Справа № 817/3386/15
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3386/15

01 лютого 2016 року 13год. 50хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Демчук І.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Пашкевич І.А.,

відповідача: представник не з'явився

третьої особи відповідача: представник не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Малого приватного підприємства "Лідія"
до Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області
про визнання протиправними постанов та їх скасування
ВСТАНОВИВ:

Мале приватне підприємство «Лідія» звернулось з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області про визнання протиправними постанов та їх скасування.

З змісту заявленого позову вбачається, що позивач просить суд визнати протиправними та скасувати постанови: в.о. начальника Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Сиськової О.Л. від 03.11.2015; державного виконавця Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Коженова С.С. про стягнення з боржника виконавчого збору №46583968 від 03.11.2015 та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій № 46583968 від 03.11.2015.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 19.10.2015 дізнався про існування у відповідача виконавчого провадження № 46583968 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. № 1927 від 30.01.2015 про звернення стягнення на будівлю, що належить на праві власності МПП "Лідія". В зв'язку із позбавленням боржника можливості самостійного виконання рішення по сплаті заборгованості у добровільно наданий строк позивачем було подано заяву про відкладення провадження виконавчих дій, відповідно державним виконавцем винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій з примусового виконання виконавчого документу.

20.10.2015 МПП «Лідія» погашено заборгованість перед стягувачем про що останнім подано до відповідача відповідну заяву. Державний виконавець розглянувши вищевказану заяву стягувача виніс постанови про закінчення виконавчого провадження № 46583968 та про звільнення майна боржника з-під арешту.

Однак, 03.11.2015 року в.о. начальника Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Сиськовою О.Л. винесено постанову, якою на підставі належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та не сплатою заборгованості в строк на добровільне виконання, скасовано вищезазначені постанови державного виконавця та зобов'язано винести постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у ВП№ 46583968 та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у ВП№ 46583968.

Позивач заперечує зазначене в вищевказаній постанові та стверджує про не надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, проте подав суду письмові заперечення проти заявленого позову.

З змісту зазначеного заперечення вбачається, що на переконання відповідача, постанова про відкриття виконавчого провадження від 20.02.2015 ВП 46583968 по виконанню виконавчого напису нотаріуса №1927 від 30.01.2015 винесена у повній відповідності до ч.1 ст.19 та ст.25 ЗУ "Про виконавче провадження". Згідно заяви стягувача, яка була направлена на адресу відділу ДВС Рівненського МУЮ разом із виконавчим написом нотаріуса (вх. №3178/10-47), адреса боржника м.Рівне, вул.Соборна, 10а, за таких обставин, враховуючи вимоги ч.1 ст.20 ЗУ "Про виконавче провадження", всі документи з приводу виконання виконавчого провадження, надсилались державним виконавцем за вказаною адресою, що також відповідає адресі місця знаходження іпотечного майна.

Крім того, представником відповідача у поданих запереченнях додатково вказано на те, що державним виконавцем Коженовим С.С. в супереч вимогам ст. 28 ЗУ "Про виконавче провадження" та п.3.7.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, не винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, про що, в порядку передбаченому ст.83 ЗУ "Про виконавче провадження" йому було вказано у постанові в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Рівненського МУЮ Сиськової О.Л. від 03.11.2015.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про час та дату судового розгляду.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані суду письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 46583968 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. № 1927 від 30.01.2015 про звернення стягнення на будівлю кафе, загальною площею 457,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Рівне вул. Соборна 10-а, що належить на праві власності МПП "Лідія" (), місце знаходження: м. Рівне, вул. Курчатова, буд.33, кв.3.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що представник боржника - МПП «Лідія» 20.10.2015 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 46583968 та отримав постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.02.2015, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.03.2015.

20.10.2015, в зв'язку із позбавленням боржника можливості самостійного виконання рішення по сплаті заборгованості у добровільно наданий строк, позивачем до Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції було подано заяву про відкладення провадження виконавчих дій.

23.10.2015 державний виконавець Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Коженов С.С. розглянувши заяву позивача про відкладення провадження виконавчих дій виніс відповідну постанову, якою відклав провадження виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 30.01.2015 № 1927 до 01.11.2015.

Водночас, як встановлено судом, 20.10.2015 МПП «Лідія» погашено заборгованість перед стягувачем (ТОВ «Кредитні ініціативи») в повному розмірі, про що в порядку п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачем до Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції подано заяву про закінчення виконавчого провадження.

За таких обставин, 26.10.2015 державний виконавець Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Коженов С.С. розглянувши заяву стягувача - ТОВ «Кредитні ініціативи» про погашення позивачем боргу в повному обсязі виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 46583968 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. № 1927 від 30.01.2015.

Крім того, на виконання вищезазначеної норми закону 26.10.2015 року державним виконавцем Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Коженовим С.С. винесено постанову про звільнення майна боржника з-під арешту.

Проте, 03.11.2015 в.о. начальника Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Сиськовою О.Л. винесено постанову, якою скасовано постанови державного виконавця Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Коженова С.С.: про закінчення виконавчого провадження № 46583968 від 26.10.2015, про звільнення майна боржника з-під арешту № 46583968 від 26.10.2015, про відкладення провадження виконавчих дій виконавчого провадження № 46583968 від 23.10.2015 та зобов'язано вищевказаного державного виконавця винести: постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у ВП№ 46583968, постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у ВП № 46583968.

Як вбачається з змісту вказаної постанови, остання обґрунтована тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 46583968 надіслана боржнику - ПП «Лідія» рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зазначену у виконавчому документі. Відтак, боржник був повідомлений належним чином і в строк на самостійне виконання (до 27.02.2015) заборгованість не погасив.

У зв'язку із чим, на виконання постанови в.о. начальника Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Сиськової О.Л., державним виконавцем Коженовим С.С. 03.11.2015 в межах виконавчого провадження №46583968 винесено постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про стягнення з боржника виконавчого збору. Вказані постанови 04.11.2015 виокремленні в окремі виконавчі провадження: ВП №49217942 та ВП №49217920 відповідно.

Будучи незгідним із вказаними постановами в.о. начальника Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Сиськовою О.Л. та державного виконавця Коженова С.С. від 03.11.2015 позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Разом з тим відповідно до ч.3 вказаної вище статті КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Таким чином, вирішуючи переданий на розгляд суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулась із позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов та наявність повноважень і правомірності дії відповідача в межах визначених ч.3 ст.2 КАС України.

Встановивши наявність у особи, яка звернулась з позовом до суду, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Що стосується позовних вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування постанови в.о. начальника Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Сиськової О.Л. від 03.11.2015.

Як встановлено судом, вказана постанова винесена в.о. начальника Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Сиськової О.Л. на підставі вимог ст.83 ЗУ "Про виконавче провадження" (далі по тексту - Закон).

Відповідно до ст. 83 Закону - начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби здійснюють контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем.

Відповідно до ч. 2 ст.83 Закону - начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Саме на виконання вказаних повноважень, в.о. начальника Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Сиськової О.Л. було винесено оскаржувану постанову від 03.11.2015, якою скасовано постанови державного виконавця Коженова С.С.: про закінчення виконавчого провадження від 26.10.2015 у ВП 46583968; про звільнення майна боржника з-під арешту від 26.10.2015 у ВП 46583968; постанову про відкладення проведення виконавчих дій від 26.10.2015 у ВП 46583968. Зобов'язано державного виконавця Коженова С.С. винести постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій у ВП 46583968.

На виконання постанови в.о. начальника Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Сиськової О.Л. від 03.11.2015 державним виконавцем Коженовим С.С. були вчинені всі дії згідно оскаржуваної постанови в тому числі 03.11.2015 винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій у ВП 46583968. Вказані постанови виокремлені в окремі виконавчі провадження про що 04.11.2015 державним виконавцем Коженовим С.С. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 49217942 та ВП 49217920.

А отже, оскаржувана постанова, вичерпала свою дію, станом на час розгляду даної справи, а її скасування не відновить порушене право позивача.

Аналогічна правова позиція, викладена у пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008, де вказано, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Таким чином, право позивача не може бути відновлено шляхом визнання протиправним акта індивідуальної дії - постанови в.о. начальника Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Сиськової О.Л. від 03.11.2015, а тому, суд вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, з урахуванням чого, на думку суду, у задоволенні позову, в цій частині, слід відмовити.

Що ж стосується оскарження позивачем постанов державного виконавця Коженова С.С. про стягнення з позивача виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій в межах ВП 46583968, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон) передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусового виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених в цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 11 вищевказаного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішень у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до ч.2 ст. 25 Закону - державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Водночас у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з виконавчого документу - виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. № 1927 від 30.01.2015 року адресою боржника - МПП «Лідія» є м. Рівне, вул. Курчатова, буд.33, кв.3.

Разом з тим, судом при дослідженні доказів у справі, зокрема матеріалів виконавчого провадження № 46583968 встановив, що постанови: про відкриття виконавчого провадження № 46583968 від 20.02.2015 (супровідний лист №3718п від 26.02.2015), про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.03.2015 (супровідний лист №4500п від 10.03.2015), про арешт коштів боржника від 17.06.2015 (супровідний лист №11142п від 19.06.2015) та лист повідомлення про вартість арештованого майна для проведення прилюдних торгів №10037 від 07.09.2015 надсилались боржнику - позивачу за адресою м. Рівне вул. Соборна 10а та всі були повернуті відділенням поштового зв'язку до Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції з відмітками: «дане підприємство не розшукане, укажіть вірну адресу» чи «по цій адресі МПП «Лідія» не значиться».

В свою чергу, на адресу Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції повертались надіслані листи з відміткою відділення поштового зв'язку про причину повернення, а саме: «дане підприємство не розшукане, укажіть вірну адресу», тощо.

Вказані обставини на переконання суду, підтверджують доводи позивача про те, що він фактично був позбавлений можливості самостійно виконати вимоги виконавчого документа та погасити заборгованість перед стягувачем відповідно до виконавчого напису нотаріуса, у порядку та строки визначені ст. 25 Закону.

Таким чином суд приходить до висновку, що у зв'язку із невиконанням державним виконавцем свого обов'язку щодо повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, останнім було погашено зобов'язання перед боржником в порушення строків визначених у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, погашення зобов'язання боржником було здійснено самостійно, про що в порядку п.8 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" стягувачем було направлено відповідну заяву начальнику відділу ДВС Рівненського управління юстиції .

Пунктом 8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом виконавче провадження підлягає закінченню.

Відповідно до ч.3. ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Доказів того, що погашення заборгованості перед стягувачем було здійснено за результатом примусового виконання виконавчого листа відділом ДВС Рівненського управління юстиції відповідачем суду не надано.

А тому, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що будь-які належні та допустимі докази того, що боржник своєчасно отримав постанову про відкриття виконавчого провадження № 46583968 від 20.02.2015 та не виконав виконавчий документ в добровільному порядку в строк визначений в постанові відсутні - суд приходить до висновку, про безпідставність винесення державним виконавцем Коженова С.С. поставнов про стягнення з позивача виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій в межах ВП 46583968,

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, позов підлягає до задоволенні частково.

Як передбачено частиною 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати присуджуються на користь позивача із Державного бюджету України відповідно до частини задоволених вимог.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Коженова С.С. про стягнення з боржника виконавчого збору №46583968 від 03.11.2015.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Коженова С.С. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій №46583968 від 03.11.2015.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь позивача Малого приватного підприємства "Лідія" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції судовий збір у розмірі 1517,32 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.