Справа № 825/3858/15-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/3858/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Соломко І.І.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

16 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернігівській області, Ніжинської ОДПІ Головного управління ДФС України у Чернігівській області про визнання протиправними дій та стягнення відшкодування інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом від 31.01.2012 року № 6-о ОСОБА_2 було звільнено з посади старшого інспектора відділення оперативного реагування штабу відділу податкової міліції Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції в запас (з постановкою на військовий облік) за підпунктом «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів), проте при звільненні йому не була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні зі служби за повні 12 років, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.05.2015 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано дії Державної податкової служби у Чернігівській області та Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції щодо не нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби ОСОБА_2 за повні 12 років - протиправними та зобов'язано Державну податкову службу у Чернігівській області та Ніжинську об'єднану державну податкову інспекцію вчинити дії, у відповідності до вимог чинного законодавства, щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби ОСОБА_2 за повні 12 років (а.с.5-7).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2013 та ухвалою Вищого адміністративного суду від 18.09.2014 постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.05.2015 залишено без змін (а.с.8-9,10-11).

17.03.2015 постановою Верховного суду України в задоволені заяви Головного управління Державної фіскальної служби України в Чернігівській області, Ніжинської об'єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Чернігівській області відмовлено (а.с.12-14).

28.01.2014 головним державним виконавцем Ващенком А.В. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області на підставі виконавчого листа від 23.01.2014 № 2а/2570/1272/2012 відкрито виконавче провадження № 41768895 та зобов'язано Ніжинську ОДПІ вчинити дії, у відповідності до вимог чинного законодавства, щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби ОСОБА_2 за повні 12 років (а.с.15).

25.11.2015 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 41768895 в зв'язку з повним виконання рішення та на підставі платіжного доручення від 13.11.2015 № 671 (а.с.16).

У зв'язку із затримкою виплати коштів, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії відповідачів щодо затримки виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні та стягнути з відповідачів на його користь 13149,01 грн., в рахунок відшкодування інфляційних витрат внаслідок затримки виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на спірні правовідносини щодо своєчасності виплати одноразової грошової допомоги не поширюються норми трудового законодавства, зокрема стаття 117 Кодексу законів про працю України, оскільки вони врегульовані спеціальним законодавством і не підпадають під дію загального трудового законодавства. Також суд зазначив, що до об'єктів індексації не відносяться виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-XII від 03.07.1991 (далі - Закон №1282-ХІІ) передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначені об'єкти індексації грошових доходів населення, так індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об'єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв'язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають.

Зазначене кореспондується з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №1078 «Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі - Порядок № 1078).

Таким чином, виплати, що мають разовий характер, індексації не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що за постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2012 по справі № 2а/2570/1272/12, що залишена без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року, Вищого адміністративного суду України від 18 вересня 2014 року та постановою Верховного Суду України від 17 березня 2015 року, позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби у зв'язку зі скороченням штатів з розрахунку вислуги 12 років.

Таким чином, виплачена позивачу одноразова грошова допомога при звільненні не підлягає індексації, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідачів 13 149,01 грн в рахунок відшкодування позивачу інфляційних витрат.

Крім того, як передумову для стягнення інфляційних витрат, позивач заявив вимогу про визнання протиправними дій відповідачів щодо затримки виплати одноразової допомоги.

З матеріалів справи вбачається, постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.05.2015 по справі № 2а/2570/1272/2012, крім іншого, було визнано дії Державної податкової служби у Чернігівській області та Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції щодо не нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби ОСОБА_2 за повні 12 років - протиправними.

Таким чином, вимога про визнання протиправними дій, що була заявлена у справі № 2а/2570/1272/2012, фактично дублює вимогу, що заявлена у даній справі, та стосується протиправності дій відповідачів щодо невиплати одноразової допомоги саме при звільненні позивача.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги норми КЗпП (зокрема ст.ст. 116, 117), оскільки спірні правовідносини врегульовано спеціальним законодавством -Законами № 2262-ХІІ та №1282-ХІІ.

Варто також врахувати, що не зважаючи на те, що виплата одноразової грошової допомоги позивачу відбулася не при його звільненні, а пізніше, інфляція на виплачену суму одноразової допомоги, як зазначено вище, не нараховуються.

З огляду на це, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні позову в частині визнання протиправними дій відповідачів.

В апеляційній скарзі позивач посилається на ст. 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Таким чином, суми інфляції, дійсно, підпадають під категорію «майно», однак, зазначені позивачем кошти на відшкодування інфляційних витрат не є його майном у зв'язку з тим, що на отриману позивачем одноразову грошову допомогу інфляція не нараховується. Тому, відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, суд першої інстанції не порушив право позивача володіти своїм майном, що передбачене ст. 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки таким майном (коштами відшкодування інфляційних втрат) позивач не володіє.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2016 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.