Справа № 812/133/16
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 березня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/133/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Смішливої Т.В.,

при секретарі судового засідання : Кравцовій Т.О.,

за участю

позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2, договір від № 36 від 03.03.2016

представника першого відповідача Пугаченко Н.М., дов. від 12.03.2016

представників другого відповідача Леонової З.Є., дов. № 402/12-09-10 від 19.01.2016

Макаренко С.О., дов. № 2109/12-09-10 від 16.03.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС України у Луганській області про визнання незаконним та скасування висновку, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі - відповідач 1), Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС України у Луганській області (далі - відповідач 2), в якому позивач просить визнати незаконним висновок Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС України у Луганській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади», від 09.12.2015 за № 4111/12-09-17-02 в частині недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік; визнати незаконним та скасувати наказ Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 29.01.2016 № 5-ос про звільнення з роботи ОСОБА_1; поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу обслуговування громадян Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області; стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 30.01.2015 по 22 лютого 2016 року в сумі 5946,65 грн.

У подальшому позовні вимоги щодо стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу позивачем уточнено у судовому засіданні 16.03.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.01.2016 її звільнено із займаної посади наказом від 29.01.2016 № 5-ос, з підстав, передбачених законом України «Про очищення влади» та п.72 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Вказаний наказ прийнято на підставі висновку Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС України у Луганській області від 09.12.2015, в якому зазначено, що в декларації про майно, доходи та витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», вказаних позивачем у декларації. У зазначеному висновку встановлено, що позивачем у декларації вказано достовірні відомості щодо наявності майна, набутого за час перебування на посадах, які відповідають наявній податковій інформації про майно, але вартість майна не відповідає наявній податковій інформації про доходи із законних джерел. Позивач вказує, що зазначене майно придбано працюючи на тимчасовій посаді провідного спеціаліста відділу з виплати пенсій Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську разом із чоловіком та його батьками. Позивач вказує, що висновок отриманий 09.12.2015, а вона продовжувала працювати до 29.01.2016, що є порушенням строків притягнення до відповідальності, встановленого ч. 14 ст. 5 Закону України «Про очищення влади».

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили суд задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області в судовому засіданні адміністративний позов не визнав з підстав, викладених у наданих суду письмових запереченнях проти позову. Зазначив, що УПФУ отримало від ДПІ висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», де у розділі «Результат перевірки» вказано про встановлення недостовірність відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону, вказаних ОСОБА_1 у декларації, а саме: встановлено, що вартість майна, вказаного у декларації, ОСОБА_1 на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел. 16.12.2015 управлінням до ДПІ направлено запит на проведення додаткової перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» стосовно ОСОБА_1, на який 28.12.2015 податковий орган повідомив, що підстави для проведення додаткової перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» відсутні, тому на підставі висновку складено довідку про результати перевірки, а ОСОБА_1 звільнена з займаної посади за пунктом 7 прим. 2 статті 36 КЗпП України. Вважає свої дії щодо звільнення позивача правомірними і просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС України у Луганській області заперечував проти задоволення позовних вимог. В своїх запереченнях зазначив, що процедура проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки в рамках Закону України «Про очищення влади» чітко регламентована Порядком № 563 від 16.10.2014 та № 1100 від 03.11.2014. У відповідності до вказаних Полрядків податковим органом направлено запити для перевірки правильності відображення держслужбовцем у декларації належного йому майна та майнових прав. Перевіркою встановлено відповідність зазначення вказаних даних. Другим етапом є перевірка відповідності вартості придбаного майна доходам, отриманим із законних джерел. При цьому перевірка доходів членів сім'ї не здійснюється, так як це не передбачено відповідними Порядками. Вважав, що податковий орган правомірно склав висновок від 17.12.2016, у якому зазначено про невідповідність вартості придбаного майна, доходам, отриманим із законних джерел. У зв'язку із зазначеним просив у задоволенні позову до ДПІ відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 69-72 КАС України, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 27.11.2012 призначено на тимчасову посаду провідного спеціаліста відділу обслуговування громадян Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області за строковим договором на підставі наказу № 77 від 27.11.2012. У подальшому дія трудового договору неодноразово продовжувалась,що підтверджено записами в трудовій книжці (а.с. 6-8, 105, 115-116)

ОСОБА_1 24.03.2015 подала декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, у якій в розділі ІІІ "Відомості про нерухоме майно", що перебуває у власності, в оренді чи іншому праві користування декларанта, та витрати декларанта на придбання такого майна або на користування ним, в п.24 зазначено квартира загальною площею 35 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 11-15)

Наказом Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області № 60-ос від 17.06.2015 призначено проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених ч. 3-4 ст. 1 Закону України «Про очищення влади», з яким ОСОБА_1 ознайомлена (а.с. 106-108)

ОСОБА_1 08.07.2015 подано заяву про надання згоди на проведення перевірки у відповідності до Закону України «Про очищення влади» (а.с. 110).

Результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", оформлено висновоком від 09.12.2015 № 4111/12-09-17-02 (а.с.10).

У висновку зазначено, що перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 у декларації вказано достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", які відповідають наявній податковій інформації про майно ОСОБА_1 Перевіркою встановлено, що вартість майна, набутого ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_1 із законних джерел. У розділі ІІІ наданої декларації вказана квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, квартиру придбано за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади". Вартість вартості майна, вказаного ОСОБА_1 у декларації не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_1 із законних джерел. Вартість квартири перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Листом від 16.12.2015 Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську просило Державну податкову інспекцію у м. Лисичанську Головного управління ДФС України у Луганській області провести додаткову перевірку для уточнення отриманої інформації щодо висновку по ОСОБА_1 (а.с. 58)

У відповідь на вказаний лист 28.12.2015 ДПІ у м. Лисичанську Головного управління ДФС України у Луганській області повідомило про відсутність підстав для проведення додаткової перевірки, оскільки не надано додаткової інформації, яка впливає на суть раніше надісланого висновку (а.с. 59)

На підставі зазначеного висновку УПФУ в м. Лисичанську складено довідку від 09.12.2015 про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» (а.с. 111) та прийнято наказ № 5-ос від 29.01.2016, яким ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу обслуговування громадян Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області з 29.01.2016 з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» та п.7-2 ст.36 кодексу законів про працю (а.с. 5).

Надаючи правову оцінку заявленим позивачем вимогам, з урахуванням викладених ним обставин, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про очищення влади" від 16.09.2014 № 1682-VII (далі - Закон № 1682) очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону № 1682 очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_7, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

У частині восьмій статті 3 Закону № 1682 зазначено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відтак, одним із методів очищення влади є здійснення перевірок достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та перевірок відповідності такого майна (майнових прав) законним доходам осіб, що підлягають перевіркам. При цьому, в разі виявлення недостовірності таких відомостей або ж встановлення невідповідності майна (майнових прав) законним доходам, до осіб, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), застосовуються відповідні заборони.

Підстави й порядок проведення перевірок достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та перевірок відповідності такого майна (майнових прав) законним доходам осіб також визначаються Законом України "Про очищення влади".

Так, ч. 1 ст. 4 Закону № 1682 встановлено, що особи, які перебувають на посадах, визначених у п.п. 1-10 ч. 1 ст. 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у ч. 4 ст. 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною 3 або 4 ст.1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону.

У зв'язку із наведеним, суд зазначає, що ОСОБА_1 є особою, котра займає посаду, щодо яких, у відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, здійснюються заходи з очищення влади (люстрації) та щодо якої проводиться перевірка достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", набутого (набутих) за час перебування на посаді судді, доходам, отриманим із законних джерел, як це встановлено п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682.

Згідно частини четвертої ст. 5 Закону № 1682 організація проведення перевірки осіб (крім професійних суддів та осіб, зазначених в абзаці третьому цієї частини) покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка.

Відповідно до частини п'ятої вказаної статті перевірці підлягають: достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно ч. 10 ст. 5 Закону № 1682 у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 563 від 16.10.2014 «Деякі питання реалізації Закону України "Про очищення влади" затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади" (далі - Порядок № 563) та Перелік органів, що проводять перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Відповідно до Переліку органів, що проводять перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону № 1682, затвердженого постановою КМУ № 563 від 16.10.2014, обов'язок зі здійснення перевірок відомостей щодо заборон, які можуть бути застосовані до осіб у частині недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідності вартості майна (майнових прав), зазначеного (зазначених) у поданих ними деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених п.п.1-10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, доходам, отриманим із законних джерел, покладено на Державну фіскальну службу України (надалі ДФС). Зазначене також відповідає повноваженням ДФС, які визначені пп.92-1 п.4 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою КМУ № 236 від 21.05.2014, згідно з яким ДФС відповідно до покладених на неї завдань проводить перевірку достовірності відомостей, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682.

Відповідно до п. 2 Порядку № 563 перевірки проводяться апаратом ДФС, а також її територіальними органами (державними податковими інспекціями) за місцем проживання особи, стосовно якої проводиться перевірка.

Згідно з п.п. 19, 20 Порядку № 563 із метою проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації за минулий рік, поданій особою, яка підлягає перевірці, набутого (набутих) за час перебування на посадах, зазначених у п.п.1-10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, доходам, отриманим із законних джерел, до ДФС надсилається запит за формою згідно з додатком 3 разом із засвідченими копіями декларації та трудової книжки (послужного списку) такої особи.

Пунктами 27, 28 Порядку № 563 визначено, що в разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682, ДФС протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх фактів недостовірності та/або невідповідності відомостей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня надходження запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них зазначеній особі.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за фактами, зазначеними у п. 27 цього Порядку, та підтверджені документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування ДФС під час підготовки висновку про перевірку.

Пунктом 35 Порядку № 563 передбачено, що якщо відповідь/висновок/копія судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки, є неповними або суперечать іншим матеріалам перевірки, орган, в якому проводиться перевірка, з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації одноразово звертається із запитом до органів перевірки, які зобов'язані розглянути його та надати відповідь протягом десяти робочих днів.

Міністерством фінансів України наказом № 1100 від 03.11.2014 затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" (далі - Порядок № 1100), яким визначено процедуру проведення органами ДФС перевірки достовірності відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", зазначених особами, перелік яких наведено у п.п.1-11 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Відповідно до абз. 2 п. 1 Порядку № 1100 його дія поширюється на осіб, стосовно яких проводиться перевірка, контролюючі органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи, визначені ч. 4 ст. 5 Закону № 1682. Перевірка відомостей щодо членів сім'ї особи, стосовно якої проводиться перевірка, вказаних у декларації, не проводиться.

Пунктом 3 Порядку № 1100 встановлено загальний алгоритм проведення органами ДФС перевірки, який включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого ч. 4 ст. 5 Закону № 1682, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтверджуваних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

- аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

- порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

- порівняльному аналізі наявної інформації з метою засування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтверджуваних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682, за встановленою формою та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Як передбачено п. 4 Порядку № 1100 при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.

При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Відповідно до п. 6 Порядку № 1100 отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України "Про очищення влади", доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна, вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п. 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Пунктом 12 Порядку № 1100 також визначено, що в разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджувані документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним контролюючим органом при підготовці висновку про результати перевірки.

Згідно з п. 14 Порядку № 1100 висновок про результати перевірки, підписаний керівником контролюючого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), який проводив перевірку, надсилається керівнику органу, передбаченому ч. 4 ст. 5 Закону № 1682, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки.

Статтею 9 Закону № 1682 встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень при виконанні цього закону оскаржуються в судовому порядку, а у відповідності до абз.2 п. 11 ст. 5 цього ж Закону висновок про результати перевірки достовірності відомостей, визначених п.п.1, 2 ч.5 ст.5 може бути оскаржений особою в судовому порядку. Аналогічні положення закріплено у п. 39 Порядку № 563.

Перевірку щодо ОСОБА_1 проведено ДПІ у м. Лисичанську Головного управління ДФС України у Луганській області, яка є повноважним органом на проведення такої перевірки, відповідно до приписів ч. 7 ст. 5 Закону № 1682, п. 2 Порядку № 563, Переліку органів, що проводять перевірку, пп. 92-1 п. 4 Положення про Державну фіскальну службу України.

Дослідженням змісту оскаржуваного висновку судом встановлено, що для проведення перевірки податковим органом отримано запит про перевірку, копії декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, а також копія трудової книжки та заяви позивача на проведення перевірки передбаченої Закону № 1682, надсилалися запити про надання відомостей про ОСОБА_1 до Державної авіаційної служби України, Державного агентства земельних ресурсів України, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, УДАІ УМВС України у Луганській області.

Зазначено, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 має право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1, яку придбано за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону № 1682. Вартість квартири перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

При цьому, у висновку відсутні дані як про вартість придбання вказаної квартири, так і про суму отриманого ОСОБА_1 доходу на час придбання квартири. Відсутні посилання на те, чи надавала ОСОБА_1 пояснення та документи під час перевірки, чи такі пояснення не надавались.

Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу квартири від 19.12.2012, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_1, остання купила однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1, житловою площею 35,00 кв.м, за 20600,00 грн (а.с. 22)

Згідно декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2012 рік ОСОБА_1 у 2012 році проживала та мала спільний побут разом з чоловіком ОСОБА_9, донькою - ОСОБА_10 та батьками чоловіка - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Дохід ОСОБА_1 у 2012 році склав 1698,00 грн, а дохід членів сім'ї декларанта становив 61653,00 грн. (а.с. 18-19)

Інформація про доходи членів сім'ї декларанта підтверджена довідками УПФУ в м. Лисичанську про розмір виплаченої пенсії у 2012 році ОСОБА_13, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с. 74, 87, 88)

Згідно пояснень представника другого відповідача, наданих під час розгляду справи, при складанні висновку податковим органо взято до уваги лише заробітна плата ОСОБА_1, отримана нею на посаді державного службовці з 27.11.2012. Доходи членів сім'ї не враховувались, оскільки їх врахування не передбачено абз. 2 п. 1 Порядку № 1100.

Пояснення ОСОБА_1 від 11.11.2015 про те, що квартиру придбано за рахунок збережень її чоловіка та батьків (а.с. 64), податковим органом до уваги не прийнято.

При цьому, ДПІ у м. Лисичанську Головного управління ДФС України у Луганській області надано до суду інформацію про доходи ОСОБА_1 (ОСОБА_1.) за період з 1998 року (а.с. 68-70) та про доходи її чоловіка ОСОБА_9 за аналогічний період (а.с. 71)

Однак, вказану інформацію суд вважає неповною, оскільки, відповідно до наданої позивачем довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську від 01.02.2015 ОСОБА_9 є інвалідом ІІ групи та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання. Розмір пенсії, сплаченої ОСОБА_13 у 2012 році становив 19056,13 грн. (а.с. 74)

Зазначені дані в інформації податкового органу взагалі відсутні.

Суд вважає, що при складенні висновку від 09.12.2015 ДПІ у м. Лисичанську Головного управління ДФС України у Луганській області не враховано, що Закон № 1682 не конкретизує, яке саме майно слід вважати набутим особою, щодо якої проводиться перевірка. Також Закон не містить переліку джерел, доходи з яких мають враховуватися при перевірці, та не визначає будь-яких критеріїв оцінки відповідності вартості майна розміру доходів.

За змістом п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682 перевірці підлягають достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна, вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Тобто, дослідження розміру та джерел доходів членів сім'ї та близьких родичів особи, щодо якої ведеться перевірка, закон не передбачає.

ОСОБА_1 з 17.02.2001 перебуває у шлюбі з ОСОБА_9, що підтверджено свідоцтвом про одруження НОМЕР_2 (а.с 84).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо заповнення декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та іншими особами у розділі П «Відомості про доходи» декларації зазначаються відомості про суми одержаного (нарахованого) доходу декларантом та членів сім'ї. Доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та іншими особами у рядку 17 (стовб. 2) декларації зазначається сукупний розмір оподатковуваного доходу одержаного членами сім'ї декларанта від провадження підприємницької та незалежної професійної діяльності.

Враховуючи, що в оскаржуваному висновку не зазначено, а ні вартості майна, а ні суми доходу отриманого із законних джерел. Відповідно, не проводиться порівняння суми доходу отриманого із законних джерел з сумою витрат на придбання майна.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Положеннями ч. 3 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, згідно змісту частини другої статті 1 Закону № 1682 очищення влади (люстрація) застосовується до осіб, які брали участь в управлінні державними справами своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_7, тобто до осіб, які підлягають перевірці, повинен застосовуватися принцип індивідуальної вини.

На необхідності дотримання принципу індивідуальної вини при проведенні люстраційних заходів наголошується й у Резолюції Парламентської асамблеї Ради Європи від 27 червня 1996 року № 1096 «Про заходи щодо позбавлення від спадщини колишніх комуністичних тоталітарних систем». Зокрема, у ній зазначено, що люстраційні заходи можуть бути сумісними з принципами демократичної та правової держави, якщо буде дотримано принцип індивідуальної вини, яка має бути доведена в кожному конкретному випадку, а особі, яка піддається люстраційній процедурі, буде гарантовано право на захист, презумпція невинуватості та право на оскарження до суду (пункти 12, 13).

Установлені зазначеною Резолюцією № 1096 підходи до проведення люстрації знайшли свій розвиток у практиці Європейського суду з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ).

Так, у рішенні «Любох проти Польщі» ЄСПЛ наголошує, що люстраційна процедура не може слугувати покаранням, оскільки це прерогатива кримінального права. Якщо норми національного закону допускають упровадження обмеження прав, гарантованих Конвенцією, то такі обмеження мають бути достатньо індивідуальні. Люстраційні процедури мають відповідати критеріям доступності, а при розгляді справ про люстрацію мають бути дотримані всі стандарти справедливого судового розгляду та вимог, передбачених статтею 6 Конвенції щодо кримінальних проваджень. Зокрема, особі, яка піддається люстрації, мають бути забезпечені всілякі гарантії, притаманні кримінальному переслідуванню. Такою гарантією передусім має бути презумпція невинуватості (пункт 61).

В даному випадку суд приходить до висновку, що фіскальним органом перевірку відносно ОСОБА_1 проведено формально, без дотримання принципів презумпції невинуватості та індивідуальної вини, оскільки при проведенні перевірки, не враховано доходи членів сім'ї позивача, а саме - доходи чоловіка ОСОБА_13 та його батьків - ОСОБА_11 та ОСОБА_12, з якими позивачка проживала разом та вела спільний побут, про що зазначила у декларації.

Також суд дійшов висновку, що оскаржений висновок прийнято без дотримання вимоги щодо пропорційності, яка передбачає, зокрема, прийняття рішення суб'єктом владних повноважень з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та на обов'язку суворого дотримання якого неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїй практиці (рішення у справах «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 (заява № 4909/04), «Гримковська проти України» від 21.07.2011 (заява № 38182/03), «Савіни проти України» від 18.12.2008 (заява № 39948/06), та інші).

До наведеного висновку суд дійшов з огляду на те, що звільнення позивача з займаної посади з підстав, визначених Законом України «Про очищення влади», яке в розумінні частини третьої статті 1 Закону № 1682 тягне за собою суворі та вкрай негативні наслідки для позивача, а саме - заборону обіймати протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), за своєю суттю є втручанням держави у приватне та професійне життя особи, яке допускається у виключних випадках.

Зокрема, такий підхід знайшов своє відображення у розділі 2 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 (заява № 21722/11).

Таким чином, оскаржений висновок не відповідає принципам обґрунтованості та пропорційності, що є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Крім того, відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Складовою верховенства права є принцип правової визначеності, основу якого утворює ідея передбачуваності (очікуваності) суб'єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам.

Про те, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права, йдеться в рішенні ЄСПЛ від 28 жовтня 1999 року «Брумареску проти Румунії» (пункт 61).

Принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними (правові позиції Конституційного Суду України у рішеннях від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011).

Такий підхід узгоджується з практикою ЄСПЛ. Так, у рішенні від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку.

Так, на час придбання ОСОБА_1 квартири у 2012 році Закон України «Про очищення влади» ще не існував, відповідно, позивач жодним чином не могла передбачити прийняття вказаного Закону та підзаконних актів до нього (Порядку № 563 від 16.10.2014 та № 1100 від 03.11.2014), а тому не могла передбачити, що придбання та оформлення у приватну власність нерухомого майна, придбаного у шлюбі за подружні збереження, у подальшому буде розцінено як таке, що придбано виключно за рахунок її особистого доходу, та такий висновок стане підставою для її звільнення з державної служби.

Проаналізувавши вищевикладені обставини, приймаючи до уваги те, що суб'єктом владних повноважень не доведений належними та допустимими доказами факт порушення позивачем вимог антикорупційного законодавства та вимог Закону № 1682 суд вважає висновок Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС України у Луганській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади», від 09.12.2015 за № 4111/12-09-17-02 незаконним.

Для повного захисту прав позивача суд вважає за необхідне не лише визнати незаконним висновок Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС України у Луганській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади», від 09.12.2015 за № 4111/12-09-17-02, а також його скасувати.

Вищевказаний висновок слугував підставою для прийняття Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську наказу № 5-ос від 29.01.2016 про звільнення ОСОБА_1 з посади.

Відповідно до п.7-2 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є підстави, передбачені Законом України «Про очищення влади».

Прийняття Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області оскаржуваного позивачем наказу про звільнення є наслідком дій другого відповідача - складання висновку від 09.12.2015 № 4111/12-09-17-02 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону № 1682.

Враховуючи, що при розгляді даної справи суд прийшов до висновку про незаконність висновку податкового органу, а відтак про відсутність підстав для звільнення позивача, вищевказаний наказ також підлягає скасуванню, а позивач поновленню на посаді.

При цьому ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді головного спеціаліста відділу обслуговування громадян Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області з 01.02.2016, оскільки останній день звільнення - 29.01.2016, вважається робочим днем, а 30 та 31 січня 2016 року є вихідними днями.

Згідно з пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі за текстом - Порядок).

Згідно з пунктом 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

ОСОБА_1 звільнено з 29.01.2016, при цьому 30 та 31 січня 2016 року є вихідними днями. Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську від 15.03.2016 № 2237/06-31 заробітна плата ОСОБА_1 за грудень 2015 року склала 7409,54 грн, за січень 2016 року - 2982,61 грн, разом - 10392,15 грн за 42 робочі дні. (а.с. 103)

Таким чином, одноденний заробіток позивача складає 247,43 грн.

Кількість робочих днів з дня звільнення позивача 29.01.2016 по день вирішення справи складає 32 (згідно з листами Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік»).

Таким чином, сума заробітної плати за час вимушеного прогулу складає 7917,76 грн. (247,43 грн. х 32 дні).

Як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначення сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Тобто, перший відповідач-роботодавець, як податковий агент згідно норм Податкового Кодексу України та як страхувальник згідно Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зобов'язаний виплатити позивачеві суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утримавши з нього при виплаті податок з доходів фізичних осіб та єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивачем при звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн за вимоги щодо скасування висновку податкового органу. У вказаній частині позов визнано судом обґрунтованим, а тому судовий збір на користь позивача необхідно стягнути з податкового органу.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 18, 71, 87, 90, 94, 105, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати висновок Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС України у Луганській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади», № 4111/12-09-17-02 від 09.12.2015.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області № 5-ос від 29.01.2016 про звільнення ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу обслуговування громадян Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області з 01 лютого 2016 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (, адреса: вул.Свердлова, 347, м. Лисичанськ, Луганська область, 93113) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_2) заробітну плату за час вимушеного прогулу (з 01 лютого 2016 року по час прийняття судового рішення про поновлення на роботі) у сумі 7917,76 грн (сім тисяч дев'ятсот сімнадцять грн. 76 коп). з відрахуванням відповідних податків та зборів на доходи фізичних осіб, сплата яких є обов'язковою у встановленому законом порядку.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС України у Луганській області на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_2) витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,20 грн (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп)

Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу обслуговування громадян Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області та стягнення на її користь грошового забезпечення за один місяць в розмірі 5196,03 грн (п'ять тисяч сто дев'яносто шість грн 03 коп) допустити до негайного виконання (дана сума вказана без утримання податку на доходи фізичних осіб й інших обов'язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано судом 17 березня 2016 року.

Суддя Т.В. Смішлива