Справа № 802/209/16-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

м. Вінниця

09 березня 2016 р. Справа № 802/209/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання: Демченка А.М.,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_3

до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельтабанк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фонд Гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що 16 січня 2015 року між позивачем та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" укладено договір банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" №006-01537-160115 у доларах (а.с.13), на виконання умов якого, на депозитний рахунок банку НОМЕР_2 перераховано кошти в розмірі 6000 доларів. Проте, 02 березня 2015 року правлінням Національного банку України прийнято постанову №150 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", що стало підставою для запровадження у цій банківській установі тимчасової адміністрації.

Тимчасова адміністрація АТ "Дельта Банк" листом №8821/1805 від 23 вересня 2015 року (а.с.16) повідомила позивача про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) №006-01537-160115 від 16 січння 2015 року.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" №006-01537-160115 від 16 січня 2015 року. Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича включити ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" №006-01537-160115 від 16 січня 2015 року.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог та просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з'явилась, уповноваженого представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Заперечень на позов до суду не надходило, заяви щодо неможливості розгляду справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи через неможливість його прибуття в судове засідання також не подавалися.

Частиною 2 статті 128 КАС України передбачено, що у разі неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. Проте за клопотанням сторони та з урахуванням обставин у справі суд може відкласти її розгляд.

Дослідивши адміністративну справу, заслухавши пояснення представників сторін та з'ясувавши всі фактичні обставини, суд встановив наступне.

Між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" 16 січня 2015 року укладено договір банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" №006-01537-160115 у доларах, на виконання умов якого на депозитний рахунок банку НОМЕР_2 перераховано кошти в розмірі 6000 доларів. Так, на виконання пункту 1.3 договору вклад залучається на строк із моменту його зарахування на рахунок, вказаний в п. 1.6 договору, та по 16 квітня 2016 року включно із процентною ставкою 5.5 відсотків річних.(а.с.13,15).

02 березня 2015 року правлінням Національного банку України прийнято постанову №150 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних"(а.с.27), що стало підставою для прийняття виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення №51 від 02 березня 2015 року "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" (а.с.29) та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Кадирова Владислава Володимировича.

В свою чергу, тимчасова адміністрація АТ "Дельта Банк" листом №8821/1805 від 23 вересня 2015 року повідомила позивача про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) №004-01503-180215 від 18 лютого 2015 року на підставі п.7 ч.3 ст.38 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"(а.с.16).

Оскільки, у відповідача є обов'язок включити ОСОБА_3 до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у АТ "Дельта Банк", від виконання якого відповідач ухиляється, тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Правовідносини, пов'язані із відшкодуванням коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, насамперед, регулюються Цивільним кодексом України та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон).

Відповідно до ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

Пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону визначено, що вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Суд встановив, що ОСОБА_3 є вкладником АТ "Дельта Банк".

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі, шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

В силу вимог ч. 2 ст. 26 Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Водночас, частиною 4 статті 26 цього Закону визначено кошти, які не відшкодовуються за рахунок Фонду, а саме кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; розміщені на вклад власником істотної участі банку; розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; за вкладами у філіях іноземних банків; за вкладами у банківських металах.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ч. 3-6 ст. 27 Закону Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

З огляду на викладене, зважаючи на положення ч. 2 ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", позивач мав би бути включений уповноваженою особою Фонду до переліку вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ "Дельта Банк".

При цьому, передбачених частиною 4 статті 26 Закону підстав, за наявності яких Фонд може не проводити відшкодування позивачу коштів за вкладами, у ході розгляду справи не встановлено.

Згідно ч.1 ст.228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Виходячи з вищевикладеного, уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, проте, за змістом вищевикладених норм, дане право не є абсолютним. Є обов'язок встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими пов'язується нікчемність правочину згідно чинного законодавства, в зв'язку з чим, саме по собі трактування про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким.

Згідно з ч.3 ст. 38 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Також потрібно зауважити, що згідно ст. 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

Національний банк України має право заборонити проблемному банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від проблемного банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Проблемний банк у строк до 180 днів зобов'язаний привести свою діяльність у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України. Банк зобов'язаний у строк до семи днів повідомити Національний банк України про заходи, які він вживатиме з метою приведення своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, та на вимогу Національного банку України повідомляти його про хід виконання цих заходів.

Отже, закон встановлює для банку конкретне обмеження виключно у вигляді заборони проблемному банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Згідно ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам та не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

У разі необґрунтованого ухилення банку від укладення договору банківського рахунка, клієнт має право на захист відповідно до цього Кодексу.

Отже, ст. 1067 ЦК України містить імперативну вказівку про те, що банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах та не має права відмовити у відкритті рахунка, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

Так, банк при відкритті депозитного рахунку діяв у спосіб, передбачений законодавством України та банківськими правилами.

Відповідно до ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

До того ж, згідно із ч. 2 ст. 57 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є не чинними.

Доказів того, що постанова Національного банку України від 30.10.2014 №692/БТ "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних" (а.с.26), яка є банківською таємницею, була доведена до відома населення, в тому числі і до позивача, у порядку, встановленому законом, відповідачем не надано.

АТ "Дельта Банк" віднесений до категорії неплатоспроможних на підставі постанови Правління НБУ від 02 березня 2015 року, тоді як депозитний договір з позивачем був укладений 16 січня 2015 року, тобто до віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI правочин уже має бути вчинений неплатоспроможним банком.

Окрім того, постанова Правління Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014 стосується встановлення вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів, а також не містить прямих заборон, право накладання яких визначені ст. 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" для Національного банку України.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що позивача не включено до переліку вкладників у зв'язку із тим, що обставини вчинення правочинів по поточному рахунку позивача свідчать про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання клієнтами банку сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду.

Так, зокрема кошти на поточний рахунок, відкритий на ім'я позивача надійшли шляхом безготівкового переказу коштів в доларах від ОСОБА_5, відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №44413394 від 16 січня 2015 року(а.с. 14) в сумі 6000 доларів. Таким чином, на думку відповідача, вказана операція перерахування грошових коштів з рахунку фізичної особи ОСОБА_5 на рахунок позивача суперечить п. 10.19 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків в національній та іноземних валютах, оскільки, як вважає відповідач, безготівкове перерахування коштів в іноземній валюті можливе лише з інших власних рахунків або шляхом внесення грошових коштів у касу банку.

Водночас, варто зазначити, що відповідачем не визначено конкретної підстави нікчемності правочинну неплатоспроможного банку, що передбачені у частині третій статті 38 Закону №4452-VI, та не наведено, з яких підстав вбачається, що договір банківського вкладу, що укладений з позивачем, має ознаки нікчемного правочинну.

При цьому, суд зазначає, що такі підстави як: дроблення вкладу вкладника не відносяться до переліку підстав, за якими договір вкладу позивача можна вважати нікчемним, тоді як, відповідачем не доведено, що укладення депозитного договору та внесення коштів на депозитний рахунок містить ознаки правочинну, який міг би спричинити неплатоспроможність Банку.

Частина 1 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст правочинну не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з ч. 2 ст. 228 ЦК України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Частина 3 цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочинну інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що за відомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочинну обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочинну однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Для застосування наслідків, передбачених ст. 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочинну з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

При цьому, відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" при кваліфікації правочинну за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочинну або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Отже, суд, оцінюючи докази які містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку, що правових підстав в уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" для не включення позивача де переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду не було.

Однак, відповідачем не наведено, а судом не встановлено підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" №006-01537-160115 від 16 січня 2015 року, укладеного між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" та не надано суду доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Відтак, бездіяльність уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. щодо не включення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визнається судом протиправною.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Враховуючи наведене, та, беручи до уваги, необхідність захисту прав та інтересів позивача, порушених протиправною бездіяльністю відповідача, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для покладення на уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. обов'язку включити ОСОБА_3 у перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані суду докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_3 належить задовольнити у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" №006-01537-160115 від 16.01.2015.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича включити ОСОБА_3 (інд. код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" №006-01537-160115 від 16.01.15.

Стягнути із уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, в користь фізичної особи ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1) сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 1115,84 грн. (одна тисяча сто п'ятнадцять гривень 84 коп.).

Суддя /підпис/ Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя

Секретар