Справа № 804/5160/14
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2016 рокусправа № 804/5160/14 (31н-15/804//5160/14)

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року, прийняту за заявою Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2014 року по справі № 804/5160/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський» до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» (далі по тексту - позивач) звернулось до суду з позовом до Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів в Дніпропетровській області, правонаступником якої є Нікопольська ОДПІ ГУ ДФС в Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 001361501 від 27.03.2014 року щодо збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у сумі 39214,50 грн., а саме 26143,00 грн. за основним платежем та 13071,50 грн. - за штрафними санкціями.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2014 року позовні вимоги ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» задоволено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2015 року постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2014 року залишена без змін.

14.09.2015 року Нікопольська ОДПІ ГУ Міндоходів в Дніпропетровській області звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. З урахуванням змінених вимог заяви, Нікопольська ОДПІ ГУ Міндоходів в Дніпропетровській області просила суд переглянути постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2014 року та скасувати її, відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський». Як на нововиявлену обставину відповідач посилавться на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.02.2015 року по кримінальній справі № 185/309/15-к.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2015 року заяву Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів в Дніпропетровській області про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення задоволено, скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2014 року, в задоволенні адміністративного позову ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» до Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський», подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовити. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами податкова інспекція помилково посилалась як на нововиявлені обставини на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.02.2015 року по кримінальній справі № 185/309/15-к, яким було встановлено факт умисного ухилення від сплати податків, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах, однак такий вирок ухвалено 03.02.2015 року, Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом переглядалась постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду 28.07.2015 року, тобто на час коли вже було відомо про вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.02.2015 року, податковий орган та суд апеляційної інстанції могли знати про наявність вироку, у судових засіданнях суд апеляційної інстанції звертав увагу відповідача на вирок суду по даній справі. Слід було наводити нові обставини справи, нові докази, які не були відомі суду під час винесення рішення, обов'язковими ознаками, якими характеризуються ново виявлені обставини є дані які існували на момент винесення рішення суду однак про них не було відомо, і не могло бути ні як відомо через непоборні обставини хоча б одній стороні по справі. Апелянт вказував, що у вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.02.2015 року не встановлено факт умисного ухилення позивача від сплати податку на додану вартість, навпаки підтверджується наявність первинних документів, наявність товару, який був переданий ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» за договором купівлі-продажу, підтверджується наявність руху коштів від покупця - контрагенту. Вироком не спростовується правильність первинних документів по господарській операції, вчиненій між ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» та ТОВ «Агрофірма Сокільське», не спростовується використання придбаного позивачем товару у власній господарській діяльності, тим більше, що проти цієї обставини не заперечує і податковий орган. Апелянт вказував, що, а ні вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.02.2015 року, ні податковим органом, не судом першої інстанції не приведено докази в порушення відображення господарської операції з контрагентом у бухгалтерському обліку. Вимоги для чинності правочину не порушені, договір укладений між ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» та ТОВ «Агрофірма Сокільське» щодо купівлі-продажу насіння соняшника не є фіктивним або нечинним. Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.02.2015 року підтверджується виконання умов договору. Апелянт вказував, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.02.2015 року встановлено неправомірність використання ТОВ «Агрофірма Сокільське» статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку у 2011 році, однак операція з купівлі - продажу між ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» та ТОВ «Агрофірма Сокільське» здійснювалась у березні 2012 року, з вироку вбачається про ухилення від сплати податків посадової особи ТОВ «Агрофірма Сокільське» а не ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський», вироком навпаки підтверджується факт передачі продукції, не власного виробництва, підтверджується оплата за поставлену продукцію. Апелянт зазначав, що протиправні діяння посадової особи контрагента ТОВ «Агрофірма Сокільське» не є підставою для відповідальності юридичної особи за порушення податкового законодавства. ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» вказано, що суд першої інстанції робить хибний висновок відносно того, що підприємством порушено принцип розумної обережності, перед укладанням договору з ТОВ «Агрофірма Сокільське» було перевірено установчі документи контрагента та наявність статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку, в договорі купівлі-продажу соняшника ТОВ «Агрофірма Сокільське» гарантувало продаж власної сільськогосподарської продукції - соняшника. Свідоцтво про реєстрацію ТОВ «Агрофірма Сокільське» як сільськогосподарського підприємства з спеціальним режимом оподаткування від 05.02.2009 року № 100169285 було анульовано лише 24.01.2013 року, тобто на час взаємовідносин з ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський», контрагент мав статус сільськогосподарського підприємства. Апелянт наголошував, що платник податків не повинен нести наслідки за порушення законодавства його контрагентом, відповідальність покладається тільки на порушника і не може зачіпати його партнерів. Апелянт зазначав, що податковий кредит ним сформований на підставі виданих контрагентом податкових накладних. Апелянт вказував, що взаємовідносини з його контрагентом були фактичними, мали ознаки реальних господарських відносин та мали на меті отримання прибутку шляхом господарсько-договірних операцій, здійснення операцій підтверджується наявними первинними документами.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в межах її доводів підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області набрав законної сили 07.04.2015 року, яким підтверджено, що контрагент позивача ТОВ «Агрофірма Сокільське» не здійснювало виробництво сільськогосподарської продукції, не передавало її ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський», що має суттєве значення для вирішення справи. У своїх доводах суд першої інстанції посилався на акт податкової перевірки ТОВ «Агрофірма Сокільське», вказував, що контрагент не мав первинних документів, які підтверджують факт виробництва, збирання, оприбуткування та зберігання продукції рослинництва власного виробництва, виробленої на власних або орендованих виробничих потужностях, врожаю 2010 - 2013 років, неправомірно використовував статус платника фіксованого сільськогосподарського податку у 2011 році та статус платника спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, починаючи з грудня 2010 року, що впливає на трактування взаємовідносин з ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський». Встановлено відсутність підтверджень реальності господарських відносин позивача з його контрагентом, не підтверджено виконання укладеного договору. Суд першої інстанції вказував, що не приймає доводи позивача стосовно того, що реальність виконання поставок з боку спірного постачальника в адресу платника підтверджується необхідними первинними документами, що містять необхідні для цілей оподаткування відомості про господарські операції та підтверджують факт їх реального виконання, в зв'язку з тим, що позивачем не доведено прояву в необхідному обсязі розумної обережності при укладенні договору зі спірним постачальником. За звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб'єктами господарювання оцінюються не лише умови угоди та їх комерційна привабливість, але і ділова репутація, платоспроможність контрагента, ризики невиконання зобов'язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів. Несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету. У разі недобросовісності контрагентів покупець несе певний ризик не лише невиконання цивільно-правового договору, але й в рамках податкових правовідносин, позаяк в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися правом на податковий кредит в силу відсутності документів, що мають силу первинних документів. Судом першої інстанції при задоволенні заяви було вказано, що надані ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» первинні бухгалтерські документи на підтвердження факту реальності здійснення господарських відносин з ТОВ «Агрофірма Сокільське» за період діяльності з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, що в свою чергу виключає обґрунтованість віднесення на їх основі до податкового кредиту позивача суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням у ТОВ «Агрофірма Сокільське» соняшника.

Матеріалами справи встановлено, що з 21.02.2014 року до 27.02.2014 року посадовими особами Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів в Дніпропетровській області згідно постанови від 05.02.2014 року старшого слідчого з особливо важливих справ першого відділу слідчого управління кримінальних розслідувань головного слідчого управління фінансових розслідувань Міністерства доходів і зборів України підполковника міліції Проценко О.В., було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині повноти нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинам з ТОВ «Агрофірма Сокільське» за період діяльності з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, у фактичних періодах їх здійснення. За результатами позапланої виїзної перевірки 06.03.2014 року складено акт № 723/152/36020648. Згідно висновків акту, ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» порушено п. 209.5, п. 209.7 ст. 209 ПК України, п. 15 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, в результаті чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду на загальну суму 26143,00 грн., за березень 2012 року. Висновок Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів в Дніпропетровській області викладений в акті ґрунтується на даних перевірки ТОВ «Агрофірма «Сокільське», якою встановлено, що документальне підтвердження того, що реалізована цим підприємством сільськогосподарська продукція, в тому числі соняшник, є вирощеною на власних (орендованих) виробничих потужностях відсутнє. ТОВ «Агрофірма «Сокільське» не має документального підтвердження факту виробництва, збирання, оприбуткування та зберігання продукції рослинництва власного виробництва, виробленої на власних або орендованих потужностях, врожаю 2010-2013 років. ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський», відповідно до п.15 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, не мав права на формування такого податкового кредиту, оскільки згідно наведеної норми закону тільки господарська операція з постачання сільськогосподарської продукції - насіння соняшника (товарна позиція 1206 згідно з УКТ ЗЕД) тимчасово до 01.01.2014 року звільняється від оподаткування податком на додану вартість, якщо це не є першим постачанням такої технічної культури сільськогосподарськими підприємствами - виробниками та підприємствами, які безпосередньо придбали такі технічні культури у сільськогосподарських підприємств - виробників. Зважаючи на те, що ТОВ «Агрофірма «Сокільське», за вищенаведених обставин, не є виробником та першим постачальником сільськогосподарської продукції, неправомірно виписувало податкові накладні за господарською операцією з постачання соняшника позивачу, у останнього право на формування податкового кредиту на підставі таких податкових накладних не виникло. Згідно акту, в ході проведення досудового розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000009, порушеного за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205, ч.ч.1,3 ст.212 КК України, було встановлено, що в порушення вимог п.15 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України ТОВ «Агрофірма «Сокільське» безпідставно нарахувало та відобразило у податкових деклараціях з податку на додану вартість (скорочених) податкові зобов'язання на обсяги постачання (базу оподаткування) зернових культур товарних позицій 1001-1008 згідно з УКТ ЗЕД та технічних культур товарних позицій 1205 та 1206 згідно з УКТ ЗЕД за період з 01.01.2011р. по 30.06.2013р., а також, не будучи виробником та першим постачальником сільськогосподарської продукції, неправомірно виписувало покупцям такої продукції податкові накладні.

ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» скористалось своїм правом подати до податкової інспекції заперечення на акт податкової перевірки, які відповідно до листа Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів в Дніпропетровській області від 25.03.2014 року за 3 6657/04-22-02-30 залишені без розгляду.

На підставі акту перевірки від 06.03.2014 року № 723/152/36020648 Нікопольською ОДПІ ГУ Міндоходів в Дніпропетровській області 27.03.2014 року винесено податкове повідомлення-рішення № , яким ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» збільшено суми грошового зобов'язання з ПДВ на суму 39214,50 грн., з яких за основним платежем - 26143 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями 13071,50 грн.

Матеріалами справи встановлено, що між ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» (покупець) та ТОВ «Агрофірма «Сокільське» (продавець) 23.03.2012 року було укладено договір № П 711, згідно якого ТОВ «Агрофірма «Сокільське» зобов'язувалось передати у власність покупця товар, покупець натомість зобов'язувався прийняти та оплатити товар, строки та ціна товару визначаються специфікаціями до договору. Згідно з специфікацією № 1 до договору № П 711, ТОВ «Агрофірма «Сокільське» поставило ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» насіння соняшника урожаю 2011 року у кількості 100 тонн, вартість за 1 тонну складає 4050,00 грн., що складає загальну вартість товару 405000,00 грн., строк поставки до 26.03.2014 року.

Згідно п. 9.8 договору поставки № П 711 від 23.03.2012 року ТОВ «Агрофірма «Сокільське», підтверджувало та гарантувало, що воно є сільськогосподарським виробником і реалізована продукція є продукцією власного виробництва, а саме: вирощена та зібрана безпосередньо продавцем, який перебуває на спеціальному режимі оподаткування ПДВ.

В матеріалах справи наявні накладні № 43 та № 44 виписані відвантажувальником ТОВ «Агрофірма «Сокільське» на 38 тонн соняшника, рахунки від ТОВ «Агрофірма «Сокільське» на оплату 38 тонн соняшника. Сторони по справі не заперечують поставку товару у розмір 38 тонн.

Господарські взаємовідносини з ТОВ «Агрофірма «Сокільське» було відображено позивачем у бухгалтерській та податковій звітності. За результатами виконання договору ТОВ «Агрофірма «Сокільське» видало позивачу податкові накладні від 23.03.2014 року 43/2 та від 24.03.2014 року № 44/2, які мають необхідні реквізити, складені відповідно до Податкового кодексу України.

В матеріалах справи наявні товарно-транспортні накладні на перевезення 38 тонн соняшника, в яких замовником перевезення та вантажовідправником вказано ТОВ «Агрофірма «Сокільське», вантажоодержувачем вказано ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський». Відповідно до карточок аналізу зерна та довідок аналізу зерна, ТОВ «Агрофірма «Сокільське» проводився аналіз насіння соняшника.

В матеріалах справи наявна копія про реєстрацію ТОВ «Агрофірма Сокільське», як сільськогосподарського підприємства з спеціальним режимом оподаткування податком на додану вартість від 05.02.2009 року № 100169285. На час укладання договору з ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» свідоцтво не було анульоване з чим погоджується податкова інспекція.

В матеріалах справи наявна завірена копія довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 12.12.2011 року, відповідно до якої ТОВ «Агрофірма Сокільське» займається вирощуванням зернових та технічних культур.

Відповідно до статуту ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський», зареєстрованого Нікопольською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» є підприємством з основними видами діяльності сільськогосподарського спрямування (розведення свійської птиці, виробництво м'яса свійської птиці, оптова торгівля м'ясом та м'ясними продуктами, вирощування зернових культу, вирощування готових кормів для тварин, що утримуються на фермі, тощо), таким чином, вказаним підтверджується, що придбаний у ТОВ «Агрофірма Сокільське» соняшник використовувався при провадженні власної фермерської діяльності, а саме, для годування свійської птиці.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою від 05.02.2014 року старшого слідчого з особливо важливих справ першого відділу слідчого управління кримінальних розслідувань головного слідчого управління фінансових розслідувань Міністерства доходів і зборів України підполковника міліції Проценко О.В. у кримінальному провадженні № 0000009 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч.ч. 1,3 ст. 212 КК України. призначено позапланову документальну перевірку ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Агрофірма Сокільське» та іншими суб'єктами підприємницької діяльності - постачальниками сільськогосподарської продукції за 2011 - 2013 роки.

Підставою для звернення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2014 року є вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 185/309/15-к від 03.02.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_2, директора ТОВ «Агрофірма Сокільське», та обставини встановлені вироком.

В матеріалах справи наявний вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 185/309/15-к від 03.02.2015 року, тому суд може встановити як обставини встановлені вироком впливають на правовідносини з ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» та на формування позивачем показників податкового кредиту.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.02.2015 року по справі № 185/309/15-к, встановлено, що директор ТОВ «Агрофірма Сокільське» ОСОБА_2, використовуючи своє службове становище, під керівництвом ОСОБА_3 сприяв у формі пособництва вчиненню злочину за допомогою надання засобів вчинення кримінального правопорушення, спільно із ОСОБА_3, маючи єдиний злочинний намір, спрямований на пособництво гр. ОСОБА_3 в ухиленні від сплати податків в особливо великих розмірах, шляхом зловживання ОСОБА_2 своїм службовим становищем, за не встановлених слідством обставин документально оформили реалізацію ТОВ «Агрофірма Сокільське» сільськогосподарських товарів, соняшнику, кукурудзи, пшениці та незначної кількості іншої сільськогосподарської продукції, як вироблених ним (товариством) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, хоча фактично товариство не здійснювало їх виробництва, безпідставно склавши та видавши первинні документи: договори, акти приймання-передавання зерна, видаткові накладні, акти приймання-передавання товару, рахунки-фактури, товарно-транспортні накладні та податкові накладні про продаж ТОВ «Агрофірма Сокільське» сільськогосподарської продукції власного виробництва, зокрема ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» та безпідставно отримано на свої банківські рахунки від контрагентів, зокрема ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський», платежі, які складалися з оплати вартості поставлених сільськогосподарських товарів і сум податку на додану вартість. З метою приховання своїх злочинних дій, спрямованих на пособництво в ухиленні від сплати податків та надання їм видимості законних ОСОБА_2, як директор ТОВ «Агрофірма Сокільське», діючи за вказівками ОСОБА_3 з 20.12.2012 року по 17.07.2013 року, подав до Західно- Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Верстатобудівників, 14 а, податкову звітність про діяльність товариства із внесеними в облікову та звітну документацію неправдивими даними з метою отримання податкової пільги, передбаченої положеннями ст. 209 ПК України. Так, за вищенаведених обставин, у період з 03.11.2011 року по 23.05.2013 року на поточні рахунки ТОВ «Агрофірма Сокільське» з поточних рахунків ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» зараховано грошові кошти за сільськогосподарську продукцію, нібито вирощену ТОВ «Агрофірма Сокільське». У 2011 - 2013 роках ТОВ «Агрофірма Сокільське» податкові декларації з податку на прибуток підприємства ТОВ «Агрофірма Сокільське» не складалися і до податкового органу не подавалися, натомість підприємство сплачувало фіксований сільськогосподарський податок. Перевіркою встановлено, що ТОВ «Агрофірма Сокільське» у порушення вимог ст.ст. 209, 301 та 309 Податкового кодексу України неправомірно використовувало статус платника фіксованого сільськогосподарського податку у 2011 році та статус платника спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, починаючи з грудня 2010 року. Директор ТОВ «Агрофірма Сокільське» ОСОБА_4, з 01.11.2011 року по 30.06.2013 року, достеменно усвідомлюючи, що ТОВ «Агрофірма Сокільське» не здійснювало виробництво сільськогосподарської продукції, не нарахував податок на прибуток підприємств від операцій з отримання безповоротної фінансової допомоги у вигляді надходження на поточні рахунки підприємства грошових коштів з поточних рахунків.

Аналізуючи обставини, встановлені по кримінальній справі, колегія суддів приходить до наступного висновку. Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.02.2015 року по справі № 185/309/15-к підтверджується здійснення оплати ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» за поставлене ТОВ «Агрофірма «Сокільське» насіння соняшника урожаю 2011 року, згідно договору від 23.03.2012 року № П 711. Вироком не спростовується дійсність договору від 23.03.2012 року № П 711, укладеного ТОВ «Агрофірма «Сокільське» з ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський», не спростовується постачання насіння соняшника урожаю 2011 року.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. На даних бухгалтерського обліку ґрунтується фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Первинні документи по відображенню господарських операцій являються основою і для податкового обліку.

Первинний документ згідно з визначенням ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення. Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Колегія суддів вказує, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання. Господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами ПК України.

Відповідно до п. 44.1, п.п. 44.3 - 44.5 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що законодавцем визначається поняття первинних документів, як доказів, які підтверджують реальність здійснення економічної господарської операції, здійснення договірних відносин за результатами яких відбулась зміна майнового стану платника податків та змінились показники податкового зобов'язання такого платника. Первинні документи повинні підтвердити укладання договору між платником податку, у даному випадку позивачем, його виконання тобто отримання послуг для власної діяльності, здійснення оплати, що передбачає передачу коштів від замовника на рахунок виконавця. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричинити реальні зміни майнового стану платника податків.

Згідно п. 198.2, 198.6 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що договір постанови, який було укладено та який діяв між позивачем та ТОВ «Агрофірма «Сокільське» про постачання насіння соняшника - визнаний судом недійсним або розірваний з ініціативи сторін.

Податкова інспекція не наділена правом визначати які договори є нікчемними, і відповідно до цього не має права створювати певні наслідки з своїх припущень.

Відповідно до п.209.1, п.209.2 ст.209 ПК України резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування. Згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей. Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 209.5, п. 209.7 ст. 209 ПК України встановлено, що платник податку, який придбаває сільськогосподарські товари/послуги в сільськогосподарського підприємства, який обрав спеціальний режим оподаткування, має право збільшити податковий кредит на суму сплаченого (нарахованого) податку в загальному порядку. Сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1-24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

Відповідно до абз.1 п.15 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України тимчасово до 1 січня 2014 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання на митній території України зернових культур товарних позицій 1001-1008 згідно з УКТ ЗЕД та технічних культур товарних позицій 1205 і 1206 згідно з УКТ ЗЕД, крім першого постачання таких зернових та технічних культур сільськогосподарськими підприємствами - виробниками та підприємствами, які безпосередньо придбали такі зернові та технічні культури у сільськогосподарських підприємств - виробників.

Колегія суддів зазначає, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.02.2015 року по справі № 185/309/15-к не спростовано наявності у ТОВ «Агрофірма «Сокільське» насіння соняшника урожаю 2011 року.

Нормою ПК України прямо визначається право платника податків, який придбаває сільськогосподарські товари/послуги в сільськогосподарського підприємства, який обрав спеціальний режим оподаткування, збільшити податковий кредит на суму сплаченого (нарахованого) податку в загальному порядку.

У постанові Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2015 року вказано, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області встановлено, що ТОВ «Агрофірма «Сокільське» не передавало продукцію ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський». Це твердження є хибним. Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області не досліджувалось питання передачі ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» продукції від ТОВ «Агрофірма «Сокільське», не досліджувалась реальність правовідносин та чинність правочину, дійсного між ТОВ «Агрофірма «Сокільське» та ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський».

Колегія суддів звертає увагу на те, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.02.2015 року по справі № 185/309/15-к підтверджено складання ТОВ «Агрофірма «Сокільське» первинних документів при здійсненні господарської діяльності, підтверджено отримання коштів від ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» за поставку соняшника. Витрати, здійсненні позивачем як засіб оплати за отримані від ТОВ «Агрофірма «Сокільське» товари підтверджується рішенням суду. Ознакою дійсності господарських операцій є зміна майнового стану платника податків, зміна його активів.

Колегія суддів наголошує на індивідуальній відповідальності, не може ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» відповідати за порушення встановлені щодо директора свого контрагента ТОВ «Агрофірма «Сокільське». Вироком суду не встановлено вини позивача в ухиленні від сплати податків.

Матеріали справи підтверджується виконання договору, що діяв між ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» та ТОВ «Агрофірма «Сокільське» і не спростовується вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Головною ознакою по комерційній корисності від придбаних послуг є їх використання у своїй власній діяльності.

Колегія суддів вказує, що Дніпропетровським окружним адміністративним судом при скасуванні постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2014 року не було в'язко до уваги, що оскаржуване ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» податкове повідомлення-рішення було винесена на підставі результатів перевірки проведеною за постановою слідчого у межах кримінальної справи.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.02.2015 року по справі № 185/309/15-к не спростовується наявність у контрагента свідоцтва про реєстрацію як сільськогосподарського підприємства з спеціальним режимом оподаткування від 05.02.2009 року № 100169285, яке було анульовано податковою інспекцією лише 24.01.2013 року.

У своїй заяві про перегляд постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2014 року за нововиявленими обставинами, податковий орган не вказав, яку саме згідно ч. 2 ст. 245 КАС України підставу для перегляду судового рішення він вважає нововиявленою.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.02.2015 року по справі № 185/309/15-к не встановлено фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2014 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви про перегляд заяви за нововиявленими обставинами відмовити.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст.ст. 205, 207, 245, 253 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський» - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року у справі № 804/5160/14 (31н-15/804//5160/14) - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні заяви Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2014 року по справі № 804/5160/14 - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук