Справа № 326/278/16-а
Суддя: Булашев Р. Л.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 326/278/16-а.р.
Провадження № 2-а/326/15/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016р. м. Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Булашева Р.Л.,

при секретарі Назарової А.Г.,

за участю прокурора Абалуєвої А.М., представника відповідача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області до Банівської сільської ради, третя особа КЗ «Банівська загальноосвітня школа I-III ступенів» Приморської районної ради Запорізької області про визнання незаконною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Прокурор 26.02.2016р. звернувся до суду з позовом, в якому просить відстрочити сплату судового збору за подачу даного позову до ухвалення судового рішення у справі; визнати незаконною бездіяльність Банівської сільської ради Приморського району Запорізької області з питань незабезпечення безпечних умов руху транспортних засобів і пішоходів на прилеглій до КЗ «Банівська загальноосвітня школа I-III ступенів» ділянці дороги; зобов`язати Банівську сільську раду вжити заходів щодо забезпечення безпечних умов руху транспортних засобів і пішоходів шляхом обладнання території, прилеглої до школи дорожніми знаками в обох напрямках руху 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 1.33 «Діти», 5.35.1-5.35.2 «Пішохідний перехід»; стягнути з Банівської сільскої ради на користь прокуратури Запорізької області, кошти витрачені на сплату судового збору в розмірі 1378 грн.

В судовому засіданні прокурор позов підтримав та просив задовольнити його за викладеними обставинами.

Представник відповідача позов не визнав та вказав, що прокурор не має права виступати позивачем, так як права держави спором не порушено. Крім того, вказує, що сільською радою розроблено заходи ремонту та обладнання знаками цієї ділянки вулиці, проте це потребує проекту, укладення угоди з виконавцем, що потребує часу.

Представник третьої особи також позов не підтримує.

Заслухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування.

Так, судом встановлено, що ділянка вулично-шляхової мережі в с.Банівка, прилегла до КЗ «Банівська загальноосвітня школа I-III ступенів» дійсно не обладнана дорожніми знаками в обох напрямках руху 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 1.33 «Діти», 5.35.1-5.35.2 «Пішохідний перехід», відсутня дорожня розмітка 1.14.1 «Зебра». про що складено сектором ДПП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області акт обстеження працівником ДАІ від 09.02.2016р. (а.с. 9).

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, за нормою ст. 39 ЗУ «Про дорожній рух» державні стандарти дорожнього руху визначають поняття і терміни, методи здійснення контролю за станом організації дорожнього руху, вимоги щодо запобігання шкідливому впливу транспорту на здоров'я людини та навколишнє природне середовище, інші питання, пов'язані з дорожнім рухом. Стандарти дорожнього руху розробляються та вводяться в дію, в порядку, що встановлюється законодавством України. За ст. 23 цього закону усі роботи по будівництву, реконструкції і ремонту автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів повинні здійснюватись згідно з проектами та вимогами правил, нормативів і стандартів України з безпеки дорожнього руху. За ст. 7 цього закону до компетенції сільських, селищних рад, їх виконавчих органів у сфері дорожнього руху належить: забезпечення виконання вимог законодавства та рішень центральних органів виконавчої влади з питань дорожнього руху і його безпеки. Питання про встановлення дорожніх знаків в цій статті не визначено.

За п. 8.12. ПДР України затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.01.01р. забороняється самовільно встановлювати, знімати, пошкоджувати чи закривати дорожні знаки. Загальні положення розташування дорожніх знаків визначено в п.8-2 ПДР, проте не визначено: хто повинен їх встановлювати та не наведено стандартів щодо встановлення конкретних знаків. За нормами постанови КМУ від 30.03.94р. № 198 « Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», згідно п. 11 власники автомобільних доріг зобов'язані аналізувати стан аварійності на дорожніх об'єктах, виявляти аварійно-небезпечні ділянки і місця концентрації дорожньо-транспортних пригод, розробляти і здійснювати заходи щодо удосконалення організації дорожнього руху для усунення причин та умов, що призводять до їх скоєння. За п. 2 Єдиних правил Ремонт і утримання дорожніх об'єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Відповідно до п.п.3.29 п.3 розділу 33 (Дорожні знаки) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. та п. 10.5.25 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» повинен застосовуватись, щоб заборонити рух всіх транспортних засобів з більшою швидкістю, ніж зазначено на знаку, у разі потреби введення на ділянці дороги іншої максимальної швидкості, ніж на попередній ділянці.

На дорогах мінімальна межа обмеження швидкості не повинна бути нижче ніж 40 км/год, крім випадків, коли обмеження вводиться на ділянках із слизьким покриттям (ожеледиця, сніговий накат).

У разі обмеження швидкості руху на небезпечних ділянках дороги (населені пункти, небезпечні повороти, ділянки з обмеженою видимістю, місця звуження дороги тощо) зона дії знака повинна визначатись довжиною небезпечної ділянки.

Оскільки зона дії знаку 3.29 поширюється до перехрестя, то в разі потреби обмежити швидкість руху на небезпечній ділянці за перехрестям, треба повторно встановити знак 3.29.

Відповідно до п.п.1.33 п.1 розділу 33 (Дорожні знаки) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. та п. 10.3.34 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», знак 1.33 «Діти» повинен установлюватись перед ділянками доріг, на які є вихід з території дитячих закладів (дошкільних закладів, шкіл, дитячих таборів тощо), що прилягають безпосередньо до даної дороги.

Відповідно до пп.5.35.1-5.35.2 п. 5 розділу 33 (Дорожні знаки) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та п.10.7.33 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», знаки 5.35.1 і 5.35.2 «Пішохідний перехід» повинні застосовуватись для позначення місць, призначених для організованого переходу пішоходів через проїзну частину, якщо інтенсивність руху автотранспорту перевищує 300 авт/год в обох напрямках та більше 100 пішоходів перетинають проїзну частину хоча б в одну годину будь-якого дня тижня. Знак 5.35.1 повинен установлюватись праворуч від дороги, знак 5.35.2 - ліворуч. На дорогах з розділювальною смугою, де кожна з проїзних частин має дві і більше смуг руху, знак 5.2 повинен установлюватись ліворуч від кожної з проїзних частин на розділювальній смузі. У разі відсутності на переході розмітки 1.14.1-1.14.3 знаки 5.35.1 і 5.35.2 повинні бути установлені так, щоб знак 5.35.1 містився відносно транспортних засобів, що наближаються до переходу, на ближній межі переходу, а знак 5.35.2 - на дальній. Ширину нерозміченого пішохідного переходу, що міститься між поперечними перетинами дороги, де встановлені знаки 5.35.1 і 5.35.2, повинна визначатись залежно від інтенсивності пішохідного потоку з розрахунку 1 м на 500 піш/год, але становити не менш ніж 4м. Знак 5.35.2 допускається розташовувати на зворотному боці знака 5.35.1, призначеного для водіїв зустрічного напрямку.

Відповідно до п. 1.3 Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, затверджених регіонального розвитку, наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 54 від 14.02.2012, дорожні знаки - вироби, малюнки і написи, що призначені для інформування учасників дорожнього руху щодо умов і режимів руху на вулицях та дорогах.

Статтею 16 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про автомобільні дороги», основними обов'язками органів місцевого самоврядування щодо управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є, зокрема, забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів; організація будівництва, реконструкції, ремонту та тримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами.

З доданих до позову документів, та додатково поданих відповідачем вбачається, що спір виник щодо ділянки вулиці Маяковського в с. Банівка Приморського району біля будівлі школи ( а.с.9). Працівник ДАІ вважає в своєму акті від 09.02.16р. що ділянка вулиці не відповідає вимогам ДСТУ 4100:2014 щодо необхідності обладнання дорожніми знаками ПДР 5.35.1, 5.35.2, 8.33, 3.29, відсутня розмітка 1.14.1. Проте, цей акт власнику або експлуатаційній організації не вручався. Банівська сільська рада листом від 01.02.16р. повідомила прокурору що розроблено програму «Ремонт доріг» на 2016р. і буде забезпечено дотримання відповідних стандартів ( а.с. 11). В судовому засіданні представник відповідача додатково надала розпис витрат сільради на 2016р. за яким починаючи з квітня виділяються певні кошти на ремонт доріг. Та надано відповідну цільову програму яку затверджено сільрадою 11.12.15р. Для її реалізації сільрада звернулась листом від 18.02.16р. до виконавця ТОВ «Бердянськбудтрест» для укладення відповідної угоди. В судовому засіданні представник відповідача повідомила, що ніяких актів від ДПП про аварійність ділянки, або інші підстави облаштування її дорожніми знаками, до сільради не надходило. Це позивачем не спростовано.

З досліджених документів, дійсно випливає, що інтереси держави спором не порушено, так як школа є комунальним закладом. За захистом яких інтересів держави прокурор звернувся до суду і який орган держави є представником таких інтересів - незрозуміло. Не доведено того, що ділянка по вул. Маяковського в с.Банівка є у власності сільради, та не зазначено - яка організація займається утриманням проїзної частини вулиці. В позові не визначено конкретно: яким чином і де повинні бути розташовані дорожні знаки, не надано проекту їх розміщення. Не наведено доказів недотримання стандартів вулиці через відсутність таких знаків, так як акт працівника ДПП не є відповідним доказом, так як не містить обгрунтувань, з якими ДСТУ пов'язують необхідність розміщення знаків.

Крім того, як вбачається з наданих документів, відповідач проводить необхідну роботу з 11 грудня 2015р. щодо облаштування вказаної ділянки вулиці належними знаками та її ремонт. Не доведено позовом: в який строк повинно провести цю роботу. Позов до суду надано лише 26.02.16р. Таким чином про бездіяльність відповідача не може бути і мови.

Що до вимоги зобов'язати відповідача вчинити певні дії, то вони не конкретизовані, не наведено чіткий перелік дій, які повинна сільрада вчинити, та у які законом встановлені строки. Не надано проекту згідно держстандартів виконання таких робіт. Не є зрозумілим чи є сільська рада тим органом, який може самостійно виконувати таки роботи. За законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності» в п. 9 ст. 7 визначено, що підлягає ліцензуванню діяльність пов'язана з будівництвом об'єктів IV і V категорій складності - з урахуванням особливостей, визначених законом "Про архітектурну діяльність". Постановою КМУ № 557 від 23.04.11р. «Про затвердження Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності» визначено перелік таких об'єктів. За законом «Про основи містобудування» проїзна частина вулиці є об'єктом містобудування, хоча і не визначено законом про ліцензування віднесення діяльності по утриманню доріг до ліцензійної. Проте, законодавством визначено необхідність дотримання в цій діяльності встановлених законом норм ат стандартів. То ж не доведено позивачем, що роботи по облаштуванню та реконструкції вулиці повинна проводити організація, яка не має відповідної ліцензії, або яка має відповідні можливості здійснити її з дотримання норм держстандартів, зокрема вимогам декрету Кабінету Міністрів України «Про стандартизацію і сертифікацію».

То ж і ці вимоги є безпідставними і не є належно доведеними. Не вбачається, що прокурор у визначений у законі - ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» здійснює засіб інтересів держави, які за позовом не виявлено що є порушеними.

За таких обставин суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судовий збір підлягає стягненню з позивача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 163 КАС України, суд,-

постановив:

В задоволенні позову прокурора відмовити за безпідставністю.

Стягнути з Бердянської місцевої прокуратури Запорізької на користь Держави Україна судові витрати в сумі 1378 грн.

Повний текст складено 14.03.16р.

Оскарження постанови можливо подати протягом 10 днів, до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області, через Приморський районний суд.

Суддя: Р.Л. Булашев

Копія вірна: суддя Р.Л. Булашев

14.03.2016