Справа № 804/3911/15
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2016 рокусправа № 804/3911/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Прокопчук Т.С. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2015 року у справі № 804/3911/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» до Дніпропетровської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про скасування рішення та стягнення надмірно сплачених коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів», звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці, Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області, в якому просило скасувати рішення Дніпропетровської митниці, оформлене листом від 23.12.2010 № 17-07-2/9768 "Щодо повернення мита" та стягнути з Державного бюджету України суми мита у розмірі 29064, 91 грн., надмірно сплаченого декларантом на підставі ВМД № 113020000/8/002392 від 04.04.2008 року.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що ним на територію України було ввезено товар - марганцеву руду. При його розмитненні відповідачем було здійснено коригування митної вартості товару, у зв'язку з чим позивачем було надмірно сплачено до Державного бюджету України суму коштів у розмірі 29064,91 грн. Не погодившись із рішенням митного органу про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки) та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 03.04.2008 № 113020000/2008/000721, надмірною сплатою податків та зборів у розмірі 29064,91 грн., позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про скасування рішення про визнання митної вартості та картки відмови.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2009 року у справі № 2а-7235/08/0470 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

В той же час, 19.11.2010 року позивач звернувся до відповідача із заявами про повернення надміру сплаченої суми мита в розмірі 29064, 91 грн., до якої надав копії ВМД та розрахунок суми надмірно сплаченого мита. За результатами розгляду заяв, позивач отримав лист Дніпропетровської митниці від 23.12.2010 року № 17-07-2/9768 "Щодо повернення мита", в якому митний орган зазначив, що станом на 08.12.2010 року у Дніпропетровської митниці, яка є правонаступником Криворізької митниці, відсутні законні підстави для прийняття рішення про повернення суми мита по даній заяві. Вважаючи таке рішення протиправним, з тих підстав, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2011 року у справі № 2а-7235/08/0470, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2009 року скасовано, визнано протиправним та скасовано рішення Криворізької митниці № МВ 089 від 02.04.2008 про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 03.04.2008 № 113020000/2008/000721, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2011 року у справі № 2а/0470/3282/11 адміністративний позов задоволено частково, скасовано рішення Дніпропетровської митниці, оформлене листом від 23.12.2010 року № 17-07-2/9768 "Щодо повернення мита", у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2012 року у справі № 2а/0470/3282/11 постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2011 року в частині відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" скасовано, позов в частині стягнення надмірно сплачених коштів задоволено та постановлено стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" суму надміру сплаченого мита у розмірі 29064,91 грн.; в іншій частині постанову залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.02.2015 у справі №2а/0470/3282/11 (К/9991/61186/12) постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2011 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2012 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції обґрунтована необхідністю дослідження під час нового розгляду справи дотримання позивачем законодавчо встановленої процедури повернення надмірно сплачених митних платежів. Також суд зазначив, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій базувались виключно на неправомірності застосування митним органом методу визначення митної вартості за ціною договору ідентичних товарів і правильності застосування митної вартості, заявленої декларантом, що не є достатнім при вирішенні питання про повернення надмірно сплаченого мита.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений наказом Державної митної служби від 20 липня 2007 року № 618 (далі Порядок № 618), не передбачає процедури повернення помилково та/або надміру сплачених обов'язкових платежів під час (водночас) здійснення судового контролю за рішенням, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, пов'язаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

Публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів», не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2015 року скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог позивач зазначив, що чинним законодавством не встановлено чіткого переліку документів, що подаються для підтвердження сум надміру сплачених митних та інших платежів для цілей Порядку №618.

Крім того, у своєму рішенні Дніпропетровська митниця ДФС не роз'яснила підстав відмови у поверненні таких платежів.

На думку позивача, до заяви про повернення мита було подано необхідний пакет документів, що підтверджують суму надмірно сплачених платежів, чим дотримано встановленої процедури.

В запереченнях на апеляційну скаргу Дніпропетровська митниця ДФС проти апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване. Вказала, що Порядком взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органами, затвердженого наказом ДМСУ та Державного казначейства України від 20.07.2007 року №611/174, не передбачено повернення помилково та/або надміру сплачених обов'язкових платежів у спосіб стягнення безпосередньо (водночас) або у спосіб судового зобов'язання надати висновок про повернення коштів із здійсненням судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, пов'язаних з розмитненням і справлянням митних платежів, про що вірно зазначив і суд першої інстанції.

У судовому засіданні представник позивача доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав в повному обсязі.

Інші сторони по справі про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників названих сторін.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2008 року Відкритим акціонерним товариством "Нікопольський завод феросплавів" до Криворізької митниці була подана вантажна митна декларація № 113020000/8/002273, в якій була задекларована марганцева руда за митною вартістю в розмірі 2808923, 22 грн. (556222,42 дол. США), яка визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (специфікація № 1 до контракту № 140108N від 14.01.2008). Імпортером самостійно визначена сума мита, що підлягала сплаті на підставі вказаної декларації, у сумі 56178, 46 грн.

Згідно картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 03.04.2008 року № 113020000/2008/000721, позивачу було відмовлено у митному оформленні товару за ВМД № 113020000/8/002273 на підставі рішення (довідки) Криворізької митниці від 02.04.2008 року № МВ089, яким визначена митна вартість товару в розмірі 843993, 80 дол. США. Фактична сума мита, яка була сплачена позивачем до бюджету за товар ввезений на підставі ВМД № 113020000/8/002392 від 04.04.2008 року, визначена в рішенні (довідці) Криворізької митниці № МВ089 від 02.04.2008, становила 85243,37 грн. Таким чином, відповідачем було надмірно сплачено до бюджету грошові кошти у сумі 29064,91 грн., як різниця між самостійно визначеною митною вартістю товарів та митною вартістю, визначеною відповідачем на підставі рішення № МВ089 від 02.04.2008.

Не погоджуючись із рішенням Криворізької митниці про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки) від 02.04.2008 року № МВ089, позивач звернувся до суду за його оскарженням.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2009 року у справі № 2-а-7235/08/0470 у задоволенні адміністративного позову Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Відкритим акціонерним товариством "Нікопольський завод феросплавів" подано апеляційну скаргу.

Одночасно з поданою апеляційною скаргою, Відкрите акціонерне товариства "Нікопольський завод феросплавів" звернулось із заявою від 19.11.2010 року № 10098-6995/4016 до Дніпропетровської митниці та від 19.11.2010 №10099-6995/4016 до Криворізької митниці про повернення надмірно сплаченого мита до бюджету у сумі 29064, 91 грн. До вказаних заяв позивач додав: аркуші з позначенням " 3/8" комплектів бланків митних декларацій форм МД - 2 і МД - 3 і доповнення (ВМД № 113020000/8/002392 від 04.04.2008 року (оригінал); декларацію митної вартості № 113020000/8/002392 від 04.04.2008 (копія); копії ВМД та ДМВ № 113020000/8/002273 від 31.03.2008; розрахунок суми надмірно сплаченого мита.

23.12.2010 року листом від № 17-07-2/9768, прийнятим за результатами розгляду заяв позивача, Дніпропетровською митницею було прийнято рішення, в якому зазначено, що станом на 08.12.2010 року у Дніпропетровської митниці, яка є правонаступником Криворізької митниці, відсутні законні підстави для прийняття рішення про повернення суми мита по даній заяві.

Дослідивши зазначене рішення та обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до частини 1 статті 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Згідно з частиною 3 статті 301 Митного кодексу України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Для реалізації статей 43, 102 Податкового кодексу України, наказом Державної митної служби від 20 липня 2007 року № 618, затверджено Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, який визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

До заяви додаються, аркуші з позначенням "3/8" комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі; документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абзацах третьому - восьмому цього пункту.

У висновках Верховного Суду України, що містяться у постановах від 15 квітня 2014 року (справа № 21-29а14), 12 листопада 2014 року (справи №№ 21-268а14, 21-391а14), 25 листопада 2014 року (справа № 21-338а14), зазначено, що у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Таким чином, за наявності процедури судового оскарження саме рішення судів, якими визнано протиправними та скасовано рішення митниці про коригування митної вартості товарів, є належними доказами надмірної сплати сум до бюджету та підставою для задоволення заяви платника про повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03 листопада 2015 року у справі № 826/1661/14, відмова у поверненні коштів у встановленому порядку можлива за умови відсутності підстав для такого повернення (пункт 11 Порядку № 618).

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права.

Аналізуючи наведене вище, колегія суддів зазначає, що розрахунок суми надмірно сплаченого мита, доданий позивачем до заяв від 19.11.2010 року, з урахуванням наявності чинних на той момент картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №113020000/2008/000721 від 03.04.2008 та рішення (довідки) Криворізької митниці № МВ089 від 02.04.2008, не міг вважатись обґрунтованим доказом на підтвердження наявності надмірно або помилково сплачених до бюджету грошових коштів при розмитненні товару, оскільки правомірність винесення означених рішень суб'єктом владних повноважень на час подання позивачем заяв спростована не була.

Відтак, на момент звернення позивача до Дніпропетровської митниці ДФС із заявою від 19.11.2010 року № 10098-6995/4016 та заявою від 19.11.2010 № 10099-6995/4016 про повернення надмірно сплаченого мита у сумі 29064, 91 грн., у Дніпропетровської митниці ДФС були відсутні правові підстави для надання висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

При цьому, колегія суддів також зазначає, що постанову апеляційного суду у справі № 2а-7235/08/0470, якою встановлено безпідставність застосування митним органом методу визначення митної вартості за ціною договору ідентичних товарів і правильність застосування митної вартості, заявленої декларантом, а відтак і встановлення факту надмірно сплаченого позивачем мита у розмірі 29064, 91 грн., було винесено 17.02.2011р. Отже, правові підстави для скасування рішення Дніпропетровської митниці, оформленого листом від 23.12.2010 № 17-07-2/9768 "Щодо повернення мита", та задоволення позовних вимог, які базуються на протиправності названого рішення, відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» з огляду на законність постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2015 року у справі № 804/3911/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Ухвалу складено у повному обсязі 04.03.2016р.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: Ю.В. Дурасова