Справа № 826/17866/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 лютого 2016 року № 826/17866/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування рішень про застосування фінансових санкцій,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві про скасування рішень про застосування фінансових санкцій від 19.03.2015р. №0016/26-59-21-69 та №0017/26-59-21-69.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що спірні рішення прийняті на підставі акту фактичної перевірки, висновки якого ґрунтуються на тому, що під час перевірки встановлено факт зберігання з метою подальшої реалізації алкогольних напоїв, маркованих марками акцизного податку на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, чим, на думку контролюючого органу, порушено п. 20 постанови КМУ від 27.12.2010р. №1251 та ст.11 ЗУ від 19.12.1995р. №481/95-ВР. Також, як зазначає позивач, в Акті встановлено факт реалізації тютюнових виробів за ціною вищою від максимальної роздрібної ціни, встановленої виробником, чим, на думку ДПІ, порушено ст.11-1 ЗУ від 19.12.1995р. №481/95-ВР.

На думку позивача, вказані висновки акту перевірки, на підставі яких винесено оскаржувані рішення, не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства, і тому позивач вважає прийняті рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, згідно наказу від 02.02.2015р. №109, проведено фактичну перевірку магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1

За результатами перевірки складено Акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами (далі-Акт перевірки).

Як зазначено в Акті перевірки позивач має ліцензії на право здійснення роздрібної чи оптової торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами серії НОМЕР_2 від 18.08.2014р.

1) Так, згідно висновків, викладених в акті, перевіркою встановлено факт зберігання з метою подальшої реалізації алкогольних напоїв, описаних в додатку №1 до Акту перевірки, маркованих марками акцизного податку на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та кількості тари, чим порушено п. 20 постанови КМУ від 27.12.2010р. №1251 "Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів" та ст.11 ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995р. №481/95-ВР.

Зокрема, згідно з додатком №1 до Акту перевірки порушення встановлено щодо такої продукції:

- горілка особлива «Лекс», місткістю 0,5л., міцністю 40%, дата виробництва - 21.05.2014р., виробник - Немирів, кількість - 1шт., маркована маркою акцизного податку типу - АВ, серія - АААЗ, номер - 000294, дата - 07/14, сума податку - 14,106;

- віскі бленд «Highland Queen», місткістю 0,5л., міцністю 40%, дата виробництва - 20.05.2014р., імпортер - ТОВ «Бюро Вин», кількість - 1шт., маркована маркою акцизного податку типу - АУ, серія - АААК, номер - 012292, дата - 08/14, сума податку - 14,106;

- настійка «Бакарді Блек» (чорний), місткістю 0,5л., міцністю 40%, дата виробництва - 06.02.2014р., імпортер - ТОВ «Бакарді-Мартіні Юкрейн», кількість - 1шт., маркована маркою акцизного податку типу - АУ, серія - ААБР, номер - 023606, дата - 08/14, сума податку - 14,106.

На підставі наведених висновків Акту перевірки ДПІ прийнято рішення від 19.03.2015р. №0016/26-59-21-69, яким відповідно до абз.15 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР застосовано до позивача фінансову санкцію у розмірі 17000грн.

2) Окрім того, перевіркою також встановлено факт здійснення торгівлі тютюновими виробами за цінами вищими від максимальних роздрібних цін, встановлених виробниками, а саме факт реалізації пачки цигарок Davidoff Gold slims за ціною 19,95грн., в той час як максимальна роздрібна ціна на пачці становить 18,50грн., чим, на думку ДПІ, порушено ст.11-1 ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995р. №481/95-ВР.

На підставі наведених висновків Акту перевірки ДПІ прийнято рішення від 19.03.2015р. №0017/26-59-21-69, яким відповідно до абз.14 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР застосовано до позивача фінансову санкцію у розмірі 10000грн.

Вирішуючи спір по суті, зокрема, в частині встановленого порушення п. 20 постанови КМУ від 27.12.2010р. №1251 та ст.11 ЗУ від 19.12.1995р. №481/95-ВР (щодо марок акцизного податку), суд виходить з наступного.

Так, спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, є Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995р. №481/95-ВР (далі-Закон №481/95-ВР).

Спосіб здійснення маркування тютюнових виробів в України визначений у частині 3 статті 11 Закону №481/95-ВР.

Згідно з підпунктом 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі -ПК України) марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Пунктом 14.1.109 вказаної статті передбачено, що маркуванням алкогольних напоїв та тютюнових виробів є наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Питання щодо виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів врегульовані положеннями статті 226 ПК України

Пунктом 226.1 названої статті закріплено, що у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України (п. 226.3 ст. 226 ПК України).

Відповідно до пункту 226.6 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані:

1) алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку;

2) алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

3) алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

На реалізацію положень статті 226 ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010р. №1251 затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів (далі по тексту - Положення №1251).

Пунктами 19 та 20 названого Положення закріплено, що наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів.

Контроль за наявністю марок на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу здійснюють територіальні органи ДФС, а під час ввезення таких товарів на митну територію України - територіальні органи ДФС. Маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Для алкогольних напоїв використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

В даному випадку, як вже зазначено вище, порушення встановлено щодо таких алкогольних напоїв, а саме: 1) горілка особлива «Лекс», місткістю 0,5л., міцністю 40%, дата виробництва - 21.05.2014р., маркована маркою акцизного податку типу - АВ, серія - АААЗ, номер - 000294, дата - 07/14, сума податку - 14,106; 2) віскі бленд «Highland Queen», місткістю 0,5л., міцністю 40%, дата виробництва - 20.05.2014р., маркована маркою акцизного податку типу - АУ, серія - АААК, номер - 012292, дата - 08/14, сума податку - 14,106; 3) настійка «Бакарді Блек» (чорний), місткістю 0,5л., міцністю 40%, дата виробництва - 06.02.2014р., маркована маркою акцизного податку типу - АУ, серія - ААБР, номер - 023606, дата - 08/14, сума податку - 14,106.

В контексті наведеного слід зазначити, що відповідно до пп.215.3.1 п.215.3 ст.215 ПК України (в редакції чинній на момент виробництва спірної алкогольної продукції та її імпортування) ставка акцизного податку за кодом товару УКТ ЗЕД 2208 (спирт етиловий, неденатурований з концентрацією спирту менш як 80 об. %; спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, лікери та інші напої, що містять спирт) становила 70,53 гривень за 1 літр 100-відсоткового спирту.

Таким чином, сума акцизного податку, яка підлягала сплаті за одиницю вказаної алкогольної продукції та відображенню на марці акцизного податку, становила 14,106 грн., що дорівнює 0,5 (місткість тари) х 70,53 (ставка податку) х 40% (міцність). Отже, зазначені вище пляшки алкогольних напоїв, а саме: горілка особлива «Лекс», віскі бленд «Highland Queen» та настійка «Бакарді Блек», були марковані марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції (14,106грн.), відповідало сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу та імпорту продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Наведені обставини не спростовані відповідачем в ході розгляду справи та не доведено зворотне.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про недоведеність ДПІ наявності обставин порушення позивачем п. 20 постанови КМУ від 27.12.2010р. №1251 та ст.11 ЗУ від 19.12.1995р. №481/95-ВР, а відтак підстав для прийняття рішення від 19.03.2015р. №0016/26-59-21-69, яким застосовано до позивача фінансову санкцію у розмірі 17000грн., суд не вбачає.

Стосовно ж висновків ДПІ про порушення позивачем ст.11-1 ЗУ від 19.12.1995р. №481/95-ВР (щодо реалізації тютюнових виробів за цінами вищими від максимальних роздрібних цін), суд виходить з наступного.

Так, ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.11-1 Закону №481/95-ВР встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення.

Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.

Відповідно до пп.14.1.106 п.14.1 ст.14 ПК України максимальні роздрібні ціни - ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни.

Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом. Продаж суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Підпунктом 14.1.4 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

В силу вимог пп.9.1.4 п.9.1 ст.9 ПК України акцизний податок належить до загальнодержавних податків.

Згідно із пп.213.1.9 п.213.1 ст.213 ПК України об'єктами оподаткування акцизним податком є, зокрема, операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до п.215.1 ст.215 ПК України до підакцизних товарів належать, серед іншого, тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну.

Поряд з цим пп.214.1.4 п.214.1 ст.214 ПК України визначено, що у разі обчислення податку із застосуванням адвалорних ставок базою оподаткування є вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу.

Підпунктом 215.3.10 п.215.3 ст.215 ПК України (в редакції чинній на момент продажу цигарок) визначено, що для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.

Згідно із п.28.2 ст.28 ПК України відносною (адвалорною) визнається ставка податку, згідно з якою розмір податкових нарахувань встановлюється у відсотковому або кратному відношенні до одиниці вартісного виміру бази оподаткування.

Разом з тим п.188.1 ст.188 ПК України визначає, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

З системного аналізу наведених норм податкового законодавства вбачається, що максимальна роздрібна ціна, зазначена на пачці тютюнових виробів, не є базою оподаткування акцизним податком, оскільки такою базою оподаткування акцизним податком є вартість реалізованих підакцизних товарів (пп.214.1.4 п.214.1 ст.214 ПК України), та не є базою оподаткування ПДВ, оскільки база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п.188.1 ст.188 ПК України). Максимальна роздрібна ціна, зазначена на пачці тютюнових виробів виробником або імпортером, не є договірною вартістю, оскільки пачка тютюнових виробів не реалізується по такій максимальній роздрібній ціні.

Тобто, враховуючи те, що базою оподаткування ПДВ при продажу у роздріб тютюнових виробів є вартість реалізованих таких підакцизних товарів, з урахуванням акцизного збору, ціна роздрібного продажу розраховується продавцем підакцизних товарів самостійно, з обов'язковим дотриманням умови, встановленої пп.14.1.106 п.14.1 ст.14 ПК України: продаж суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Таким чином, податковим законодавством визначено, що максимальні роздрібні ціни збільшуються не на ставку акцизного податку від максимальних роздрібних цін, а на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів, яка має визначатися за формулою: сума акцизного податку = база оподаткування * 5% (ставка акцизного податку згідно пп.215.3.10 п.215.3 ст.215 ПК України); при цьому база оподаткування у відповідності до пп.214.1.4 п.214.1 ст.214 ПК України визначена як вартість реалізованих підакцизних товарів.

Отже, приймаючи до уваги, що базою оподаткування акцизним податком з реалізації підакцизних товарів, що здійснюється суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі, є вартість (з ПДВ) реалізованих підакцизних товарів, а не максимальні роздрібні ціни, визначення розміру фактичних роздрібних цін на тютюнові вироби, перевищення якого призводить до порушення пп.14.1.106 п.14.1 ст.14 ПК України, має здійснюватися з розрахунку максимальної роздрібної ціни, встановленої виробником або імпортером підакцизного товару, збільшеної на суму акцизного податку, яка розраховується, як 5% від бази оподаткування (вартості реалізованих підакцизних товарів).

Згідно із ч.1 ст.17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб'єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що при перевірці позивача посадовими особами контролюючого органу зафіксовано факт реалізації цигарок Davidoff Gold slims за ціною 19,95грн. (в т.ч. ПДВ), при цьому, максимальна роздрібна ціна, вказана виробником на пачці, становить 18,50грн. Факт реалізації вказаного товару та за вказаною ціною позивачем не заперечується та визнається.

В даному випадку базою оподаткування акцизним податком є у відповідності до пп.214.1.4 п.214.1 ст.214 ПК України вартість реалізованих підакцизних товарів (19,95грн.), сума акцизного податку становить 5% від зазначеної вартості (0,9975грн.), за вирахуванням якої від вартості реалізованого підакцизного товару ціна пачки тютюнових виробів становить (18,9525грн.), тобто перевищує максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), встановлені виробником, що узгоджується з пп.14.1.106 п.14.1 ст.14 ПК України.

У взаємозв'язку із наведеним суд зазначає, що відповідно до п.52.6 ст.52 ПК України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, проводить періодичне узагальнення податкових консультацій, які стосуються значної кількості платників податків або значної суми податкових зобов'язань, та затверджує наказом узагальнюючі податкові консультації, які підлягають оприлюдненню.

Суд не бере до уваги посилання позивача на лист ДФС України від 20 січня 2015 року №1519/7/99-99-19-03-03-17 про забезпечення сплати акцизного податку з роздрібного продажу, оскільки він не є узагальнюючою податковою консультацією чи консультацією індивідуального характеру, та з огляду на те, що висновки або позиції контролюючих органів, які доповнюють або розширюють норми Податкового кодексу України, суперечать ч.2 ст.19 Конституції України, не можуть розглядатися як такі, що створюють для платника податків права або визначають обов'язки, позиція контролюючого органу, викладена в наведеному листі, не може вважатись обов'язковою для визначення механізму обчислення акцизного податку при реалізації суб'єктами господарювання підакцизних товарів.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем при реалізації цигарок Davidoff Gold slims за ціною 19,95грн., максимальна роздрібна ціна якої, вказана виробником на пачці, становить 18,50грн., порушено вимоги ст.11-1 Закону №481/95-ВР, оскільки позивач здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, які перевищують максимальні роздрібні ціни на тютюнові вироби, встановлені виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, а відтак наявні підстави для застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР, та, відповідно, підстав для скасування рішення про застосування таких санкцій від 19.03.2015р. №0017/26-59-21-69 суд не вбачає.

Згідно з п.1 ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Разом з тим, частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд приходить до висновку, що в даному випадку, в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачем не доведено законності та обґрунтованості рішення від 19.03.2015р. №0016/26-59-21-69, яким застосовано до позивача фінансову санкцію у розмірі 17000грн., у зв'язку з чим та виходячи з положень п.1 ч. 2 ст. 162 КАС України суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині шляхом визнання цього рішення протиправним та його скасування. Натомість, суд не вбачає підстав для скасування рішення від 19.03.2015р. №0017/26-59-21-69, яким застосовано до позивача фінансову санкцію у розмірі 10000грн., яке, як приходить до висновку суд, є законним та обґрунтованим, вірним по суті, а отже підстав для задоволення позову в частині його скасування не має.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

При цьому, згідно з ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Так, ставки сплати судового збору встановлено ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої за подання до адміністративного суду позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Враховуючи, результат розгляду адміністративної справи та вищезазначені правові норми, з позивача підлягає стягненню на користь Державного бюджету решта суми судового збору в розмірі 1 644,30 грн.

Керуючись вимогами статей 69-71, 158-163, 167 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 19.03.2015р. №0016/26-59-21-69.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1 644,30 грн. на р/р: 4007, отримувач коштів УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030001.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко