Справа № 7287/10/1070
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2010-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2010 року 7287/10/1070

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області

третя особа Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області

про визнання незаконною та скасування постанови і зобов'язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області про закінчення виконавчого провадження від 30 червня 2009 року, направити виконавчий лист до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області для негайного виконання та подати клопотання про кримінальну відповідальність Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області за невиконання рішення суду.

В позовній заяві, позивач зазначає, що 04 березня 2009 року Білоцерківський міськрайонний суд виніс рішення про визнання дій Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради щодо нарахування позивачу одноразової щорічної грошової допомоги до 5 травня неправомірним та зобовязати вчинити дії про нарахування щорічної разової грошової допомоги за 2008 рік. виходячи з 5-ти розмірів

мінімальної пенсії за віком.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2009 року вказаний адміністративний позов було частково задоволено.

Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, не погоджуючись із ухваленою постановою, звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 Свої вимоги апелянт обґрунтовував тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2010 рокуапеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області було задоволено частково. Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2009 року скасовано. Справу направлено до Київського окружного адміністративного суду на новий розгляд.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2010 року справу за позовом ОСОБА_1 до Підрозділу Примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, третя особа - Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про визнання незаконною та скасування постанови було прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду у судовому засіданні на 15 вересня 2010.

08 вересня 2010 року від позивача ОСОБА_1 1.М. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, посилаючись на те. що він є інвалідом II групи і у зв'язку зі станом здоровя не може прибути в судове засідання.

13 вересня 2010 року до суду надійшло клопотання від Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області про розгляд справи без участі представника відповідача та приєднання до матеріалів справи №2а-7287/10/1070 заперечення та копій матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається з наданого суду заперечення - відповідач проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи - УСЗН Білоцерківської міської ради в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Згідно з ч.6 ст. 128 КАСУ, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 03 квітня 2009 року позивач відправив виконавчий лист начальнику відділу примусового виконання рішень суду, на підставі якого Постановою підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Київській області 14 травня 2009 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду від 01.04.2009 року №2а-2836 про зобов'язання управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради вчинити дії по перерахунку щорічної разової грошової допомоги ОСОБА_1 до 5 травня за 2008 рік. виходячи з 5-ти розмірів мінімальної пенсії за віком.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 14 травня 2009 року боржника було зобов'язано виконати рішення суду в 7-ми денний строк з моменту отримання постанови.

У звязку з невиконанням боржником добровільно постанови державного виконавця у встановлений строк. Постановою державного виконавця від 17 червня 2009 року на боржника був накладений штраф в розмірі 340 грн. з повторною вимогою виконати рішення суду в строк до 22 червня 2009 року. Але боржником вимоги виконавця не виконані, в зв'язку з чим на боржника державним виконавцем був накладений штраф в подвійному розмірі - 680 грн. та направлено подання про притягнення начальника управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради до відповідальності за невиконання рішення.

30 червня 2009 року підрозділом примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами ст. ЗО Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, якщо боржник у встановлений термін добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання.

Відповідно до частини 2 статті 76 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання. Якщо після цього рішення не буде виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, а на боржника державним виконавцем накладається штраф у сумі двократного розміру витрат на проведення виконавчих дій у порядку, встановленому частиною другою статті 87 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Боржник є бюджетною організацією, а тому стягнення за виконавчим документом в першу чергу звертається на кошти боржника в Державному казначействі України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів або з бюджетних установ, здійснюється органами Державного казначейства України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 50 вищевказаного Закону готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. За наявності даних про кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається арешт.

Вказана вимога державним виконавцем не була виконана та винесена постанова про закінчення виконавчого провадження без підстав, передбачених в Законі України «Про виконавче провадження»

Відповідно до частини 8 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у випадках фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не було вчинено всіх дій і не вжито всіх заходів по примусовому виконанню рішення, що передбачені в Законі України «Про виконавче провадження». А саме, в порушенні вимог ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» відповідач не наклав арешт на грошові кошти боржника, які знаходяться на рахунках та вкладах в установах банків або інших кредитних установах. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право вимагати від матеріально відповідальних і службових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб відомості та пояснення по фактах невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи інших порушень вимог законодавства про виконавче провадження, що не було зроблено відповідачем.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державну виконавчу службу» працівник органу державної виконавчої служби зобовязаний сумлінно виконувати службові обовязки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб.

гарантованих Конституцією України.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині скасування постанови про закінчення провадження від 30 червня 2009 року.

В частині вимог позивача про зобов'язання відповідача за даним позовом згідно ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» порушити клопотання про кримінальну відповідальність посадових осіб за невиконання рішення суду Управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради суд відмовляє як у безпідставних.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він

заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадову особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись статтями 9, 11-14, 69-71, 79, 86, 94, 122, 159-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, за участю третьої сторони Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про визнання незаконною та скасування постанови і зобовязання вчинити дії- задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 30 червня 2009 року про закінчення виконавчого провадження.

В задоволенні решти частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку ст. 254 КАС України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскарж енна до Київського апеляційного адміністративного суду у порядку, встановленому статтями 185-187 КАС України, шляхом подання апеляційної скарги через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня тримання копії постанови.

Суддя Леонтович А.М.