.10. 2015 року та визнання протиправним і скасування наказу № 466 від 25.12. 2015 року в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 2915 від 06.02. 2003 року наданого ВАТ «Берестовецький спецкар'єр».

З змісту заявленого позову вбачається, що позивач ВАТ «Берестовецький спецкар'єр» просить суд визнати протиправними і скасувати припис та накази, оскільки вони винесені відповідачем всупереч встановленій законом тимчасовій забороні на проведення перевірок.

Зокрема, позивач звертає увагу на те, що пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VІІІ від 28.12.2014 року встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Державна служба геології та надр України листом від 11.11. 2015 року № 21 проінформована про незаконність своїх дій, однак позиція товариства була проігнорована.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, у порядку письмового провадження.

Державна служба геології та надр України проти задоволення позовних вимог заперечила, про що надала відповідні письмові заперечення.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Так, 06 лютого 2003 року Міністерством екології та природних ресурсів України, в замін ліцензії № 700 від 11.12. 1996 року, ВАТ «Берестовецький спецкар'єр» видано спеціальний дозвіл на користування надрами, а саме - видобування базальту, придатного для виробництва шашки дорожньої, брущатки, бутового каменю, будівельного щебеню та крошки в межах Берестовецького родовища (а.с. 7-8).

В подальшому, наказом Держгеонадр № 288 від 18.09. 2015 року затверджено план проведення планових перевірок надрокористувачів у ІV кварталі 2015 року (а.с. 32-33).

Наказом № 299 від 24.09. 2015 року призначено проведення планових перевірок надрокористувачів, щодо яких буде здійснюватися державний геологічний контроль у ІV кварталі 2015 року (а.с. 34).

Відповідно до додатку до вказаного наказу перевірці на предмет дотримання вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин підлягало ВАТ «Берестовецький спецкар'єр» (а.с. 35).

Про проведення перевірки ВАТ «Берестовецький спецкар'єр» було повідомлено згідно листа № 12438/13/14-15 від 23.09. 2015 року, який отримано позивачем 01.10. 2015 року (а.с. 40,41).

На підставі зазначеного наказу, посадовими особами Державної служби геології та надр України було здійснено виїзд для проведення перевірки дотримання ВАТ «Берестовецький спецкар'єр» вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин, однак директором позивача було відмовлено у проведенні перевірки. За наслідком вказаних дій складено акт про недопущення до перевірки № 06-03/25/2015-45/п (125) від 15.10. 2015 року (а.с. 42-43).

Відповідно до листа ВАТ «Берестовецький спецкар'єр» № 58 від 07.10. 2015 року відмова у проведенні перевірки обґрунтована мораторієм на проведення перевірок у 2015 і 2016 роках, запровадженим п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12. 2014 року (а.с. 11).

У зв'язку із відмовою у проведенні перевірки Центральним міжрегіональним відділом Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадр винесено Припис від 22.10. 2015 року № 606-14/06 про подання у строк до 30.11. 2015 року матеріалів для проведення перевірки згідно додатку № 1 до вказаного припису (а.с. 9).

Листом № 21 від 11.11. 2015 року ВАТ «Берестовецький спецкар'єр» відмовив у наданні вказаних матеріалів на підставі мораторію на проведення перевірок у 2015 і 2016 роках, запровадженим п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12. 2014 року (а.с. 10).

Враховуючи наведене, Державною службою геології та надр України видано наказ № 446 від 25 грудня 2015 року, яким зупинено дію дозволу та надано позивачу 30 календарний днів для усунення порушень (а.с. 36-37).

Листом Держгеонадр від 06.01. 2016 року № 100/13/14-16 ВАТ «Берестовецький спецкар'єр» повідомлено про зупинення спеціального дозволу та надання терміну для усунення порушень (а.с. 6, 38).

Враховуючи безпідставне призначення перевірки відповідачем позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Рівненський окружний адміністративний суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю, з наступних підстав.

Відповідно до Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1174 від 30.12. 2015 року (далі - Положення) Держгеонадра України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Підпунктом 12 пункту 4 Положення Держгеонадра відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним їх використанням, зокрема за дотриманням нормативів, стандартів та інших вимог щодо геологічного вивчення і використання надр, умов спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами) та угод про умови користування надрами (у тому числі угод про умови користування нафтогазоносними надрами.

Механізм проведення державного геологічного контролю визначається Порядком здійснення державного геологічного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.12. 2011 року № 1294 (далі - Порядок № 1294).

Пунктом 5 Порядку № 1294 визначено, що державний геологічний контроль здійснюється шляхом проведення органами державного геологічного контролю планових і позапланових перевірок надрокористувачів, тобто користувачів надр, визначеними статтею 13 Кодексу України про надра яким, відповідно до статті 16 Кодексу надані спеціальні дозволи на користування надрами.

За таких обставин, Державна служба геології та надр України, керуючись п.6 Порядку склала квартальний план проведення перевірок користувачів надр на ІV квартал 2015 року, який затверджений наказом Держгеокадастру України від 18.09. 2015 року № 288.

На реалізацію вказаного наказу 24.09. 2015 року Державною службою геології та надр України винесено наказ № 299 "Про проведення перевірок користувачів надр у ІV кварталі 2015 року".

Про проведення перевірки позивача повідомлено листом від 23.09. 2015 року № 12438/13/14-15, який було отримано позивачем 01.10. 2015 року.

Відповідно до п. 15 Порядку № 1294, за результатами проведення планової або позапланової перевірки надрокористувача посадовими особами органу державного геологічного контролю складається акт перевірки за формою затвердженою Держгеонадрами.

У разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері геологічного вивчення надр та раціонального використання надр на підставі акта перевірки протягом п'яти робочих днів з дати її завершення складається припис або розпорядження за формою затвердженою Держгеонадрами (пункт 16 Порядку 1294).

Вказані положення Порядку № 1294 в повній мірі кореспондуються з положеннями Закону України "Про основні засади нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності"

Зокрема відповідно до ст. 7 Закону України "Про основні засади нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган, державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Щодо доводів позивача про наявність законодавчих обмежень на проведення контролюючими органами у 2015 році перевірок суб'єктів господарювання суд зазначає таке.

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76 VIII (надалі - Закон № 76 VIII) передбачено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Таким чином законодавчим органом на період з січня по червень 2015 року встановлено певні обмеження щодо проведення перевірок суб'єктів господарювання всіма контролюючими органами. Однак, такі обмеження згідно з Законом № 76-VIII не поширюються на перевірки, які проводяться у вказаний період Державною фіскальною службою України та Державною фінансовою інспекцією України.

Крім цього, 28.12. 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (надалі - Закон № 71-VIII), відповідно до п. 3 Прикінцевих положень якого встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

На переконання суду норми Закону № 76-VIII, зокрема щодо обмежень у проведенні перевірок, є загальними та стосуються всіх контролюючих органів. Тоді як норми Закону № 71-VIII, у процитованій частині, є спеціальними та стосуються контролюючих органів, що забезпечують формування єдиної державної податкової, державної митної політики щодо адміністрування податків, зборів та митних платежів, оскільки критеріями визначення переліку підприємств, на які такі обмеження не поширюються, зокрема, є обсяг доходу за попередній календарний рік, а також певний вид діяльності таких підприємств (виробництво чи імпорт підакцизних товарів).

Саме така оцінка положень вказаних вище нормативних актів робить логічною та послідовною позицію законодавчого органу, яким в один день прийнято різні за змістом норми щодо одних і тих самих правовідносин, зокрема, обмеження повноважень контролюючих органів у проведенні перевірок суб'єктів господарювання.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ № 299 від 24.09. 2015 року, в частині проведення перевірки ВАТ «Берестовецький спецкар'єр» та припис № 606-14/06 від 22.10. 2015 року відповідача в повній мірі відповідають критеріям правомірності визначених частиною 3 статі 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Тому в задоволенні адміністративного позову в цій частині слід відмовити.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним і скасування наказу № 466 від 25.12. 2015 року щодо зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 2915 від 06.02. 2003 року наданого ВАТ «Берестовецький спецкар'єр», то суду слід зазначити наступне.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Кодексом України про надра.

Відповідно до ст. 2 Кодексу України про надра його завданням є регулювання гірничих відносин з метою забезпечення раціонального, комплексного використання надр для задоволення потреб у мінеральній сировині та інших потреб суспільного виробництва, охорони надр, гарантування при користуванні надрами безпеки людей, майна та навколишнього природного середовища, а також охорона прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян.

Надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр (ст. 19 Кодексу).

Стаття 25 Кодексу України про надра передбачає, що права користувачів надр охороняються законом і можуть бути обмежені лише у випадках, передбачених законодавством України.

Згідно зі ст. 26 Кодексу України про надра право користування надрами припиняється у разі:

1) якщо відпала потреба у користуванні надрами;

2) закінчення встановленого строку користування надрами;

3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування;

4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров'я населення;

5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр;

6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами;

7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.

Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

Законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами.

Отже за приписами статті 26 Кодексу України про надра у разі незгоди користувачів з припиненням користування надрами це питання вирішується у судовому порядку.

Разом з тим, підпунктом 8 п. 22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05. 2011 року № 615 (далі - Порядок), який вказаний відповідачем як підстава для прийняття оскаржуваного наказу, передбачено, що дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням органів державного гірничого та санітарно-епідеміологічного нагляду, державного геологічного і екологічного контролю, органів місцевого самоврядування, органів державної податкової служби у разі невиконання в установлений строк приписів уповноважених органів щодо усунення порушень законодавства у сфері надрокористування.

Таким чином, відповідачем було лише зупинено дію дозволу, що не є ідентичним з припиненням користування надрами, яке передбачає наявність відповідного рішення суду.

Отже, положення вказаної норми не суперечать правилу, встановленому статтею 26 Кодексу України про надра, відповідно до якого у разі незгоди користувачам лише з припиненням права на користування надрами за неналежне користування ними, припинення такого права, здійснюється у судовому порядку.

Аналогічна правова позиція була висловлена також Верховним Судом України у постановах від 10 грудня 2013 року (справа № 21-450а13), від 19 вересня 2011 року справа № 21-164а11) та від 25 червня 2011 року (справа № 21-36а11).

Таким чином, оскільки відповідачем було лише зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами, що було видано ВАТ «Берестовецький спецкар'єр», то суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у частині щодо визнання протиправним та скасування наказу № 446 від 25.12. 2015 року в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 2915 від 06.02. 2003 року наданого ВАТ «Берестовецький спецкар'єр».

З огляду на зазначене, судом встановлено, що при винесенні спірних наказів та припису відповідач діяв на підставі, у межах повноважень, у строки та у спосіб передбачений законодавством України.

В силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, позивач не довів суду обґрунтованості позовних вимог, а відповідач підтвердив правомірність своїх дій.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду, то поданий позов належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки суб'єктом владних повноважень не надано суду жодного доказу щодо понесення витрат пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, то судові витрати із позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкарєр" до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу, припису - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Сало А.Б.

Судді Жуковська Л.А.

Гломба Ю.О.