Справа № 816/3165/14
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року м. Київ К/800/60850/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції в Полтавській області до Сагайдацької сільської ради Шишацького району Полтавської області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року Державна фінансова інспекція в Полтавській області (надалі - позивач) звернулась до суду з позовом до Сагайдацької сільської ради Шишацького району Полтавської області (надалі - відповідач), в якому просила виконати вимогу про усунення виявлених ревізією порушень від 28 березня 2014 року №01-14/539, а саме:

- забезпечити стягнення з винних осіб суми збитків в розмірі 14035 грн., завданих територіальній громаді від розбирання будинку (Іваненко).

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року та залишено без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року в задоволені позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги, матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у термін з 24 лютого 2014 року по 07 березня 2014 року на виконання ухвали Шишацького районного суду Полтавської області від 18 лютого 2014 року, відповідно до листа Держфінінспекції в Полтавській області № 16-13-4-18/1358 від 20 лютого 2014 року та на підставі направлення для проведення ревізії від 24 лютого 2014 № 23, головним державним фінансовим інспектором Миргородської ОДФІ Романюком Т.М. було проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Сагайдацької сільської ради за період з 28 квітня 2005 року по 01 лютого 2014 року, за результатами якої складено акт № 01-23/4 від 17 березня 2014 року.

На підставі акту ревізії № 01-23/4 від 17 березня 2014 року, сільському голові Сагайдацької сільської ради було направлено письмову вимогу про усунення виявлених ревізією порушень та недоліків № 01-11/539 від 28 березня 2014 року, якою зобов'язано відповідача забезпечити стягнення з винних осіб суми збитків в розмірі 14035 грн., завданих територіальній громаді від розбирання будинку (Іваненко).

Невиконання відповідачем вищенаведених зобовязань обумовили звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку, що відповідачем не були порушені вимоги чинного законодавства України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з даним висновком, враховуючи наступне.

Згідно із Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (надалі - Положення), Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, та який входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (пункт 1 цього Положення).

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів що до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог що до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» № 2939-ХІІ, згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії.

При цьому оскаржувана вимога вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряється судом, який розглядає такий позов, а не шляхом заявлення позову до підконтрольної установи про виконання вимоги.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 15 квітня та 7 жовтня 2014 року (№№ 21-40а14, 21-368а14, відповідно).

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що остаточні висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позову є правильними.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Полтавській області - залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.