Справа № 165/395/16-а
Суддя: Нєвєров І. М.
Дата ухвалення: 2016-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 165/395/16-а
Номер провадження: 2-а/156/11/16
рядок статзвіту 2.19.6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2016 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Нєвєрова І. М.,

за участю секретаря судових засідань Киці Л.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Іваничі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Нововолинську Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що він з 21 грудня 1992 року по 28 грудня 2015 року працював суддею Нововолинського міського суду Волинської області. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року №788-VIII «Про звільнення суддів» звільнений з посади судді Нововолинського міського суду Волинської області у зв'язку з поданням у відставку. Наказом Нововолинського міського суду Волинської області від 18 грудня 2015 року №51/02-04 його відраховано зі штату Нововолинського міського суду Волинської області із 28 грудня 2015 року.

ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про нарахування довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в розмірі 90% без обмеження із заробітної плати з останнього місця роботи.

24 лютого 2016 року отримав відмову відповідача у призначенні довічного грошового утримання судді у відставці. Свою відмову мотивує тим, що на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 2 березня 2015 року, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Посилаючись на ці обставини, просить суд визнати такі дії суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язати призначити та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% грошового утримання працюючого судді згідно довідки територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області № 8 від 13 січня 2016 року без обмежень починаючи з 29 грудня 2015 року.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та письмові заперечення, в яких просив у задоволенні позову відмовити, вважають, що підстав для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не має підстав.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, керуючись ч. 4 ст. 183-2 КАС України, вважаю достатніми підстави для прийняття рішення в скороченому провадженні без проведення судового засідання.

Вивчення матеріалів справи та оцінка повідомлених сторонами обставин є підставою для висновку про задоволення позову виходячи з наступних міркувань.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано,тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно довідки Нововолинського міського суду Волинської області від 28 грудня 2015 року №04/02-28 (а.с.9), записів, які містяться у трудовій книжці (а.с.16-17), позивач з 21 грудня 1992 року по 28 грудня 2015 року працював на посаді судді цього суду.

Постановою Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року №788-VIII його звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до наказу голови вказаного суду №51/02-04 від 18 грудня 2015року (а.с.8), позивача звільнено з посади судді та відраховано зі штату працівників цього суду 28 грудня 2015 року.

Згідно доданого розрахунку того ж суду (а.с.10), з врахуванням строкової військової служби, стаж судді позивача, який дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 28 грудня 2015 року становить 25 років 0 місяців 5 днів.

У відповідності до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1 Нововолинський міський суд звернувся до відповідача з заявою про нарахування довічного грошового утримання судді у відставці.

Управління своїм листом від 24 лютого 2016 року (а.с.12) відмовило позивачу у призначенні щомісячного грошового утримання судді у відставці з тих же підстав, які ним зазначені у поданому запереченні на позов.

У відповідності до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», заяви і скарги, поданні до набрання чинності цим Законом, а також дисциплінарні провадження щодо суддів, розпочаті до набрання чинності цим Законом, здійснюються відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що діяла на момент подачі відповідної заяви (скарги), відповідного дисциплінарного провадження.

Заява про звільнення у зв'язку з поданням у відставку була подана 18 березня 2015 року (а.с. 7), тобто до набрання чинності Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд».

Звільнення пройшло у відповідності до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2007 року №2453 -VI.

Відповідно до ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст.8 Конституції України вона має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі , крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідноч.1 ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Як слідує з офіційного тлумачення ч.1 ст. 126 Конституції України в Рішенні Конституційного суду №19-рп/2004 від 01.12.2004положення ч.1 ст. 126 Конституції України «незалежність і недоторканість суддів гарантуються Конституцією України і законами України» у взаємозв'язку з іншими положеннями розділу VIII Основного закону України треба розуміти так, що незалежність суддів забезпечується насамперед гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів, їх правового і соціального захисту.

Відповідно до п. 8 ч.4ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VIнезалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням.

Згідно з ч. 3ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI внесено зміни до вказаної норми, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013р. №3рп/2013 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) ч. 3ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VIв редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VIу зв'язку з тим, що вона не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечить ст. 126 Основного Закону України, та вказано, що підлягає застосуванню ч. 3ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VIв редакції до змін, внесених Законом від 08 липня 2011 року № 3668-VI.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягнення пенсійного віку (пенсії) чи внаслідок припинення повноважень чи набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1, відповідно до п.1.1, 1.2, 1.3 встановлює, що щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, у тому числі у відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків, та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду.

З огляду на те, що за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання, та враховуючи те, що позивач має стаж 25 років 0 місяців 05 дні, тому щомісячне грошове довічне утримання позивача у зв'язку з виходом у відставку має складати 90 % розміру заробітної плати, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 29 грудня 2015 року.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до повного задоволення.

Керуючись ст.ст.8-9,11,18,71,94,160-162,183-2 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Нововолинську Волинської області щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Нововолинську Волинської області призначити та виплачувати ОСОБА_2 починаючи з 29 грудня 2015 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання працюючого судді згідно довідки територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області № 8 від 13 січня 2016 року без обмеження граничного розмірущомісячного довічного грошового утримання.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Іваничівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий /підпис/ І.М.Нєвєров

з оригіналом згідно

Суддя І. М. Нєвєров