Справа № 22-а-23168/11
Суддя: Ігнатченко Н. В.
Дата ухвалення: 2011-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в суді П інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2011 року м. Київ

Колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Яворського М.А., суддів: Ігнатченко О.П., Коцюрби О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Богуславської РДА Київської області на рішення Богуславського районного суду Київської області від 10 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до управління праці та соціального захисту населення Богуславської РДА Київської області про стягнення недоотриманої суми одноразової допомоги на оздоровлення за 2007-2009 роки, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2010 року позивач звернувся до Богуславського районного суду Київської області з вказаним позовом, просив суд стягнути з УПСЗН Богуславського РДА Київської області на його користь недоотриману суму одноразової допомоги на оздоровлення за 2007-2009 роки.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 10 вересня 2010 року позов задоволено частково. Визнано дії відповідача неправомірними. Зобовязано відповідача провести перерахунок суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2008-2009 роки із розрахунку пяти мінімальних Робітних плат на користь ОСОБА_3

Відмовити в задоволені вимог за 2007 рік та у стягненні одноразово 8210 грн. за необгрунтованістю вимог.

Відповідач, не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріатьного права у звязку із чим спір вирішений невірно.

Заслухавши суддю-доповідача перевіривши матеріати справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з насіупного.

Як вбачається з матеріаіів справи, позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інватідом 2 групи, що підтверджується копією посвідчення та довідкою МСЕК (а.с. 7).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статує і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи учасникам аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії має виплачуватись щорічна допомога на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Судом першої інстанції було встановлено, що щорічна одноразова допомог а на оздоровлення позивачу була сплачена за 2007 рік 26.04.2007 року, за 2008 рік - 12.06.2008 року', за 2009 рік - 02.02.2010 року, в розмірі 120.00 грн., що підтверджено відповідною довідкою (а.с.9).

Позивач, оспорюючи дії відповідача вважав, що він отримував державну допомогу значно нижчу, ніж це передбачено ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у звязку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією таї законами У країни.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 К тту ції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 562 від 12.07.2005 року "Про Щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суперечить ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб., що передбачені Конституції України та Законами України, оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

;

Також, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ст. 62 Закону' України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою встановлено, що розяснення порядку застосування цього Закону проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади, всіма субєктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне ахування» і іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір., має.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно- правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування., накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який піддягав застосуванню, не : відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є ¦ головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (статгя 21), їх змістi і 'обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (статгя 22).

Виходячи з засад пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами, а також враховуючи, що згідно ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина (п.1) та основи соціального захисту (п. 60) при вирішенні даного спору суд першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що заждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові суду першої дистанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, постанова суду ухвалена з держанням норм матеріального і процесуального права, підстав до її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 195,197-198,200,205,206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Богуславської РДА Київської області залишити без задоволення, а рішення Богуславського районного суду Київської області від 10 вересня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ет. 254 КАС України, та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_4

Судді: / підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_5