Справа № 826/21246/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до товариства з обмеженою відповідальністю «Акріс ЛТД» про зобов’язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна архітектурно-будівельна інспекція України (далі – позивач, Держархбудінспекція України) до товариства з обмеженою відповідальністю компанія «Акріс ЛТД» (далі – відповідач, ТОВ компанія «Акріс ЛТД») про зобов’язання відповідача знести об’єкт самочинного будівництва – нежитлову будівлю (групу приміщень №177 (в літ. «А») на вул. Довнар-Запольського. 16 у Шевченківському районі міста Києва.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час здійснення будівництва будівлі (групи приміщень №177 (в літ. «А») на вул. Довнар-Запольського, 16 у Шевченківському районі міста Києва позивачем не дотримано будівельних норм та правил, роботи проведено без документа, що надає право на виконання будівельних робіт та затвердженої документації. За результатами проведеної перевірки встановлено, що відповідачем експлуатується самочинно збудована нежитлова будівля без прийняття її в експлуатацію, у зв’язку з чим позивачем видано припис про усунення виявлених порушень шляхом знесення об’єкта самочинного будівництва, проте, як пояснив позивач, відповідач ухиляється від виконання припису, що й стало підставою для звернення до суду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

З урахуванням викладеного, відповідно до частини шостої статті 128 КАС України, зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення уповноважених представників, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до вимог ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком № 553, на підставі звернення Громадської організації «Ліга благоустрою Киян» та відповідно до направлення для проведення позапланової перевірки від 21.01.2014, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві у період з 21.01.2014 до 27.01.2014 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на вул. Довнар-Запольського, 16 у Шевченківському районі міста Києва.

Проведеною перевіркою з виїздом на місце встановлено, що за вказаною адресою розташована нежитлова будівля (група приміщень № 177 в (літ. «А»), право власності на яку за рішенням Господарського суду міста Києва № 30/292 від 11.09.2008 визнано за ТОВ компанія «Акріс ЛТД», експлуатується під розміщення торгівельно-офісних закладів, без прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту у встановленому законодавством порядку, чим порушено вимоги ч. 8 cm. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Також встановлено, що вищезазначена будівля побудована самовільно, без документів, які надають право на виконання будівельних робіт та затвердженої у встановленому порядку проектної документації, чим порушено ч. 1 cт. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Виходячи з виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, Інспекція видала ТОВ компанія «Акріс ЛТД» припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 23.01.2014 з вимогою заборонити експлуатацію нежитлової будівлі (група приміщень № 177 (в літ. «А») до усунення допущених правопорушень.

В подальшому Інспекція відповідно до вимог ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком № 553, з метою перевірки виконання ТОВ компанія «Акріс ЛТД» вимог припису Інспекції від 23.01.2014 відповідно до направлення від 03.02.2014 у період з 03.02.2014 до 07.02.2014 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на вул. Довнар-Запольського, 16 у Шевченківському районі міста Києва.

За результатами проведення вказаної перевірки, Інспекцією складено акт від 07.02.2014, в якому викладені виявлені в ході перевірки правопорушення та видано припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 07.02.2014 з вимогою усунути допущені порушення шляхом знесення об'єкта самочинного будівництва - нежитлової будівлі (групи приміщень № 177 (в літ. «А») на вул. Довнар-Запольського, 16 у Шевченківському районі міста Києва в термін до 17 лютого 2014 року.

Крім того, Інспекцією втретє проведено позапланову перевірку дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на вул. Довнар-Запольського, 16 у Шевченківському районі міста Києва з метою перевірки виконання вимог припису Інспекції від 07.02.2014, під час якої встановлено, що вимоги припису Інспекції від 07.02.2014 не виконуються, продовжується експлуатація самочинно збудованої нежитлової будівлі (група приміщень № 177 (в літ. «А»)) на вул. Довнар-Запольського, 16 у Шевченківському районі міста Києва без прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта у встановленому законодавством порядку.

Вважаючи, що Інспекцією вжито всіх вичерпних заходів реагування та притягнуто відповідача до встановленої законодавством відповідальності, а відповідачем продовжується експлуатуватись самочинно збудована нежитлова будівля, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про архітектурну діяльність» від 20 травня 1999 року № 687-XIV визначено правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності, спрямованої на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі – орган державного архітектурно-будівельного контролю).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» визначено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Як передбачено ч.1 ст.27 цього ж Закону, замовники та підрядники під час створення об'єкта архітектури зобов'язані, зокрема, забезпечувати будівництво об'єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовувати будівельні матеріали, вироби і конструкції, які відповідають державним стандартам, нормам і правилам і такі, що пройшли сертифікацію, якщо вона є обов'язковою.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання будівельних робіт у Замовника виникає після:

1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування;

2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності;

3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Зі змісту ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вбачається, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Судом встановлено та підтверджується актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів від 28.05.2014, що відповідачем не виконано вимог припису Інспекції від 07.02.2014, продовжується експлуатація самочинно збудованої нежитлової будівлі (група приміщень № 177 (в літ. «А») на вул. Довнар-Запольського, 16 у Шевченківському районі міста Києва без прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта у встановленому законодавством порядку.

При цьому, обставини про те, що розміщена нежитлова будівля (група приміщень № 177 (в літ. «А») на вул. Довнар-Запольського, 16 у Шевченківському районі міста Києва побудована самовільно без документів, які надають право на виконання будівельних робіт та затвердженої у встановленому порядку проектної документації підтверджуються судовими рішення в адміністративних справах №826/1798/14, №826/2597/14, №826/9387/14.

Між тим, суд приймає до уваги, що припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 07.02.2014 в судовому порядку не скасований та є діючим.

В свою чергу, ТОВ компанія «Акріс ЛТД», як замовник будівництва, не спростував тверджень позивача та не надав суду доказів виконання вимог припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 07.02.2014.

Частиною 1 ст. 376 Цивільного кодексу України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Приписами ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання вимог припису.

Частиною 2 ст. 38 цього ж Закону передбачено, що у разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, визначені в приписі, інспекція подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта.

Із системного аналізу вищезазначених нормативно-правових актів слідує, що ознаками самочинного будівництва є: відсутність належного дозволу чи належно затвердженого проекту для будівництва; обєкт нерухомого майна збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети у встановленому порядку; створення обєкта з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що відповідач, як замовник будівництва, не виконав добровільно припис від 07.02.2014, а також суд бере до уваги, що позивачем надано ТОВ компанія «Акріс ЛТД» достатньо часу та вжито усіх залежних від нього заходів для усунення порушень, відтак суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для зобов'язання відповідача знести об’єкт самочинного будівництва – нежитлову будівлю (групу приміщень №177 (в літ. «А») на вул. Довнар-Запольського, 16 у Шевченківському районі міста Києва, що є крайнім заходом для забезпечення безпеки та життя людей і довкілля.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-381цс15, предметом якої був спір про знесення самочинного будівництва.

Суд зробив правовий висновок про те, що згідно із частиною сьомою статті 376 ЦК України в разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов’язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов’язана відшкодувати витрати, пов’язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Отже, законодавцем було запроваджено виключно судовий механізм застосування таких заходів, як знесення самочинного будівництва, метою чого було недопущення зловживань у цій сфері з боку органів державної влади, а тому враховуючи наведене, суд вважає, що знесення самочинного будівництва можливе лише за позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Дослідженими під час розгляду справи фактичними даними підтверджено, що відповідачем не вжито передбачених чинним законодавством заходів, спрямованих на забезпечення виконання вимог приписів та усунення вчиненого правопорушення у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

За таких обставин, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Оскільки спір вирішено на користь державного органу, звільненого (на час звернення до суду) від сплати судового збору, а також враховуючи відсутність витрат позивача-суб'єкта владних повноважень, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити повністю.

Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю компанія «Акріс ЛТД» знести об’єкт самочинного будівництва – нежитлову будівлю (групу приміщень №177 (в літ. «А») на вул. Довнар-Запольського, 16 у Шевченківському районі міста Києва з компенсацією витрат, пов'язаних із таким знесенням.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко