Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2016-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

11 березня 2016 року м. Київ К/800/449/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Н. В. Васильченко,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 05 листопада 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області про перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 05 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області провести ОСОБА_1 виплату компенсації втрати частини щомісячних сум заборгованої йому пенсії за період з 27.03.2013 року по 31.01.2015 року у зв'язку з порушенням строку їх виплати. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області провести ОСОБА_1 виплату компенсації втрати частини щомісячних сум заборгованої йому пенсії за період з 27.03.2013 року по 31.01.2015 року у зв'язку з порушенням строку їх виплати, згідно чинного законодавства, з врахуванням офіційно встановлених індексів споживчих цін за весь період невиплати сум заборгованості пенсії, до моменту фактичної виплати компенсації.

Рішення судів мотивовані тим, що відповідно до положень ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Щодо відмови в частині позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про те, що такі вимоги є безпідставними та не доведеними належними доказами, а також, що суперечить вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

У касаційній скарзі заявник ставить питання про скасування ухвалених у справі судових рішень, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, зазначена касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Виходячи з наведеного та керуючись п. 5 ч. 5 ст. 214 КАС України, -

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Васильченко