Справа № 384/801/15-а (2а/384/15/2015)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 березня 2016 рокусправа № 384/801/15-а 2а/384/15/2015

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Суховарова А.В. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2015 року у справі № 384/801/2015 (2а/384/15/2015) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Добрівської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення №176 від 19.06.2015року Добрівської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області (далі - відповідач).

Постановою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2015 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та скасувати оскаржене рішення відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи та обґрунтування вимог апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні.

Відповідач свого представника для участі у судовому засіданні не направив, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що між відповідачем та позивачем був укладений договір оренди земель водного фонду (ставок) в с. Добре, площею 9га, який зареєстровано в книзі записів реєстрації договорів оренди за №4 від 01.03.2002року, строк дії договору 5 років.

19.04.2007 року Добрівською сільською радою Вільшанського району було прийняте рішення № 38, яким ОСОБА_1 продовжено дію договору оренди від 01 березня 2002 року на той же строк та на тих же умовах, що зазначені у попередньому договорі. Крім того, орендарю-позивачу у справі, надано згоду на виготовлення проектно-технічної документації щодо відведення земельної ділянки водного фонду загальною площею 12га, з них: під водним дзеркалом- 9,38га, пасовище- 2,02га, під гідротехнічними спорудами -0,60га, для рибо господарчих потреб за рахунок земель, що надані позивачу в оренду.

31.08.2011року, розглянувши протест прокурора, відповідачем було прийнято рішення №33, яким скасоване рішення сільської ради № 38 від 19.04.2007року.

Рішенням Добрівської сільської ради Вільшанського району №147 від 21.08.2014року було скасоване рішення цієї ж Ради №33 від 31.08.2011року, що стосувалося інтересів позивача. Цього ж дня було прийнято рішення № 148, яким вирішено поновити повторно договір оренди земель водного фонду, розташованих в межах села Добре, укладений з позивачем 01.03.2002року на той же строк та на тих же умовах, що передбачалися у попередньому договорі, крім того, позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки водного фонду площею 12га.

Позивач на виконання зазначеного вище рішення замовив виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для рибогосподарських потреб.

Проте, 19 червня 2015року Добрівською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області було прийнято рішення № 176, яким скасовані попередні рішення сільської ради від 21.08.2014року №147 та від 21.08.2014року №148 (а.с. 10).

Позивач, вважаючи рішення відповідача від 19.06.15року №176 протиправним, звернувся до суду з вимогами про його скасування.

Суд першої інстанції погодився з доводами відповідача, та, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, вказав, що у даному випадку сільська рада не мала повноважень на розпорядження земельною ділянкою водного фонду (Доброіванівський ставок), що знаходиться поза межами населеного пункту, а тому правомірно було прийнято рішення про скасування попереднього рішення, яким поновлено договір оренди з позивачем та надано останньому дозвіл на виготовлення технічної документації.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає за необхідне скасувати рішення з прийняттям нового у справі - про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Виходячи зі змісту даної статті, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов'язків, встановлених законом; зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дії, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.

У п. 5 Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 "У справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування)" визначено, що зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).

Конституційний Суд України у своєму рішенні зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Отже, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, якщо суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Матеріали справи свідчать, що на підставі рішення №148 від 21.08.2014року, яке потім було скасоване оскарженим рішенням №176, позивач замовив ДП Кіровоградський центр Державного земельного кадастру проект відведення земельної ділянки загальною площею 12га для риборозведення з земель водного фонду Добрівської сільської ради Вільшанського району, були виготовлені схеми встановлення меж, отримано певні дозволи (а.с 20-83). Окрім цього, позивач, як орендар продовжував користуватися відведеною ділянкою на умовах договору оренди, дію якого було продовжено. Тобто, вже виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкт цих правовідносин - позивач у справі заперечує проти їх зміни чи припинення.

За таких обставин, орган місцевого самоврядування не мав права скасовувати свої попередні рішення, наявність підстав для їх скасування належало з'ясовувати у судовому порядку.

Оскільки при скасуванні своїх попередніх рішень, орган місцевого самоврядування діяв всупереч вимог чинного законодавства, є підстави для задоволення адміністративного позову.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202,205,207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2015 року у справі № 384/801/2015 (2а/384/15/2015) - скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Добрівської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області № 176 від 19.06.2015 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Добрівської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області судові витрати в розмірі 540 грн. (п'ятсот сорок гривень)

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 09.03.2016р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: А.А. Щербак