Справа № 377/89/16-а
Суддя: Малишенко Т. О.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/89/16-а

Провадження №2-а/377/9/16

15 березня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Малишенко Т.О., розглядаючи в м. Славутичі в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі Київської області - про визнання дій протиправними та зобов,язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області звернувся ОСОБА_1, в якому просив зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області надати йому можливість особисто подати заяву про призначення йому пенсії згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області щодо обрахунку його пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати(доходу) за 2009 рік відповідно до п.3 ст.45 Закону України «про загальнообов,язкове державне пенсійне страхування» - неправомірними, зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області здійснити обрахунок його пенсії за віком на підставі поданої заяви за № 1881/212 від 18.11.2014 року у відповідності до ст.27 та з урахуванням норм статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачувати пенсію в обрахованому розмірі, починаючи з 18.11.2014 року. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач з грудня 2010 року отримував пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Після досягнення пенсійного віку набув право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та звернувся 18.11.2014 року із заявою про призначення пенсії до УПФУ в м.Славутичі Київської області. Відповідач не дав змогу йому написати особисто заяву про призначення пенсії, а видав готовий бланк заяви про призначення йому пенсії. У відповідь на його звернення до Пенсійного фонду України в м. Славутич від 14.01.2016року він отримав листа за №2/К-03 від 27.01.2016року ПФУ в м. Славутич, згідно якого йому стало відомо, що відповідач, в супереч поданої мною заяви призначення мені пенсії, за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та обрахунку її відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за №1881/212 від 18.11.2014року обчислив розмір його пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2009 рік, відповідно до п.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що суперечить ст. 27, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач в судове засідання не з,явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. В поданих запереченнях представник УПФУ в м. Славутичі Київської області просила проводити судове засідання за відсутності представника УПФУ в м. Славутичі Київської області, просили відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки протиправності своїх дій не вбачає. Так, позивач перебував на обліку в ГУ ПФУ в Київській області та отримував пенсію за вислугу років з 05.12.2010 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», право на пенсію за віком у позивача виникло у 2014 році. Після звернення із заявою до УПФУ в м. Славутичі про призначення пенсії за віком, позивача було переведено з одного виду пенсії на іншу. Оскільки це було не первинне призначення пенсії, то і при розрахунку пенсії був застосований показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2009 рік, як передбачено Законом України №1058 відповідно до ч.3 ст.45. Така практика застосування середньої заробітної плати при переведенні на пенсію згідно Закону 1058 військовослужбовців є загальноукраїнською, застосовується з 01.10.2011 року та схвалена Пенсійним фондом України. Коли чіткі умови переведення з пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не визначені та не врегульовані законодавчо, то така практика є єдиною, що не суперечить жодному нормативно-правовому документу.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, суд за правилом ст.122 КАС України розглянув справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем письмові докази та заперечення відповідача, а також оглянувши пенсійну справу № 111885, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.10.2010 року ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років згідно п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ далі Закон № 2262-ХІІ), обчислена за формулою, передбаченою для цього Закону (без застосування показника середньої заробітної плати по Україні), яку він отримував до жовтня 2014 року. Після призначення цієї пенсії ОСОБА_2 продовжував працювати.

Досягнувши пенсійного віку, 18.11.2014 року ОСОБА_1, звернувся до управління ПФУ в м.Славутичі Київської області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІУ) із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України, за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії.

Управління ПФУ, провівши переведення на інший вид пенсії та перерахунок розміру пенсії, при розрахунку пенсії за віком ОСОБА_1, застосувало показник середньої заробітної плати за 2009 рік, посилаючись на частину третю статті 45 Закону № 1058-ІУ та постанову КМУ № 327 від 23.04.2012 року «Про підвищення рівня соціального захисту населення».

Вважаючи порушенням своїх прав з боку УПФУ в м.Славутичі Київської області та з метою їх відновлення ОСОБА_1, (який дізнався про порушення своїх прав 27.01.2016 року) звернувсь за захистом до суду.

Оцінюючи дії відповідача УПФУ в м.Славутичі Київської області з точки зору їх у відповідності Конституції України та Законам України, нормативно-правовим актам, прийнятим відповідним органом в межах повноважень та у спосіб, що передбаченими ними, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Пунктом 1 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод.

За змістом ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно п.п.1.1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25 лютого 2008 року № 5-5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2002 року за № 442/6730, управління Пенсійного фонду України (далі - Фонд) у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - Управління) є органами Фонду, підпорядкованими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - регіональні управління), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до п.п.1.2. Положення управління у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства соціальної політики України, дорученнями Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України, його першого заступника та заступника, наказами Фонду та постановами правління Фонду, дорученнями Голови правління Фонду, актами Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування та наказами регіональних управлінь.

Згідно п.3 п.п.2.1. Положення одним з основних завдань Управління є призначення (перерахунок) пенсій.

Статтею 1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором; у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону № 2262-XII та Закону № 1058-ІУ, призначається одна пенсія за її вибором; при цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону № 2262-ХП, і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону № 1058-ІУ, яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

У частині першій статті 9 Закону № 1058-ІУ передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За правилами частини другої статті 40 Закону № 1058-ІУ заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІУ встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІУ регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час передбаченої Законом № 1058-ІУ.

Водночас ОСОБА_1, було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Зокрема, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, адже основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення.

Крім того, після звільнення зі служби з ГУ ДСНС України в Київській області ОСОБА_1, продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

У випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за Законом № 2262-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон № 1058-ІУ, у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом № 1058-ІУ такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Така позиція щодо застосування частини третьої ст.45 Закону № 1058-ІУ була висловлена Верховним Судом України у справі № 21-612а14.

Доводи представника відповідача не ґрунтуються на положеннях закону, а тому до уваги судом не приймаються.

Постановою КМУ № 327 від 23.04.2012 року «Про підвищення рівня соціального захисту населення», на яку посилається відповідач у запереченні і відповідно до якої було застосовано показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік при обчисленні пенсії позивачу, передбачено, що пенсії, призначені (перераховані) до 2008 року із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2005-2006 роки відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей) та із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2003-2006 роки відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», перераховуються із застосуванням показників відповідно середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік та середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік.

Пенсії особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, призначені до 2007 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» без застосування показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, перераховуються у порядку, встановленому абзацом першим цього пункту, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік .

Аналіз вказаної постанови свідчить про те, що позивач не підпадає під жодну категорію осіб, визначених у цій постанові, оскільки він не був військовослужбовцем строкової служби та при обчисленні розміру пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не застосувався показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що УПФУ в м.Славутичі Київської області необхідно позивачу обчислити пенсію за віком відповідно до вимог ст.27, ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, та виплачувати її в обрахованому розмірі з 18 листопада 2014 року, оскільки позивач звернувся в межах строку звернення до суду, передбаченого ч.2 ст. 99 КАС України, бо він дізнався про порушення свого права 27.01.2016 року, коли отримав з Пенсійного Фонду письмове роз,яснення, що підтверджено листом і додатком до листа Пенсійного Фонду, які долучено до матеріалів справи.

Згідно п.1 ч.1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином вимоги позивача щодо звернення до негайного виконання даної постанови в повному обсязі не підлягають задоволенню, оскільки вони суперечать п.1 ч.1 ст. 256 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що адміністративний позов носить немайновий характер, то стягненню з УПФУ в м. Славутичі Київської області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1, підлягає понесена ним сума судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 551 гривні 21 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 160-163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області щодо обчислення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2009 рік.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області обчислити ОСОБА_1 розмір пенсії за віком в порядку, встановленому ст.ст. 27, 28, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачувати пенсію в обрахованому розмірі, починаючи з 18 листопада 2014 року з урахуванням фактично виплачених сум за цей період.

Допустити негайне виконання постанови в межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в м.Славутичі Київської області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551 гривні 21 копійки.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд протягом десяти днів з дня проголошення. У разі складення постанови в повному обсязі, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя Т. О. Малишенко