Справа № 686/9017/15-а
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" березня 2016 р. м. Київ К/800/43555/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Ємельянової В.І.,

Ситникова О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Хмельницькій області (далі - ВПВР УДВС ГУЮ в Хмельницькій області), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - ГУ ПФУ в Хмельницькій області), про визнання дій неправомірними та скасування постанови,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И ЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати неправомірними дії головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Хмельницькій області Котом А.М. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 18 листопада 2011 року №27470965; скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 18 листопада 2011 року №27470965 по примусовому виконанню виконавчого листа у справі №2а/2218/8296/11, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, з'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем фактично виконано рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2011 року, оскільки проведено перерахунок та виплату недоплаченої суми пенсії на виконання рішення суду. Також вказують, що вказівки на періодичність виплат та (або) строку, впродовж якого пенсія має виплачуватись в подальшому, постанова суду не містить.

Судами встановлено, що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2011 року у справі №2а/2218/8296/11 за позовом ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Хмельницькій області про перерахунок пенсії, позов задоволено. Зобов'язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 9 грудня 2010 року та виплатити недоплачену суму пенсії, виходячи із розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням - старший оперативний співробітник спецпідрозділу Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним званням), процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії), тобто виходячи із суми 5419 грн (щомісячне грошове забезпечення) за 20 років вислуги - 50 % = 2790 грн 50 коп. Постанову звернуто до негайного виконання.

На виконання даного рішення Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області позивачу видано виконавчий лист.

Постановою головного державного виконавця ВПВР ВДВС ГУЮ у Хмельницькій області від 8 липня 2011 року ВП №27470965 відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду.

Листом ГУ ПФУ у Хмельницькій області від 15 липня 2011 року за вих. №7863/06 повідомило відповідача про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 та видачу і направлення до банківської установи платіжного доручення на одноразову виплату позивачу пенсії в розмірі 6456 грн 62 коп за період з 9 грудня 2010 року по 31 липня 2011 року.

Головниим державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Хмельницькій області 18 листопада 2011 року ВП №27470965 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду.

Постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Хмельницькій області від 27 травня 2015 року виправлено помилку в описовій частині зазначеної постанови, вказано номер та дату повідомлення ГУ ПФУ у Хмельницькій області «№7863/06 від 15 липня 2011 року».

В силу пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606-XIV) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як передбачено частинами першою, другою статті 11 Закону №606, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й, зокрема, здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини третьої даної статті у процесі здійснення виконавчого провадження держаний виконавець має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; одержувати з метою захисту інтересів стягувача безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; викликати посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні; залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів; вимагати від посадових осіб боржників - юридичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Проте, судами не встановлено, чи вчинено відповідачем заходи, передбачені статтею 11 Закону №606-XIV та чи перевірено повне та фактичне виконання рішення суду на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, та якими доказами в розумінні статей 69, 70, 79 Кодексу адміністративного судочинства України це підтверджено. Лист ГУПФУ від 15 листопада 2011 року за вих. №7863/06 не можна визнати беззаперечним доказом виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2011 року у справі №2а/2218/8296/11 оскільки у даному листі зазначено, що ОСОБА_3 проведено лише перерахунок, видано та направлено в Хмельницьке міське відділення ВАТ «Ощадбанку» доручення на одноразову виплату пенсії в сумі 6456 грн 62 коп за період з 9 грудня 2010 року по 31 липня 2011 року.

Крім того, судами попередніх інстанцій вказано, що отримання пенсії в розмірі меншому ніж встановлено в рішенні суду припинено з інших підстав, ніж закінчення виконавчого провадження державним виконавцем, а у зв'язку з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", а в подальшому відповідно до Законів України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», «Про Державний бюджет України на 2013 рік», «Про Державний бюджет України на 2014 рік», «Про Державний бюджет України на 2015 рік».

Проте, відповідно до пункту 7 Закону України від 14 червня 2011 року №3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» (далі - Закон №3491-VI) Прикінцеві положення Закону України від 28 грудня 2010 року №2857-VІ «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - №2262-ХІІ) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік».

На виконання пункту 7 Закону №3491-VI Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 6 липня 2011 року №745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», згідно з пунктом 5 якої, зокрема, особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону №2262-ХІІ, мінімальний розмір пенсії, що призначається відповідно до зазначеного Закону, у тому числі за вислугу років, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, які втратили працездатність.

Водночас редакція цього нормативно-правового акта щодо інших категорій соціально незахищених осіб, зокрема, чорнобильців, дітей війни, встановлювала обов'язок виплачувати раніше нараховані пенсії у зменшених розмірах.

Отже, положення Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» №3491-VI та абзац перший пункту 5 постанови №745 могли поширювати свою дію виключно на ті події, факти, які виникли після набрання чинності зазначеними нормативно-правовими актами, а отже, стосуються тих осіб, у яких право на призначення пенсії з'явилося після набрання згаданими актами чинності.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28 жовтня 2014 року (справа №21-287а14).

Частиною першою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно зі статтею 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки неповноту встановлення обставин у справі допущено обома судовими інстанціями, тому справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський доповідача)

Судді В.І. Ємельянова

О.Ф. Ситников