Справа № 92/9а-06
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2010-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 92/9а-06 Головуючий у 1-й інстанції: Євграфова Є.П.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"20" січня 2010 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Бараненка І.І., Василенка Я.М.,

при секретарі: Приходько Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу малого промислово будівельного підприємства «Грань» на постанову Господарського суду Київської області від 29.08.2006 року у справі за адміністративним позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Києво Святошинського районного відділу земельних ресурсів до Бузівської сільської ради Києво Святошинського району Київської області, Малого промислово будівельного підприємства «Грань»про визнання недійсним договору оренди землі і застосування наслідків недійсності правочину, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Київської області від 29.08.2006 року позовні вимоги заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Києво Святошинського районного відділу земельних ресурсів задоволено, а саме: визнано недійсним на майбутнє договір оренди землі від 03.02.2002 року, який був укладений між Бузівською сільською радою Києво - Святошинського району та МПБП «Грань»; зобовязано МПББ «Грань»повернути Бузівській сільській раді Києво Святошинського району земельну ділянку площею 3,8 га в межах с. Бузовая Бузівської сільської ради, одержану ними у тимчасове користування за договором оренди землі від 03.02.2002 року, у стані придатному для використання за цільовим призначенням, шляхом знесення самовільно збудованих на ній споруд.

Не погоджуючись з таким судовим рішення, МПБП «Грань»подали апеляційну скаргу, в якій просять апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції, а провадження по справі закрити. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність, необґрунтованість та необєктивність судового рішення що є підставою для його скасування.

Крім того, тпідприємство зазначає, що вони не брали участі в даній справі, проте оскаржуване рішення стосується їх прав, оскільки спірний договір укладено між Бузівською сільською радою Києво - Святошинського району та МПБП «Грань», про існування постанови дізналися лише в березні 2009 року, а тому просять поновити строк на її оскарження.

Відповідно до ч. 3 ст. 186 КАС України, заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

10.03.2009 року МПБП «Грань»подали апеляційну скаргу, тому, колегія суддів приходить до висновку, що строк апеляційного оскарження постанови Господарського суду Київської області від 29.08.2006 року апелянтом пропущено з поважних причин, а тому відсутні правові підстави окремо вирішувати питання щодо поновлення пропущеного строку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли з приводу укладення між Бузівською сільською радою та Малим промислово будівельним підприємством «Грань»договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 03.02.2002 року (а.с. 37).

Пунктом 1 договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 03.02.2002 року визначена передача Бузівською сільською радою земельної ділянки загальною площею 3,8 га, згідно з планом землекористування, Малому промислово будівельному підприємству «Грань».

Пунктом 1.2. договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 03.02.2002 року визначено що, земельна ділянка надається на умовах оренди строком на пять років для спортивно-оздоровчого комплексу «Смерекова Хата».

За до ч.1 ст. 93 Земельного кодексу України (в редакції від 20.12.2001 року) право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Виходячи з положень ч.2 ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції від 20.12.2001 року), право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

З гідно ч.1 ст. 3 Закону України «Про оренду землі»(в редакції від 20.12.2001 року) оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди землі - це угода сторін про взаємні зобов'язання, відповідно до яких орендодавець за плату передає орендареві у володіння і користування земельну ділянку для господарського використання на обумовлений договором строк (ч.1. ст. 12 Закону України «Про оренду землі»(в редакції від 20.12.2001 року)).

Таким чином, визнаючи недійсним на майбутнє договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 03.02.2002 року, укладений між Бузівською сільською радою та Малим промислово будівельним підприємством «Грань», і застосовуючи наслідки недійсності правочину Господарський суд Київської області припинив право останнього на користування спірною земельної ділянкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України (в редакції від 20.12.2001 року) виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що даний спір про визнання недійсним на майбутнє договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 03.02.2002 року, укладеного між Бузівською сільською радою та Малим промислово будівельним підприємством «Грань»та застосування наслідків недійсності правочину, не відносяться до публічно-правових спорів.

Відповідно до ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ за загальним правилом, розмежування між судами загальної юрисдикції підвідомчості земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Загальним судам підвідомчі спори в разі, якщо хоча б однією з осіб, які беруть участь у справі, є громадянин, а господарським - за участю підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб, а також громадян, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності.

Адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах (п. 6 ч.1 ст. 3 КАС України).

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ст. 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Згідно ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Отже, правовідносини, що склалися між сторонами, є лише господарсько-правовими та не можуть бути предметом спору у адміністративному процесі, оскільки в даному випадку в наявності спір про право. Ніяким чином наявні спірні правовідносини не можуть бути віднесені до категорії публічно-правових. Тобто, жодних відносин влади і підпорядкування (ні публічності, ні підпорядкованості), що є обовязковим для адміністративного спору, в даному випадку не має.

Судова колегія вважає також за необхідне звернути увагу на положення ч. 1 ст. 393 ЦК України, відповідно до яких, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

У відповідності до листа Верховного Суду України № З.2.-2005 від 26.12.2005 року визначення поняття «справа адміністративної юрисдикції»наведено у статті 3 КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Таким чином, встановивши фактичні обставини справи та проаналізувавши правові норми, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не враховано дуже важливу обставину підвідомчість спору, а тому є неправильними всі процесуальні дії, вчинені судом по даній справі: прийняття позову, відкриття провадження та постановлення рішення по суті заявлених вимог.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 198 та ч. 1 ст. 203 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених ч. 1 ст. 157 цього Кодексу, а саме: суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови було порушено процесуальні норми права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова - скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 157, 198, 203, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Малого промислово будівельного підприємства «Грань»задовольнити.

Постанову Господарського суду Київської області від 29 серпня 2006 року скасувати, провадження по справі за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Києво Святошинського районного відділу земельних ресурсів до Бузівської сільської ради Києво Святошинського району Київської області, малого промислово будівельного підприємства «Грань»про визнання недійсним договору оренди землі і застосування наслідків недійсності правочину - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня набрання законної сили.

Повний текст ухвали виготовлено 25.01.2010 року.

Головуючий суддя:

Судді: