Справа № 812/1632/15
Суддя: Ляшенко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тихонов І.В.
Суддя-доповідач - Ляшенко Д.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року справа №812/1632/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ляшенка Д.В., суддів Ястребової Л.В., Компанієць І.Д.,

за участі секретаря судового засідання: Корадо А.А.

Представника відповідача 1: Горбенка Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Овчаренка Олександра Вікторовича на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 січня 2016 року у справі № 812/1632/15 (головуючий І інстанції Тихонов І.В.) за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішних справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області , Рубіжанського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії Рубіжанського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про визнання незаконним та скасування наказу №2287 від 04.09.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, Рубіжанського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Рубіжанського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, про визнання незаконним та скасування наказу №2287 від 04.09.2015 року.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 22.12.2015 року замінено первинних відповідачів - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області на Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області (далі - відповідач 1) та Рубіжанський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області на Рубіжанський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Рубіжанського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області (далі - відповідач 2) відповідно.

Позивач в обґрунтування позову зазначив про те, що з 2007 року, він перебував на службі в органах внутрішніх справ України на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку, у червні 2013 року його призначено на посаду старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області.

04.09.2015 на підставі наказу ГУМВС України у Луганській області № 2287 про проведення службового розслідування позивача звільнено з органів внутрішніх справ України у запас Збройних сил України за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) за наказом ГУМВС від 04.09.2015 № 309, при цьому обставини службового розслідування і підстави звільнення не зазначені, позивача не було опрошено.

Позивач зазначив, що 14.09.2015 року був ознайомлений з наказом від 04.09.2015 року № 309, але з обставинами та підставами звільнення його не ознайомлено до теперішнього часу, трудову книжку з відповідним записом не видано.

За таких обставин, з врахуванням доповнень та змін до адміністративного позову, позивач просить суд:

- визнати дії представників ГУ УМВС України в Луганській області у особі ліквідаційної комісії ГУ УМВС України в Луганській області стосовно прийняття відносно ОСОБА_4 наказу № 309 о/с від 04.09.2015 року "По особовому складу" про звільнення з займаної посади за п.66 протиправними;

- визнати протиправним і скасувати наказ ГУ УМВС України в Луганській області у особі ліквідаційної комісії ГУ УМВС України в Луганській області № 309 о/с від 04.09.2015 року "По особовому складу" про звільнення з органів внутрішніх справ у запас ЗС України за п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 - оперуповноваженого сектору карного розшуку Рубіжанського МВ ГУМВС України в Луганській області з 04.09.2015 року;

- поновити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Рубіжанського МВ ГУМВС України в Луганській області з 04.09.2015 року;

- стягнути з Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області на користь ОСОБА_4 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 04.09.2015 року по 26.01.2016 року, у розмірі 44469,32 гривень.

З посиланням на порушення відповідачем ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Положення про проходження служби , Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 29.01.2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Відмовляючи у позові суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржувані накази були прийняті з дотриманням норм чинного законодавства та у межах компетенції відповідачів.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає що єдиною підставою звільнення позивача був факт порушення відносно ОСОБА_4 кримінальної справи. Проте, станом на сьогоднішній день досудове розслідування відносно позивача триває, а тому, враховуючи презумпцію невинуватості, встановленої ст. 62 Конституції України та ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини, судом не доведена вина ОСОБА_4 у скоєні злочинів.

Апелянт вважає, що статус підозрюваного по кримінальному провадженню стосовно позивача, не дає законних підстав вважати, що ОСОБА_4 було скоєно вчинок, який дискредитує звання особи рядового і начальницького складу і застосування до нього такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення з посади. Також скаржник посилається на те, що при визначені виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода тощо. В свою чергу, відповідачі не надали жодних доказів стосовно розмежування ними критеріїв оцінки тяжкості проступку за яке звільнено позивача.

За таких обставин, апелянт вважає, що звільнення ОСОБА_4 зі служби здійснено не у спосіб передбачений законом, оскільки порушено порядок та процедуру проведення службового розслідування. Просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29.01.2016 року, та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача 1 проти доводів апеляційної скарги та позовних вимог позивача заперечував, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача 1, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_4, лейтенант міліції, з 2007 року проходив службу в органах внутрішніх справ, наказом ГУМВС України у Луганській області від 19.06.2013 його призначено на посаду оперуповноважений старший лейтенант міліції сектору карного розшуку Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області.

Пунктом 2 наказу начальника ГУМВС України у Луганській області від 04.09.2015 № 2287 "Про покарання окремих працівників міліції Рубіжанського МВ" позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за п. 66 Положення № 114 за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, несумісного з подальшим проходженням служби в ОВС України, особисту безвідповідальність, низькі морально ділові якості, порушення вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Закону України "Про міліцію", наказу МВС України від 22.02.2012 № 155, яким затверджені Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (а.с. 54-55).

Наказом начальника ГУМВС України у Луганській області від 04.09.2015 № 309 о/с старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4, оперуповноваженого сектору карного розшуку Рубіжанського міського відділу, звільнено з органів внутрішніх справ запас ЗС України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення № 114 (а.с. 56).

Передумовою видання зазначених наказів став висновок про результати службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни окремими працівниками міліції Рубіжанського МВ ГУМВСУ, затверджений начальником ГУМВС України у Луганській області генерал-лейтенантом міліції ОСОБА_5 04.09.2015 (а.с.51-53).

Як вбачається з матеріалів справи, до ГУМВС України у Луганській області надійшла інформація про те, що 02.09.2015, приблизно о 18.50, за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Менделєєва, 14-б/55, працівниками Військової прокуратури сил антитерористичної операції та Служби безпеки України були затримані працівники міліції сектору карного розшуку Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області, у тому числі оперуповноважений старший лейтенант міліції ОСОБА_4 На час затримання працівники міліції перебували поза службою, у цивільному одязі, без вогнепальної зброї. Під час проведення огляду місця події у ОСОБА_6 були виявлені та вилучені гроші в сумі 9300 грн.

Того ж дня працівники міліції, в тому числі позивач, були затримані Військовою прокуратурою сил антитерористичної операції у порядку ст.208 КПК України та перевезені до м. Краматорська Донецької області.

Виїздом до м. Рубіжного, опитуванням громадян та працівників міліції, а також вивченням відповідної службової документації, відповідачем 1, встановлено наступні обставини.

Згідно з текстом ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 01.09.2015 про дозвіл на проведення обшуку службових приміщень Рубіжанського МВ ГУМВС України, 24.08.2015 Військовою прокуратурою сил антитерористичної операції до ЄРДР № 0000006 внесено відомості за ч.1 ст.307 за зверненням громадянина ОСОБА_7 від 23.08.2015 про те, що працівник міліції Рубіжанського МВ ГУМВС ОСОБА_6 незаконно зберігає та збуває наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги шляхом передачі їх заявнику для подальшої реалізації третім особам.

Опитані у ході проведення службового розслідування працівники Рубіжанського МВ ГУМВС України, а саме начальник СКР підполковник міліції ОСОБА_8, заступник начальника міського відділу - начальник кримінальної міліції підполковник міліції ОСОБА_9, т.в.о. начальника ОВС підполковник міліції ОСОБА_10 повідомили, що про затримання працівників міліції Рубіжанського МВ ГУМВС ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_4 їм стало відомо від співробітників Служби безпеки України 02.09.2015, приблизно о 19.20. За інформацією співробітників СБУ вказані працівники міліції були затримані під час отримання незаконної грошової винагороди в сумі 9300 грн. за не притягнення окремих громадян до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів. Зазначені працівники міліції у робочий час перебували на службі та виконували свої службові обов'язки за посадами. Після проведення керівництвом СКР Рубіжанського МВ ГУМВС у період часу з 18.00 по 18.20 оперативної наради, вказані працівники міліції залишили адміністративну будівлю даного органу внутрішніх справ та повинні були розійтися по місцях проживання.

При цьому про отримання ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 будь-якої оперативної інформації та необхідність проведення її перевірки 02.09.2015 у неробочий час (після 18.20) вони не доповідали, а також жодних вказівок на здійснення таких заходів їм не надавалось.

З метою встановлення обставин затримання 02.09.2015 працівників міліції Рубіжанського МВ ГУМВС України до Військової прокуратури сил антитерористичної операції направлено запит від 04.09.2015 вих. № ВДЗ/2647, згідно відповіді на який 02.09.2015 у ході здійснення слідчим відділом військової прокуратури сил антитерористичної операції досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000006 від 24.08.2015, у порядку ст.208 КПК України було затримано працівників міліції СКР Рубіжанського МВ ГУМВС України ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_4, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 368 та ч.1 ст. 407 КК України. Станом на 04.09.2015 зазначеним особам вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Вивченням відповідної службової документації Рубіжанського МВ ГУМВСУ встановлено, що працівники міліції даного органу внутрішніх справ, у тому числі позивач, були особисто під підпис попереджені про недопустимість порушень вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", а також інших нормативних актів у сфері антикорупційного законодавства України, скоєння злочинних дій та інших порушень службової дисципліни.

В свою чергу до відома позивача було доведено визначене керівництвом МВС України стратегічне завдання щодо зміцнення дисципліни і законності, очищення від працівників, які допускають вчинки, несумісні з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ та безвідповідально ставляться до виконання службових обов'язків. Разом з цим, внаслідок особистої недисциплінованості, ці вимоги позивачем були проігноровані.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Порядок та умови проходження служби в органах внутрішніх справ регламентовано Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114).

Відповідно до пункту 10 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 8 статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів внутрішніх справ.

Пунктом 66 Положення № 114 встановлено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Відповідно до пункту 62 Положення № 114 Звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Пунктом 66 Положення № 114 встановлено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Складові цього поняття тісно пов'язані з морально - етичними нормами.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що вчинки, які дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед з низкою моральних вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Ці вимоги відображені у статті 5 Закону України "Про державну службу", Кодексі честі працівника органів внутрішніх справ, Етичному кодексі працівника органів внутрішніх справ та інших нормативно - правових актах, що регулюють діяльність органів внутрішніх справ та їх особового складу.

Тому під вчинками, що дискредитують звання працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, розуміються протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв'язку з виконанням службових обов'язків або не пов'язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.

У пункті 66 Положення №114 визначено не окремий вид відповідальності працівника органів внутрішніх справ, а спеціальну підставу для припинення служби, яке відбувається у формі звільнення.

Звільнення за пунктом 66 Положення №114 може мати місце лише тоді, коли достеменно доведено, що особа скоїла проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Таким чином, такий вид припинення служби в органах внутрішніх справ як звільнення за пунктом 66 Положення № 114 є самостійною та спеціальною підставою для звільнення осіб рядового і начальницького складу, факт вчинення дій, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, який став підставою для звільнення, повинен бути доведеним.

03.09.2015 позивачу вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, 05.09.2015 його повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України. Зазначені обставини встановлені ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 30.10.2015 у справі № 234/17774/15-к (а.с.82-85).

Відповідно до п. 7.2 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, працівник органів внутрішніх справ зобов'язаний неухильно дотримуватись обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством та Законом України „Про міліцію", уникати дій, які можуть бути сприйняті як підстава підозрювати його в корупції. Своєю поведінкою він має продемонструвати, що не терпить будь-яких проявів корупції, відкидає пропозиції про незаконні послуги, чітко розмежовує службу і приватне життя, при найменших ознаках корумпованої поведінки інших осіб інформує керівника свого структурного підрозділу.

Працівник, який порушує принципи і норми професійної етики, втрачає добре ім'я і честь, дискредитує свій підрозділ і органи внутрішніх справ, позбавляється морального права на повагу, підтримку і довіру з боку громадян, колег і товаришів по службі (абз. 3 п. 7.8 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 № 155).

В даному випадку, суд апеляційної інстанції вважає доведеним факт вчинення позивачем дій, що дають підстави підозрювати його у корупції, та порушення ним Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, що відображено у висновку службового розслідування від 04.12.2015 та наказі ГУМВС України у Луганській області від 04.09.2015 № 2284, яким відповідно підтверджено скоєння позивачем вчинку, що дискредитує звання особи рядового і начальницького складу, вид дисциплінарного стягнення відповідає вимогам пункту 10 статті 14 Дисциплінарного статуту.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що статус підозрюваного по кримінальному провадженню не дає законних підстав вважати, що позивачем було скоєно вчинок, який дискредитує звання особи рядового і начальницького складу із застосуванням до нього такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення з посади, виходячи з того, що факт порушення відносно працівника органів внутрішніх справ кримінальної справи за фактом зловживання ним службовим становищем та пред'явлення йому звинувачення дискредитує авторитет органів внутрішніх справ, а отже вчинення ним дій, що були підставою для порушення кримінальної справи є проступком, несумісним з перебуванням в органах внутрішніх справ.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає що рішення Донецького окружного адміністративного суду прийняте при вірному застосуванні норм матеріального та процесуального права, а отже не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись статтями: 9, 11, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Овчаренка Олександра Вікторовича на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 січня 2016 року у справі № 812/1632/15 - залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.В. Ляшенко

Судді Л.В. Ястребова

І.Д. Компанієць