Справа № 334/10025/15-а
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2016 рокусправа № 334/10025/15-а(2-а/334/244/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2015 року у справі № 334/10025/15-а(2-а/334/244/15) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо призначення йому пенсії та зобов'язати нарахувати та виплатити пенсію на підставах, визначених пенсійним законодавством, починаючи з 04 листопада 2015 року, виходячи з показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року призначення пенсії. В обґрунтування позову зазначав, що з 1993 року він отримував пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, і деяких інших осіб». У листопаді 2015 року, досягнувши пенсійного віку, він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Проте, в порушення частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідач здійснив переведення позивача із одного виду пенсії на інший та при її розрахунку протиправно застосував показник середньої заробітної плати за 2007 рік, замість показника середньої заробітної плати за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Суд визнав протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо призначення пенсії та зобов'язав здійснити з 04 листопада 2015 року розрахунок та виплату пенсії позивачу, виходячи із показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року призначення пенсії, з урахуванням раніше призначеної пенсії.

Не погодившись із рішенням суду, Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що в даному випадку має місце зміна виду пенсії, а не її призначення вперше. Позивачу була призначена і виплачувалась пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому під час обчислення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосуванню підлягає показник заробітної плати в середньому на одного працівника в цілому по Україні, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду апеляційної скарги, не прибули, про причини неприбуття не повідомили.

Згідно частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У відповідності до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі досліджених письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, 04 лютого 1993 року позивачу призначена пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 04 листопада 2015 року, досягнувши пенсійного віку, він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі Запорізької області з заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Однак, під час обчислення розміру пенсії позивачу Управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі Запорізької області застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік. Не погодившись з розміром нарахованої пенсії за віком, 04 листопада 2015 року ОСОБА_2 подав до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі Запорізької області заяву, в якій просив розглянути питання нарахування пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, які передують року призначення пенсії. 18 листопада 2013 року за вих. № 484/Г-1 ОСОБА_2 надана відповідь із повідомленням про призначення пенсії за віком згідно вимог чинного законодавства, пояснюючи це тим, що в даному випадку має місце зміна виду пенсії, а не її призначення вперше.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя, оскільки в даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду пенсії на інший в рамках одного закону.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Спір між сторонами виник з приводу правильності застосування Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які регулюють питання призначення пенсії та переведення з одного виду пенсії на інший.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За правилами частини 2 статті 40 цього Закону заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Зазначеною нормою встановлено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної відповідно цього Закону, на інший. При цьому показник середньої заробітної плати має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV.

Однак, позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії та при розрахунку якої не застосовувалася середня заробітна плата в галузях економіки України. При обчисленні пенсії за вислугу років на підставі цього Закону, за основу береться грошове забезпечення, яке, в свою чергу, складається з окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії (частина 3 статті 43 Закону № 2262-XII).

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 було призначено інший вид пенсії за іншим законом у 2015 році, то має застосовуватися середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2012-2014 роки, як це передбачено статтею 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Саме така позиція висловлена Верховним судом України в судовому рішенні від 31.03.2015р. справа № 21-612а14.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення не допущено порушень норм матеріального і процесуального права, а викладені в ньому висновки відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2015 року у справі № 334/10025/15-а(2-а/334/244/15) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко