Справа № 813/6239/14
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" березня 2016 р. м. Київ К/800/8999/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Ємельянової В.І.,

Ситникова О.Ф.,

секретаря судового засідання Горбатюка В.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до Радехівської районної державної адміністрації Львівської області (далі - Радехівська РДА) про визнання протиправними та скасування розпоряджень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за касаційними скаргами ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про: скасування розпорядження голови Радехівської РДА «Про застосовування дисциплінарного стягнення» від 21 серпня 2014 року №204к; скасування розпорядження голови Радехівської РДА «Про застосовування дисциплінарного стягнення» від 22 серпня 2014 року №208к; скасування розпорядження відповідача «Про звільнення ОСОБА_2.» від 22 серпня 2014 року №209к; поновлення на роботі на посаді керівника відділу освіти Радехівської РДА; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26 серпня 2014 року по день поновлення на роботі.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2015 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано розпорядження голови Радехівської РДА «Про застосовування дисциплінарного стягнення» від 21 серпня 2014 року №204к, «Про застосовування дисциплінарного стягнення» від 22 серпня 2014 року №208к. В решті позову відмовлено.

У касаційних скаргах позивач та його представник, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просять скасувати ухвалені ними судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову повністю.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційних скарг.

Судами встановлено, що наказом голови Радехівської РДА №397 від 31 травня 2012 року ОСОБА_2 призначено на посаду керівника відділу освіти.

Розпорядженням голови Радехівської РДА від 21 серпня 2014 року №204к, відповідно до статті 147 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП), статті 14 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ), враховуючи акт від 21 серпня 2014 року про відмову у наданні пояснень щодо порушення наказу Міністерства освіти України від 15 квітня 1993 року №102, керівника відділу освіти райдержадміністрації ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани.

Розпорядженням голови Радехівської РДА від 22 серпня 2014 року №208к, відповідно до статті 147 КЗпП, статті 14 Закону №3723-ХІІ , враховуючи акт від 21 серпня 2014 року про відмову у наданні пояснень про вжиття заходів щодо аварійного стану спортзалу Березівської ЗОШ І-ІІІ ступеня, керівника відділу освіти райдержадміністрації ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани.

Розпорядженням голови Радехівської РДА від 22 серпня 2014 року №209к, відповідно до пункту 6 статті 30 Закону №3723-ХІІ , враховуючи подання УБОЗ ГУ МВС України у Львівській області від 30 травня 2014 року №24/8-1781/Тс, постанову Радехівського районного суду Львівської області від 12 червня 2014 року, акт службового розслідування від 21 серпня 2014 року та розпорядження голови райдержадміністрації: від 21 серпня 2014 року №204к, від 22 серпня 2014 року №208к, позивача звільнено з посади керівника відділу освіти райдержадміністрації 26 серпня 2014 року за порушення Присяги державного службовця.

Скасовуючи розпорядження голови Радехівської РДА від 21 серпня 2014 року №204к про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани, суди передніх інстанцій виходили з того, що воно винесено з порушенням строків накладення дисциплінарних стягнень, встановлених статтею 148 КЗпП.

Колегія суддів вважає такий висновок судів обґрунтованим, оскільки наказ №94, який на думку відповідача було видано всупереч вимогам наказу Міністерства освіти України від 15 квітня 1993 року №102, прийнято позивачем 8 серпня 2013 року, а дисциплінарне стягнення за його прийняття застосовано 21 серпня 2014 року, тобто більш ніж через один рік, що суперечить статті 148 КЗпП.

Задовольняючи позовні вимоги про скасування розпорядження голови Радехівської РДА «Про застосовування дисциплінарного стягнення» від 22 серпня 2014 року №208к, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що позивач, в межах його компетенції, вживав заходи, що пов'язані з питанням аварійного стану спортзалу Березівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня (лист позивача від 11 червня 2014 року до голови Радехівської РДА про призначення комісії по обстеженню аварійних приміщень незавершеного будівництва спортзалу; лист позивача від 20 червня 2014 року про стан будівельних споруд району, що потребують фінансування на ремонт), підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності за невжиття заходів щодо аварійного стану спортзалу Березівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня у відповідача не було.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про скасування розпорядження голови Радехівської РДА «Про звільнення ОСОБА_2.» від 22 серпня 2014 року №209к, суди виходили з того, що порушення позивачем Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 7 квітня 2011 року №3206-VI, чинного на час виникнення спірних правовідносин щодо неповідомлення про вчинення корупційних правопорушень, за яке на позивача постановою Радехівського районного суду Львівської області від 12 червня 2014 року було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн відповідно до статті 172-9 КУпАП, може бути кваліфіковано як порушення Присяги державного службовця. Крім того, звільнення з посади державного службовця за порушення Присяги здійснюється відповідно до пункту 6 статті 30 Закону №3723-ХІІ, яка не передбачає строків припинення державної служби за порушення присяги та не містить обмежень щодо неможливості звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками судів попередніх інстанцій у цій частині позовних вимог, з огляду на наступне.

Статтею 30 Закону №3723-ХІІ передбачено, що підставами припинення державної служби є ті, що визначені у КЗпП. Окрім цих підстав, державна служба також може бути припинена у разі: порушення умов реалізації права на державну службу (стаття 4 цього Закону); недотримання пов'язаних із проходженням державної служби вимог, передбачених статтями 16 і 16 1 цього Закону; досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби (стаття 23 цього Закону); відставки державних службовців, які займають посади першої або другої категорії (стаття 31 цього Закону); виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню державного службовця на державній службі (стаття 12 цього Закону); відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону; притягнення державного службовця до кримінальної або адміністративної відповідальності за корупційні правопорушення, пов'язані з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

При цьому в пункті 6 частини першої статті 30 цього Закону визначено не окремий вид відповідальності державних службовців за порушення Присяги, а спеціальну підставу для припинення державної служби. Слід зазначити, що припинення державної служби відбувається у формі звільнення.

У частині другій статті 14 Закону №3723-ХІІ законодавець визначив ще два додаткові заходи дисциплінарного впливу для державних службовців, вказавши, що крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України (стаття 147 КЗпП), можуть застосовуватися попередження про неповну службову відповідність і затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Таким чином, законодавець навів вичерпний перелік дисциплінарних стягнень, які можуть бути застосовані до державних службовців, а також підстави припинення державної служби.

Разом з тим порядок застосування таких заходів впливу у Законі №3723-ХІІ не передбачено. Натомість порядок застосування дисциплінарних стягнень, у тому числі звільнення, врегульовано у КЗпП (стаття 149).

У частині другій статті 17 Закону №3723-XII наведено текст присяги державного службовця такого змісту: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки».

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Отже, і порушення Присяги, і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби. Таким чином, припинення державної служби у зв'язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність державних службовців можуть бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення державним службовцем достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушень. Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Тобто звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з державної служби за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням порядку та строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 травня та 4 червня 2013 року (№№ 21-403а12, 21-167а13 відповідно).

Таким чином, висновок судів попередніх інстанцій про те, що державного службовця за порушення Присяги можна звільнити в період його тимчасової непрацездатності є неправильним.

В матеріалах справи міститься копія листка непрацездатності, відповідно до якого позивач з 26 серпня 2014 року перебував на лікарняному.

Отже, позивача звільнено під час перебування на лікарняному, тобто з порушенням порядку, передбаченого трудовим законодавством.

Також, ні з тексту оскаржуваного розпорядження від 22 серпня 2014 року №209к ні з акту проведення службового розслідування від 21 серпня 2014 року не вбачається мотивів щодо обрання відповідачем звільнення саме за порушення Присяги як виду дисциплінарного стягнення.

Частиною першою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно зі статтею 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Касаційні скарги ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І.Ємельянова

О.Ф.Ситников