Справа № 161/758/16-а
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/758/16-а
Провадження № 2-а/161/88/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2016 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.

при секретарі - Педич Ю.С.

за участю: позивача - ОСОБА_1

відповідача - Худича Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 Управління патрульної поліції у місті Луцьку рядового поліції Худича Дмитра Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом доінспектора роти № 2 Управління патрульної поліції у місті Луцьку рядового поліції Худича Д.М. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 13.01.2016 року службовою особою інспектором роти № 2 батальйону УПП м. Луцьк, рядовим поліції Худичем Д.М. винесено постанову серії ПС 2 № 804312 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне у вигляд штрафу в розмірі 255,00 грн. В даній постанові інспектор зазначив, що позивач 13.01.2016 року, 13.01.2016 року о 16 год. 18 хв. керуючи автомобілем Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_1, здійснив зупинку вказаного автомобіля в заборонено місці (ближче 30-ти метрів від зупинки маршрутних транспортних засобів), чим порушив п. 15.9. ПДР.

З винесенням даної постанови та накладенням штрафу не погоджується, вважаючи її незаконною. Просить суд визнати дії відповідача по винесенню постанови про застосування до нього адміністративного стягнення незаконним та необґрунтованим, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 804312 від 13.01.2016 року та закрити провадження по справі.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Просив суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю вимог.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою інспектора роти № 2 батальйону УПП м. Луцьк, рядового поліції Худича Д.М.серії ПС2 № 804312 від 13.01.2016 року позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

З вищезазначеної постанови вбачається, що позивач 13.01.2016 року, 13.01.2016 року о 16 год. 18 хв. керуючи автомобілем Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_1, здійснив зупинку вказаного автомобіля в заборонено місці (ближче 30-ти метрів від зупинки маршрутних транспортних засобів), чим порушив п. 15.9. ПДР (а.с. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що при винесенні постанови були порушені права позивача по справі, передбачені ст. 268 КУпАП, а саме: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням. Наданих законом прав позивач був позбавлений, що є порушенням процесуальних норм при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. На виконання даної норми Конституції України, у справах де оскаржуються рішення дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень діє норма ч. 2 ст. 71 КАС України відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вимоги ч. 2 ст. 71 КАС України суд крім іншого звертається до ст. 251 КУпАП, яка є спеціальною нормою щодо належності та допустимості доказів у справах про адміністративне правопорушення відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленими статтями 283, 284 КУпАП. В ній зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що відповідач, як посадова особа, що винесла оскаржувану постанову, не з'ясував всіх обставин, які мають значення для справи, як цього вимагає ст. 280 КУпАП.

Дані обставини не були спростовані відповідачем, суду не було представлено доказів в підтвердження обставин, викладених в постанові по справі про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що по адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Крім того, не підлягає до задоволення вимога позивача про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, оскільки чинним законодавством встановлений інший порядок закриття провадження.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 11, 71, 159, 163, 167 КАС України, на підставі ст.ст. 256, ч.2 ст. 293 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Постанову серії ПС2 № 804312 від 13.01.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП визнати протиправною та скасувати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк