Справа № 2а-12697/12/2670
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києва апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафгогазобладнання» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафгогазобладнання» звернулося Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.06.2012 № та №.

Справа неодноразово переглядалась судами різних інстанцій.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 січня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що позивачем були неправомірно віднесені до складу податкового кредиту суми за господарськими операціями з ТОВ «Укрметалконструкція», оскільки господарські операції між вказаними підприємствами не спрямовані на настання реальних наслідків та мають ознаки «фіктивних».

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, податковим органом проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток за фінансово-господарськими взаємовідносинами з ТОВ «Укрметалконструкція» за серпень 2011 року, за результатами якої складено Акт від 22.05.2012 № 996/22-621-37036116.

В ході проведення перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем: п. 198.3. ст. 198, п. 201.1, п. 201.2 та п. 201.6. ст. 201 ПК України та пункт 4 Порядку ведення реєстру отриманих та виданих податкових накладних, затвердженого наказом ДПА України від 21.12.2010 №969, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 1 178 599 грн. та завищення залишку від'ємного значення за серпень 2011 року у розмірі 164 277 грн.

08 Серпня 2012 року відповідачем на підставі вище означеного Акту перевірки прийнято податкові повідомлення - рішення: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість з вітчизняних товарів (послуг) в розмірі 1 178 599,00 грн. і застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 294 650,00 грн. та №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 164 277,00 грн. і застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 41 069,00 грн.

За результатом оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень в адміністративному порядку до ДПС у м. Києві рішення від 08.06.2012 № скасоване в частині застосованої штрафної санкції у розмірі 41 069,00 грн., а рішення від 08.06.2012 № було залишене без змін.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень не надано будь-яких доводів та не подано жодних належних та допустимих доказів, які б ставили під сумнів реальність виконання спірних господарських операцій, невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність позивача як платника податків та виключають право на формування податкового кредиту.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо, - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ТОВ «Укрметалконструкція» було укладено Договір поставки світлих нафтопродуктів від 30.04.2010 № 3004/10-01 УМК.

Також, в серпні 2011 року між позивачем та ТОВ «Укрметалконструкція» було укладено Договір про надання послуг від 08.08.2011 № 0807/11-01 УМК, за умовами якого, контрагент як виконавець зобов'язувався виконати технічне обстеження обладнання нафтобаз, розташованих за адресою: Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Залізнодорожна, № 36 та визначити вартість його відновлення, а також видати позивачу як замовнику технічний звіт щодо технічного стану обладнання, та визначитивартість його відновлення.

Факт виконання сторонами договірних зобов'язань підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а саме: договорами, податковими накладними, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями та актами приймання.

Окрім того, вищеозначених операцій, в серпні 2011 року взаємовідносини позивача та ТОВ «Укрметалконструкція» також ґрунтувалися на операціях поставки товарів (вогнегасник, трос буксирний, набір ручного інструмента, масло тощо), що підтверджується податковими накладними та платіжними дорученнями на оплату товару, які містяться в матеріалах справи.

Вищеозначені документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу. На момент укладення договорів ПП «Укрметалконструкція» мало Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість.

Висновки ж податкового органу про заниження позивачем сум ПДВ, які підлягають нарахуванню та сплаті до бюджету за період, що перевірявся, ґрунтуються виключно на Довідці ДПІ у Дніпровському районі м. Києва від 13.12.2011 № 8534/23-621- 32593032 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Укрметалконструкція» щодо підтвердження господарських відносин із ТОВ «Нафтогазобладнання» за період з 01.08.2011 по 31.08.2011, в ході якої встановлено, що одним з постачальників реалізованої продукції ТОВ «Укрметалконструкція» є ТОВ «Астон Вілла», яке, за податковою інформацією, викладеною в листі Кіровоградської ОДПІ від 09.11.2011 №8691/7/15-20, декларувало операції, не спрямовані на реальне настання правових наслідків, з огляду на що податковий орган дійшов висновку, що, оскільки правочини ТОВ «Укрметалоконструкція» з ТОВ «Астон Вілла» є нікчемними, то, відповідно, і подальша реалізація є нікчемною.

Однак, на переконання колегії суддів, інформація, викладена в Довідці ДПІ у Дніпровському районі м. Києва від 13.12.2011 № 8534/23-621- 32593032 та листі Кіровоградської ОДПІ від 09.11.2011 №8691/7/15-20, не може бути належним та допустимим доказом «фіктивності» спірних господарських операцій, а висновки податкового органу є необґрунтованими, з огляду на наступне.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, відповідно до частини 2 статті 71 КАСУ, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ст. 69 ч. 1 КАСУ).

Згідно з ч. 1 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 4 ст. 70 КАС України передбачено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 89 КАСУ, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з п. 73.5 ст. 73 ПК України з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання. Зустрічна звірка здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків і зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання в десятиденний термін.

Що стосується висновків Довідки щодо виявлених порушень норм податкового законодавства, колегія суддів звертає увагу, що у податкового органу відсутні повноваження щодо здійснення в межах проведення зустрічних звірок контролю за дотриманням податкового законодавства платниками. Функції контролю за дотриманням податкового та іншого законодавства реалізуються шляхом проведення перевірок у випадках і в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Крім того, слід зазначити, що довідкою про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента встановлена неможливість проведення такої зустрічної звірки. Тобто, жодні первинні документи бухгалтерського обліку чи податкової звітності при цьому не досліджувалися.

Також, слід зазначити, що посилання податкового органу на неможливість проведення зустрічної звірки постачальника з питань взаємовідносин з контрагентами, не може вважатися беззастережним та безперечним доказом на підтвердження доводів податкової інспекції про фіктивність спірних господарських операцій. (Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.04.2011 у справі № К-30752/10).

Таким чином, висновки, зроблені податковим органом, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та є такими, що ґрунтуються на припущеннях.

Більше того, як вбачається з матеріалів справи, серпень 2011 року вже був об'єктом перевірки відповідача під час планової виїзної перевірки ТОВ «Нафгогазобладнання» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 09.04.2010 по 31.12.2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 09.04.2010 по 31.12.2012 року, за результатом якої складено Акт від 09.08.2013 №473-26-53-22-04-21/37036116, в ході якої порушень податкового законодавства з питань формування податкового кредиту за господарськими операціями з ТОВ «Укрметалконструкція» встановлено не було, що вказує на суперечність даних перевірок позивача та висновків податкового органу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що підстави для її задоволення відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи, викладені відповідачем у акті перевірки, не містять правового підґрунтя та спростовуються матеріалами справи, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст.160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 січня 2016 року, - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на користь Київського апеляційного адміністративного суду (отримувач коштів: УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: ГУДКCУ у м. Києві, МФО 820019, рахунок отримувача 1007, код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір у сумі 2360 (дві тисячі триста шістдесят) гривень 60 копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 15 березня 2016 року.

.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Мамчур Я.С

Шостак О.О.