Справа № 824/2381/15-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/2381/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Маренич І.В.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

10 березня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відділу Держземагенства у Кельменецькому районі Чернівецької області про визнання протиправними рішень та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу Держземагенства у Кельменецькому районі Чернівецької області, в якому просив визнати протиправними та скасувати відмови відділу Держземаганства у Кельменецькому районі Чернівецької області №766 від 18.06.2015 року та №884 від 17.08.2015 року, визнати незаконною вимогу відділу Держземаганства у Кельменецькому районі Чернівецької області у п.15 висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 18.06.2015 року №766, зобов'язати відділ Держземаганства у Кельменецькому районі Чернівецької області здійснити розгляд проекту землеустрою.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі.

Від представника відповідача до суду апеляційної інстанції надійшли письмові заперечення проти апеляційної скарги ОСОБА_2 В обґрунтування доводів представник відповідача посилався на правомірність висновків суду першої інстанції, зроблених в постанові від 09.12.2015 року, апеляційний розгляд справи просив проводити без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст.195 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 25.02.2015 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до відділу Держземагенства у Кельменецькому районі Чернівецької області, в якій просив надати йому, як учаснику антитерористичної операції дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,10 га для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту Дністрівської сільської ради урочище "Атаки".

Розглянувши заяву позивача від 25.02.2015 року та позицію Дністрівської сільської ради, наказом №24-193/14-15-сг від 30.03.2015 року Головне управління Держземагенства у Чернівецькій області надало дозвіл на розроблення з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, із земель державної власності сільськогосподарського призначення (рілля) розташованої на території Чернівецької області, Кельменецького району, Дністрівської сільської ради, урочище "Атаки" (за межами населеного пункту) з подальшою передачею її зазначеному громадянину у власність. Орієнтовний розмір земельної ділянки 0,10 га, з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва. Крім того, зобов'язано позивача укласти протягом двох місяців договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із розробником документації. Максимальний строк складання документації із землеустрою не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає погодженню.

За замовленням позивача ПП "Кайлас-К" на підставі наказу ГУ Держземагенства у Чернівецькій області розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва, яка знаходиться за адресою урочище "Атаки", на території Дністрівської сільської ради (за межами населеного пункту), Кельменецький район Чернівецька область.

Відділ Держземагенства у Кельменецькому районі Чернівецької області розглянувши проект землеустрою надав висновок №766 від 18.06.2015 року, яким не погодив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва, яка розташована в урочищі "Атаки", Дністрівської сільської ради, ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю у матеріалах проекту землеустрою, відомостей про межу прибережної захисної смуги (ст.60, 61 ЗК України, ст.89 Водного кодексу України) та запропоновано винести в натурі межі прибережної захисної смуги, показати її в матеріалах проекту. В разі необхідності визначити обмеження у використанні земельної ділянки. Термін для усунення недоліків надано шість місяців.

17.08.2015 року відповідач надав висновок №884, яким не погодив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва, яка розташована в урочищі "Атаки", Дністрівської сільської ради, ОСОБА_2 у зв'язку з не усуненням недоліків на які було наголошено у висновку відділу №766 від 18.06.2015 року.

Вважаючи, що висновки відповідача №766 від 18.06.2015 року та №884 від 17.08.2015 року є неправомірними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про його необґрунтованість.

Суд апеляційної інстанції констатує той факт, що судом першої інстанції правомірно надана правова оцінка всім наявним обставинам та матеріалам вказаної справи, у зв'язку з чим суд при винесені оскаржуваного рішення дійшов до правильного висновку, а саме передумовою для відмови у погодженні ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва стало порушення вимог, встановлених нормами чинного законодавства, з огляду на наступне.

За положеннями ч.1 ст.3 Водного кодексу України усі води (водні об'єкти) на території України становлять її водний фонд.

Частина 2 ст.3 ВК України визначає, що до водного фонду України належать: поверхневі води: природні водойми (озера), водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об'єкти; підземні води та джерела; внутрішні морські води та територіальне море.

Відповідно до п.«а» ч.1 ст.58 ЗК України та ст.4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами.

Крім того, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча і не розташований водний фонд, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню водного фонду.

Так, за положеннями ст.4 ВК України, ст.58 ЗК України до таких земель відносяться землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Крім того, положеннями ст.60 ЗК України та ст.88 ВК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережна захисна смуга - це частина визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим.

Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (ст.60 ЗК України, ст.88 ВК України). Правовий режим прибережних смуг визначається статтями 60 - 62 ЗК України та статтями 1, 88 - 90 ВК України.

Так, згідно зі ст.61 ЗК України, ст.89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво.

Як слідує з матеріалів справи, земельна ділянка, яку у власність хоче отримати позивач - ОСОБА_2 для ведення індивідуального садівництва знаходиться в урочищі "Атаки" на території Дністровської сільської ради, що є півостровом на водосховищі річки Дністер.

Згідно зі ст.ст.1, 20 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою - це сукупність нормативно-правових, економічних, технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, яким встановлюються межі об'єктів землеустрою.

Пунктами 1, 4, 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року №486, передбачено, що розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації, які узгоджуються з Міністерством екології та природних ресурсів України, Державним агентством водних ресурсів України й територіальними органами Державного агентства земельних ресурсів України.

Отже, фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який включає графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі і межах, встановлених законодавством.

Однак відсутність цього проекту та невизначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі само по собі не може вважатись як відсутність самої прибережної захисної смуги та можливість до її встановлення передавати у приватну власність ділянку.

Так, у п.2.9 Порядку про погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього середовища України від 05 листопада 2004 року №434, передбачено, що за відсутності проекту землеустрою із встановлення прибережної захисної смуги при розгляді матеріалів щодо надання земельних ділянок у власність ураховується встановлений законодавством розмір прибережної захисної смуги.

Таким чином, до визначення розмірів і меж прибережних захисних смуг, їх встановлення та закріплення відповідними проектами землеустрою на місцевості вирішувати питання про виділення земель, які накладаються на встановлені зазначеними приписами межі прибережної захисної смуги, неможливо.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що висновок відділу містить вимогу до розробника його землевпорядної документації про встановлення меж прибережної захисної смуги, оскільки як слідує з заперечень відповідача, відповідно до рішення XXVI сесії VI скликання Кельменецької районної ради від 07 жовтня 2015 року №539.26-6/15 Кельменецькою районною державною адміністрацією було укладено договір на розробку проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг в урочищі «Атаки» на території Дністрівської сільської ради з ДП «Чернівецький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». На даний час завершуються роботи з виготовлення та погодження проекту.

Твердження апелянта про те, що у витязі з Форми 6-зем про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями зазначено категорію земель, до якої віднесена запроектована земельна ділянка, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в матеріалах справи міститься копія інформації, яка надавалась Головному управлінню Держземагентства у Чернівецькій області щодо відомостей з Державного земельного кадастру про категорію земель, з якої видно, що інформація про категорію землі у відділі відсутня. (а.с.45).

При аналізі вищезазначених обставин колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відмови відділом Держземагенства у Кельменецькому районі Чернівецької області у погодженні ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва, яка розташована в урочищі "Атаки", Дністрівської сільської ради.

На підставі вищевикладеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відділом Держземагенства у Кельменецькому районі Чернівецької області правомірно та обґрунтовано відмовлено у погодженні ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва, яка розташована в урочищі "Атаки", Дністрівської сільської ради, тобто відповідач діяв в спосіб та в межах, визначених Конституцією України та Законами України.

В силу вимог ст.71 КАС України, позивачем не доведено, а в суді апеляційної інстанції знайшло своє підтвердження обґрунтованість дій відділу Держземагенства у Кельменецькому районі Чернівецької області.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції в повній мірі належно надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий /підпис/Біла Л.М.

Судді /підпис/ /підпис/Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.