Справа № 2а-552/11/2170
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" лютого 2016 р. м. Київ К/9991/69727/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представників позивача Білюшова В.М., Дулепова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10.08.2012

та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2012

у справі № 2-а-552/11/2170

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Каховський завод електрозварювального устаткування»

до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області

про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

ВАТ «Каховський завод електрозварювального устаткування» звернулося до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Каховської об'єднаної державної податкової інспекції у Херсонській області від 09.09.2010 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 4002454,00 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 10.08.2012 позов задоволено частково. Скасовано рішення Каховської об'єднаної державної податкової інспекції у Херсонській області від 09.09.2010 № в частині застосування штрафних санкцій в сумі 1514096 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2012 скасовано постанову суду першої інстанції, позов задоволено повністю.

Каховська об'єднана державна податкова інспекція Херсонської області ДПС подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права: ст.ст. 1, 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР, ст.ст. 512-516 Цивільного кодексу України, ст.ст. 9, 10, 11, 69, 70, 71, 72, 74 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України судом касаційної інстанції здійснено заміну відповідача у справі - Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Херсонської області правонаступником - Каховською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Херсонській області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Каховською ОДПІ у Херсонській області проведено планову виїзну перевірку за період з 01.04.2009 по 31.03.2010, за результатами якої складено акт від 01.09.2010 № 512/23-8/00213993.

На підставі акта перевірки прийнято рішення про застосування до позивача за рішенням від 09.09.2010 № штрафних (фінансових) санкцій в загальній сумі 4313984 грн. Позивач оспорює це рішення в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 4002454,00 грн.

Згідно з розрахунками пені, наведеними в додатках №№ 9, 10 до акта перевірки, нарахована позивачу за рішенням від 09.09.2010 № пеня в загальній сумі 4002454 грн. включає пеню:

1) за порушення вимог ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94 ВР, що полягало у порушенні терміну надходження валютної виручки за експортними контрактами в загальній сумі 1514096 грн., в т.ч.:

- в сумі 893 грн. за контрактом від 11.11.2008 № 06/43-2008 № 06/43-2008 з SaZ s.r.o (Чехія);

- в сумі 1513203 грн. за контрактом від 14.10.2008 № 06/42-2008 з SaZ s.r.o (Чехія);

2) за порушення вимог ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94 ВР в сумі 2488358 грн. за імпортним контрактом від 11.11.2008 № 68-08 з ООО «АпАТєК-Транс» (Росія).

Задовольняючи позов в частині скасування рішення від 09.09.2010 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1514096 грн. за порушення вимог ст. 1 України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР, суд першої інстанції виходив з того, станом на дату закінчення граничних термінів надходження валютної виручки в загальній сумі 226891 Євро від компанії SaZ s.r.o (Чехія) за контрактами від 11.11.2008 № 06/43-2008 (26.07.2009) та від 14.10.2008 № 06/42-2008 (12.09.2009) зобов'язання сторін припинилися зарахуванням зустрічних вимог згідно з договором від 23.07.2009.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині скасування рішення від 09.09.2010 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2488358 грн. за порушення вимог ст. 2 України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94 ВР, суд першої інстанції виходив з того, що ВМД на поставлений ООО «АпАТєК-Транс» (Росія) товар оформлені після закінчення граничного строку надходження товару.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про протиправність нарахування позивачу пені в сумі 1514096 грн. за порушення вимог ст. 1 України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР. Водночас суд апеляційної інстанції не погодився з висновком суду першої інстанції про правомірне нарахування позивачу пені в сумі 2488358 грн. за порушення вимог ст. 2 України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94 ВР виходячи з того, що імпортний товар вважається таким, що надійшов на територію України з моменту перетину митного кордону, а не з моменту оформлення ВМД. При цьому суд апеляційної інстанції скасував оспорюване рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій повністю.

І. При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, повноти встановлення обставин та їх правової оцінки в частині вирішення судами вимог про визнання протиправним та скасування рішення від 09.09.2010 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1514096 грн. за порушення вимог ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94 ВР суд касаційної інстанції виходить з такого.

Податковий орган вказує, що валютна виручка в сумі 216891 Євро за зовнішньоекономічним контрактом від 14.10.2008 № 06/42-2008 та в сумі 109 Євро за зовнішньоекономічним контрактом від 11.11.2008 № 06/43-2008 від нерезидента SaZ s.r.o (Чехія) не надійшла на валютний рахунок позивача протягом 180 календарних днів з дати митного оформлення продукції, що експортується.

Вчинення таких порушень податковий орган пов'язує з такими обставинами.

1. Між позивачем та компанією SaZ s.r.o (Чехія) укладено експортний контракт від 14.10.2008 № 06/42-2008, за яким позивач 16.03.2009 поставив товар в сумі 471891 Євро.

За цим контрактом нерезидентом SaZ s.r.o (Чехія) на користь позивача 31.10.2008 здійснено передоплату за поставку товару в сумі 255000 Євро.

Граничним терміном надходження на розрахунковий рахунок позивача решти валютної виручки в сумі 216891 Євро є 12.09.2009.

Виручка в сумі 216891 Євро станом на 31.03.2010 на розрахунковий рахунок позивача не надійшла.

У перерахунку валютної виручки в грошову одиницю за валютним курсом Національного банку України 216891 Євро станом на день виникнення заборгованості (13.09.2009) становить 2521978,1 грн.

Пеня в сумі 1513203 грн. нарахована податковим органом на суму заборгованості за прострочення 200 днів за період з 13.09.2009 по 31.03.2010.

2. Між позивачем та компанією SaZ s.r.o (Чехія) укладено експортний контракт від 11.11.2008 № 06/43-2008, за яким позивач поставив товар в сумі 10000 Євро.

Граничним терміном надходження на розрахунковий рахунок позивача валютної виручки в сумі 10000 Євро є 26.07.2009.

Станом на 23.07.2009 проведено взаємозалік зустрічних однорідних вимог в сумі 9891 Євро, що виникли за експортним контрактом від 11.11.2008 № 06/43-2008 з одного боку та за імпортним контрактом від 21.11.2008 № 06/44-2008 - з іншого.

Решта виручки в сумі 109,00 Євро станом на 31.03.2010 на розрахунковий рахунок позивача не надійшла.

У перерахунку валютної виручки в грошову одиницю за валютним курсом Національного банку України 109,00 Євро станом на день виникнення заборгованості (27.07.2009) становить 1188,82 грн.

Пеня в сумі 893 грн. нарахована податковим органом на суму заборгованості за прострочення 248 днів за період з 27.07.2009 по 31.03.2010.

Позивач вважає, що підстави для нарахування пені за експортними контрактами відсутні з огляду на те, що між ним та компанією SaZ s.r.o (Чехія) проведено повний залік зустрічних однорідних вимог до настання граничного терміну надходження валютної виручки на розрахунковий рахунок позивача. При цьому позивач вказує на такі обставини.

Загальна сума заборгованості компанії SaZ s.r.o (Чехія) перед позивачем за експортними контрактами від 11.11.2008 № 06/43-2008 та від 14.10.2008 № 06/42-2008 складала 226891 Євро.

Між позивачем (покупець) та SaZ s.r.o (Чехія) (продавець) укладено імпортний контракт від 21.11.2008 № 06/44-2008 щодо поставки товару, за яким заборгованість позивача перед компанією SaZ s.r.o (Чехія) також складала 226891 Євро.

Між позивачем та компанією SaZ s.r.o (Чехія) укладено договір від 23.07.2009 про залік однорідних вимог в сумі 226891 Євро, що виникли за контрактами від 14.10.2008 № 06/42-2008 та від 11.11.2008 № 06/43-2008 з одного боку та за контрактом від 21.11.2008 № 06/44-2008 - з іншого.

При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, повноти встановлення обставин та їх правової оцінки суд касаційної інстанції виходить з такого.

У відповідності до частини першої статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) (далі - Закон) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується.

Відповідно до ст. 4 цього Закону порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є одним зі способів припинення зобов'язань, за яким погашаються зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, або невстановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги (стаття 601 Цивільного кодексу України).

Для проведення зарахування необхідна наявність певних умов, а саме: вимоги повинні бути зустрічними (тобто такими, що випливають зі взаємних зобов'язань між двома особами) та однорідними; має настати строк виконання за всіма зустрічними вимогами у разі його встановлення.

Судами попередніх інстанцій належно не з'ясовано, чи настав до граничного терміну надходження валютної виручки на розрахунковий рахунок позивача за експортними контрактами від 14.10.2008 № 06/42-2008 та від 11.11.2008 № 06/43-2008, тобто до 12.09.2009 та 26.07.2009 відповідно, строк виконання позивачем перед компанією SaZ s.r.o (Чехія) зобов'язань в сумі 226891 Євро з оплати товару за імпортним контрактом від 21.11.2008 № 06/44-2008.

Так, суд першої інстанції правильно встановив, що імпортним контрактом від 21.11.2008 № 06/44-2008 передбачено оплату позивачем товару в сумі 226891 Євро протягом 60 днів з моменту оформлення вантажної митної декларації. Умови контракту не конкретизують, з оформленням ВМД якого типу у позивача виникає зобов'язання оплатити товар.

Також суд першої інстанції встановив, що товар надійшов на митну територію України у лютому 2009 року, станом на день укладення договору про залік зустрічних однорідних вимог товар перебував в режимі «Митний ліцензійний склад» з оформленням ВМД типу ІМ 74. Однак ці обставини встановлені судом без посилань на конкретні докази, зокрема на конкретні ВМД ІМ 74 із зазначенням їх реквізитів, через що суд касаційної інстанції не може визнати оскаржувані судові рішення в цій частині такими, що ухвалені на підставі всебічно з'ясованих обставин, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а відтак - обґрунтованими.

Суд касаційної інстанції також звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки скасував рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій повністю, тоді як позивач оскаржував це рішення лише в частині.

Порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, згідно із ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення і направлення справи на новий розгляд.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваних судових рішень в цій частині з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи судам слід врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, належним чином їх оцінити, вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

ІІ. При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, повноти встановлення обставин та їх правової оцінки в частині вирішення судами вимог про визнання протиправним та скасування рішення від 09.09.2010 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2488358 грн. за порушення вимог ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94 ВР суд касаційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують індивідуальної ліцензії Національного банку України.

Відповідно до ст. 4 цього Закону порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Порушення позивачем вимог ст. 2 Закону, за позицією податкового органу, полягало в тому, що товари в сумі 1340385 рос. руб. за імпортним контрактом між позивачем (покупцем) та нерезидентом фірмою ООО «АпАТєК-Транс» (Росія) (постачальник) від 11.11.2008 № 68-08 не надійшли протягом 180 календарних днів з моменту здійснення позивачем авансових платежів.

При цьому податковим органом встановлено, що граничний термін надходження товару в сумі 653775 рос.руб є 20.10.2009, - в сумі 278709 рос.руб - 25.10.2009, - в сумі 8122840 - 23.11.2009, - в сумі 2708630 - 14.12.2009.

Імпортний товар надійшов на територію України та знаходився під митним контролем в режимі «Митний ліцензійний склад» з оформленням ВМД ІМ 74 від 19.03.2009 № 735, від 14.05.2009 № 1750, від 21.07.2009 № 2758. Однак оформлення ВМД типу ІМ 40 здійснено після закінчення граничного терміну надходження товару.

Податковий орган вважає, що поставка придбаного у ООО «АпАТєК-Транс» за контрактом 11.11.2008 № 68-08 товару здійснена з порушенням граничних термінів, встановлених ст. 2 Закону (180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу), оскільки датою ввезення імпортного товару на територію України є дата митного оформлення товару, який пройшов усі передбачені Митним кодексом України процедури митного оформлення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність»від 16.04.1991 № 959-ХІІ (із змінами та доповненнями) моментом здійснення імпорту є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що імпортується, від продавця до покупця.

Відповідно до ст. 6 Митного кодексу України (2002 року, чинного на час виникнення спірних відносин) межі митної території України є митним кордоном України. Митний кордон України збігається з державним кордоном України, за винятком меж території спеціальних митних зон. Межі території спеціальних митних зон становлять митний кордон України.

Відповідно до ст. 1 вказаного Кодексу під «ввезенням в Україну та вивезенням з України»розуміється фактичне переміщення через митний кордон України товарів.

Таким чином, ввезення в Україну товару, що підлягає митному оформленню службовими особами митниці з метою забезпечення митного контролю та для застосування засобів державного регулювання ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через територію України, неможливо без його фактичного переміщення через митний кордон України.

Поняття «перетину товаром митного кордону України» збігається із «переміщенням товару через митний кордон України - ввезенням товару в Україну», підставою для якого в режимі імпорту є наявність на товар товаросупровідного документу, на якому проставляється відбиток штампу «під митним контролем» з відповідною датою та який підтверджує факт та дату перетину товаром митного кордону.

При чому «перетин товаром митного кордону України», який засвідчується відбитком штампу «під митним контролем» з відповідною датою, не можна ототожнювати з «пропуском товарів через митний кордон України», який здійснюється виключно після завершення митного оформлення в тому обсязі, який відповідає меті його переміщення через митний кордон України і який підтверджується оформленою ВМД.

З огляду на викладене, імпортний товар вважається таким, що ввезений на митну територію України з моменту перетину митного (державного) кордону України, а не з моменту завершення оформлення ВМД.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про надходження імпортного товару за контрактом від 11.11.2008 № 68 08 товару в межах граничного строку, встановленого ст. 2 Закону.

Суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги в цій частині та залишає оскаржувану постанову суду апеляційної інстанцій в зазначеній частині без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10.08.2012 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2012 скасувати в частині вирішення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Каховської об'єднаної державної податкової інспекції у Херсонській області від 09.09.2010 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1514096 грн. за порушення вимог ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та направити справу в цій частині на новий розгляд до Херсонського окружного адміністративного суду.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2012 в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Каховської об'єднаної державної податкової інспекції у Херсонській області від 09.09.2010 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2488358 грн. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України в частині залишення судового рішення без змін з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою про перегляд даної ухвали, поданою безпосередньо до Верховного Суду України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун