Справа № 2а-1280/11/2070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2016 р. м. Київ К/9991/72273/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Латишева Л.П.,

за участю представника Генеральної прокуратури України - Чубенка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дергачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 червня 2011 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року

у справі № 2а-1280/11/2070

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аванте»

до Дергачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області (яка є правонаступником Дергачівської міжрайонної державної податкової інспекції Харківської області)

за участі Прокуратури Харківської області

про скасування податкових повідомлень-рішень, рішення за результатами розгляду скарги, податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

Акціонерне товариство «Страхова компанія «АВАНТЕ», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Аванте» (далі - позивач), звернулася до суду з позовом до Дергачівської міжрайонної державної податкової інспекції Харківської області (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень № /1 від 18 січня 2005 року, № /1 від 18 січня 2005 року, рішення про результати розгляду скарги № 294/25-010 від 16 лютого 2005 року, першої податкової вимоги № 1/40 від 09 лютого 2005 року, прийнятих Дергачівською МДПІ Харківської області (в редакції ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 07 липня 2008 року про об'єднання справ в одне провадження та уточнення позовних вимог від 25 липня 2008 року).

Справа неодноразово розглядалася різними судовими інстанціями.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25 червня 2011 року позов був задоволений у повному обсязі. Скасовано податкове повідомлення-рішення Дергачівської МДПІ Харківської області № /1 від 18 січня 2005 року. Скасовано податкове повідомлення-рішення Дергачівської МДПІ Харківської області № /1 від 18 січня 2005 року. Скасовано рішення Дергачівської МДПІ Харківської області про результати розгляду скарги № 294/25-010 від 16 лютого 2005 року. Скасовано податкову вимогу Дергачівської МДПІ Харківської області № 1/40 від 09 лютого 2005 року.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 червня 2011 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі Дергачівська МДПІ Харківської області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 червня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У відповідності до положень частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у справі здійснено заміну відповідача - Дергачівської МДПІ Харківської області його правонаступником - Дергачівською ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ № 377472 від 07 червня 2013 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника Генеральної прокуратури України, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Дергачівська МДПІ Харківської області провела перевірку АТ «СК «Аванте» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства України за період з 01 липня 2003 року по 30 червня 2004 року, за результатами якої було складено акт № 23-104/415 від 16 грудня 2004 року.

За висновками акту перевірки позивачем були порушені: вимоги підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7, статті 15 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток, несплачений позивачем через отримання пільги, за 1 півріччя 2004 року у сумі 8161969,00 грн.; вимоги пункту 13.6 статті 13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на доходи нерезидента, рейтинг фінансової надійності (стійкості) якого не відповідає пункту 1 Вимог, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 жовтня 2003 року № 1640, за 1 півріччя 2004 року у сумі 165300,00 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано, що Черкасько - Лозівська сільська рада на засіданні ХІІІ сесії ХІV скликання від 09 грудня 2003 року прийняла рішення придбати 20990 шт. акцій АТ «СК «Аванте» за номінальною вартістю з умовою оплати на 10 років, починаючи з 01 січня 2005 року. Управлінню комунального майна Черкасько - Лозівської сільської ради було доручено здійснити купівлю акцій АТ «СК «Аванте» в кількості 5 шт. Фінансовому управлінню Черкасько - Лозівської сільської ради було доручено здійснити купівлю акцій Черкасько - Лозівської сільської ради в кількості 5 штук. У 1 півріччі 2004 року АТ «СК «Аванте» користувалося пільгою по податку на прибуток, яка надана рішенням Черкасько - Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області ХІV сесії ХХІV скликання від 30 грудня 2003 року, а саме шляхом: зменшення на 98,3% суми податку на прибуток від валового доходу, отримуваного від страхової діяльності; зменшення на 99,8% суми податку на прибуток від доходу, отримуваного від іншої не страхової діяльності чи інших джерел. В свою чергу, за формою комунальної власності (код 32) АТ «СК «Аванте» було зареєстроване у Дергачівській РДА 09 лютого 2004 року (запис за № 26488128Ю0030846, що підтверджується довідкою Харківського обласного управління статистики № 1106 від 13 лютого 2004 року), тоді як з 08 липня 1998 року по 08 лютого 2004 року АТ «СК «Аванте» було зареєстроване з формою власності - колективна власність (код 20), що свідчить про те, що на дату надання Черкасько - Лозівською сільською радою позивачу пільги (30 грудня 2003 року) АТ «СК «Аванте» не було підприємством комунальної власності.

Також, у акті перевірки було вказано, що у 1 кварталі 2004 року АТ «СК «Аванте» здійснювало виплати у межах договору про співробітництво в області факультативного перестрахування № 169 від 05 березня 2002 року, укладеного з Перестрахувальним акціонерним товариством «Рига Ре» (Латвійська Республіка), у загальній сумі 206776,80 дол. США (1102000,00 грн.), рейтинг фінансової надійності (стійкості) якого не відповідає пункту 1 Вимог, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 жовтня 2003 року № 1640, та оподатковувало суми таких витрат за ставкою 0%, що відображено у звіті про виплачені доходи, утримання та внесення до бюджету податку на доходи нерезидентів (рядок 10), який подано до Дергачівської МДПІ Харківської області (вх. № 6145 від 11 травня 2004 року), та в декларації з податку на доходи (прибуток) страховика (рядок 03), яка подана до Дергачівської МДПІ Харківської області (вх. № 5956 від 11 травня 2004 року), тоді як повинно було оподатковувати такі виплати за ставкою 15%.

21 грудня 2004 року Дергачівська МДПІ Харківської області на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила АТ «СК «Аванте» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: ; податок на прибуток підприємств і організацій комунальної власності у розмірі 10305949,00 грн., у тому числі: 8327269,00 грн. - за основним платежем, 1978680,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

На вказане податкове повідомлення-рішення АТ «СК «Аванте» подало скаргу № 123002 від 30 грудня 2004 року (яка була зареєстрована у Дергачівській МДПІ Харківської області 04 січня 2005 року).

Рішенням Дергачівської МДПІ Харківської області від 17 січня 2005 року № 104/25-010 до податкового повідомлення-рішення № /0 від 21 грудня 2004 року були внесені зміни, а саме: викладено графу «назва податку, збору (обов'язкового платежу) або неподаткових доходів та код платежу» у новій редакції, а саме: ; податок на прибуток страхових організацій.

Рішенням Дергачівської МДПІ Харківської області від 18 січня 2005 року № 105/25-010 «Про результати розгляду скарги» було скасоване податкове повідомлення-рішення №/0 від 21 грудня 2004 року (з урахуванням рішення про внесення змін від 17 січня 2005 року № 104/25-010) в частині застосованих штрафних (фінансових) санкцій у сумі 49590,00 грн. та збільшено штрафні (фінансові) санкції по податку на доходи нерезидента (15%) на суму 330600,00 грн.

18 січня 2005 року Дергачівська МДПІ Харківської області на підставі вказаного акту перевірки та з урахуванням процедури адміністративного оскарження прийняла податкове повідомлення-рішення № /1, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила АТ «СК «Аванте» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: ; податок на прибуток страхових організацій у розмірі 10256359,00 грн., у тому числі: 8327269,00 грн. - за основним платежем, 1929090,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

18 січня 2005 року Дергачівська МДПІ Харківської області на підставі вказаного акту перевірки та з урахуванням процедури адміністративного оскарження прийняла податкове повідомлення-рішення № /1, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.9 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила АТ «СК «Аванте» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: ; податок на прибуток страхових організацій у розмірі 330600,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

На вказані податкові повідомлення-рішення АТ «СК «Аванте» подало скарги № 013101 та № 013102 від 31 січня 2005 року (які були зареєстровані у Дергачівській МДПІ Харківської області 01 лютого 2005 року).

Рішенням Дергачівської МДПІ Харківської області від 03 лютого 2005 року № 293/25-010 «Щодо розгляду скарги» було повідомлено, що скарга АТ «СК «Аванте» № 013102 від 31 січня 2005 року на податкове повідомлення-рішення № /1 від 18 січня 2005 року не підлягає розгляду, оскільки повинна була бути подана до контролюючого органу вищого рівня - ДПА у Харківській області, а не до Дергачівської МДПІ Харківської області.

Рішенням Дергачівської МДПІ Харківської області від 16 лютого 2005 року № 294/25-010 «Про результати розгляду скарги» скарга АТ «СК «Аванте» № 013101 від 31 січня 2005 року на податкове повідомлення-рішення № /1 від 18 січня 2005 року № /1 була залишена без задоволення, а оспорюване податкове повідомлення-рішення - без змін.

В свою чергу, 09 лютого 2005 року Дергачівська МДПІ Харківської області прийняла першу податкову вимогу № 1/40, якою повідомила АТ «СК «Аванте», що станом на 09 лютого 2005 року сума податкового боргу позивача за узгодженими податковими зобов'язаннями за платежем: податок на прибуток страхових організацій (код платежу 11020700) становить 10256359,00 грн., у тому числі: 8327269,00 грн. - за основним платежем, 1929090,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що з 30 грудня 2003 року - дати внесення відповідного запису до реєстру власників іменних цінних паперів АТ «СК «Аванте» стало власністю територіальної громади, а дата внесення змін до статуту компанії ніяким чином не впливає на право власності цієї громади і права ради щодо цього підприємства, з урахуванням того, що частиною 2 статті 1 Закону України «Про систему оподаткування» надано право сільським радам встановлювати додаткові пільги щодо оподаткування у межах сум, що надходять до їх бюджетів, що також підтверджено рішенням Конституційного Суду України від 16 лютого 2010 року № 5-рп/2010 у справі за конституційним зверненням АТ «СК «Аванте» щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 1 Закону України «Про систему оподаткування», статті 15 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», з огляду на що АТ «СК «Аванте» правомірно користувалось пільгою по податку на прибуток у 1 півріччі 2004 року. Також, суд виходив з того, що з моменту видачі позивачем векселя Перестрахувальному акціонерному товариству «Рига Ре» зобов'язання за договором про співробітництво в області факультативного перестрахування № 169 від 05 березня 2002 року (в редакції угоди про зміну порядку розрахунків по виконаним зобов'язанням від 31 грудня 2003 року) зобов'язання позивача за вказаним договором та ковер-нотами припинилось та виникло зобов'язання за простим векселем, у зв'язку з чим сплата АТ «СК «Аванте» грошових коштів за угодою від 31 грудня 2003 року не є виплатою в межах договору перестрахування, а є сумою погашення векселя. При цьому, суд виходив з того, що оскільки Перестрахувальне акціонерне товариство «Рига Ре» є резидентом Латвійської Республіки, що підтверджено належним чином оформленими довідками від 12 лютого 2003 року та від 23 березня 2004 року, то позивач мав право на звільненні від оподаткування податком на прибуток доходів, виплачених ним на користь Перестрахувального акціонерного товариства «Рига Ре» у відповідності до положень Конвенції між Урядом України і Урядом Латвійської Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно платника податків на доход і майно. Також, суд виходив з того, що оскільки оспорювані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню то, як наслідок, є незаконними і підлягають скасуванню рішення про результати розгляду скарги та перша податкова вимога.

Однак, повністю погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Пунктом 1 рішення від 09 грудня 2003 року Черкасько - Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області XIII сесії XXIV скликання було вирішено придбати 100 (сто) відсотків акцій АТ «СК «Аванте» за номінальною вартістю з умовою розстрочки їх оплати на 10 років, починаючи з 01 січня 2005 року (т.5 арк. справи 14).

Рішенням від 30 грудня 2003 року Черкасько - Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області XIV сесії XXIV скликання, було вирішено: затвердити наступні договори на придбання акцій АТ «СК «Аванте»: договір від 29 грудня 2003 року №К374, укладений від імені Черкасько - Лозівської сільської ради про придбання 5000 акцій; договір від 29 грудня 2003 року №К244, укладений від імені Черкасько - Лозівської сільської ради про придбання 5047 акцій; договір від 29 грудня 2003 року №К504/03, укладений від імені Черкасько - Лозівської сільської ради про придбання 4980 акцій; договір від 29 грудня 2003 року №К508/03, укладений від імені Черкасько - Лозівської сільської ради про придбання 4151 акцій; договір від 29 грудня 2003 року №К376, укладений від імені Черкасько - Лозівської сільської ради, про придбання 1777 акцій; договір від 29 грудня 2003 року №К250, укладений від імені Черкасько - Лозівської сільської ради, про придбання 35 акцій; договір від 29 грудня 2003 року №К378, укладений від імені Черкасько - Лозівської сільської ради, про придбання 5 акцій; договір від 29 грудня 2003 року №К379, укладений від імені Черкасько - Лозівської сільської ради, про придбання 5 акцій (пункт 1 рішення); визнати Черкасько - Лозівську сільську раду, Фінансове управління Черкасько - Лозівської сільської ради, Управління комунального майна Черкасько - Лозівської сільської ради держателями 100% акцій АТ «СК «Аванте» (пункт 2 рішення); зарахувати АТ «СК «Аванте» до комунальної власності територіальної громади села Черкаська Лозова (пункт 3 рішення) (т.5 арк. справи 13).

30 грудня 2003 року Черкасько - Лозівська сільська рада Дергачівського району Харківської області ХІV сесії ХХІV скликання прийняла рішення «Про встановлення додаткових пільг з оподаткування в межах сум, що надходять до бюджету територіальної громади села Черкаська Лозова», пунктом 1 якого встановила АТ «СК «Аванте» додаткові пільги з оподаткування в межах сум, що надходять до бюджету територіальної громади села Черкаська Лозова, шляхом: зменшення на 98,3% суми податку на прибуток від валового доходу, отримуваного від страхової діяльності; зменшення на 99,8% суми податку на прибуток від доходу, отримуваного від іншої не страхової діяльності чи інших джерел (т.5 арк. справи 15).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з даними реєстру власників іменних цінних паперів станом на 30 грудня 2003 року власниками 100% акцій АТ «СК «Аванте» є: Черкасько - Лозівська сільська рада Харківської області - 99,9524%; Фінансове управління Черкасько - Лозівської сільської ради - 0,0238%; Управління комунального майна Черкасько - Лозівської сільської ради - 0,0238% (т.5 арк. справи 16-18).

За визначенням, наведеним у абзаці 26 статті 1 Закону України «Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), реєстр власників іменних цінних паперів - це складений реєстратором на певну дату список власників іменних цінних паперів та номінальних утримувачів.

Згідно з абзацом 2 чатини 1 статті 5 Закону України «Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі відчуження знерухомлених іменних цінних паперів право власності переходить до нового власника з моменту зарахування їх на рахунок власника у зберігача.

У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що згідно довідки, наданої зберігачем цінних паперів ТОВ «ПІРС», 100% акцій АТ «СК «Аванте» було зараховано на рахунки Черкасько - Лозівської сільської ради, Фінансового управління Черкасько - Лозівської сільської ради, Управління комунального майна Черкасько - Лозівської сільської ради 30 грудня 2003 року (т.5 арк. справи 19).

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності.

Згідно з частиною 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Частиною 1 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що право комунальної власності - це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, що станом на 30 грудня 2003 року АТ «СК «Аванте» стало власністю територіальної громади села Черкаська Лозова Харківської області, тобто підприємством комунальної форми власності.

Крім іншого, згідно з пунктом 20 Положення про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 1998 року № 740 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі зміни назви, організаційно-правової форми суб'єкта підприємницької діяльності, а також форми власності суб'єкт підприємницької діяльності у місячний термін з моменту настання зазначених змін зобов'язаний подати документи для перереєстрації з підтвердженням опублікування інформації про зміни у друкованих засобах масової інформації.

Отже, реєстрація змін до статуту щодо форми власності суб'єкта підприємницької діяльності лише відображає факт змін, які вже відбулися, а не є підставою для виникнення таких змін.

Відповідно до частини 1 статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Частиною 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що акти органів місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними у судовому порядку.

Відповідно довідки Черкасько - Лозівської сільської ради за вих. № 02-17/47 від 25 лютого 2008 року (т.6 арк. справи45), рішення Черкасько - Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 30 грудня 2003 року «Про встановлення додаткових пільг з оподаткування в межах сум, що надходять до бюджету територіальної громади села Черкаська Лозова» є чинним.

Крім іншого, законність рішення Черкасько - Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 30 грудня 2003 року «Про встановлення додаткових пільг з оподаткування в межах сум, що надходять до бюджету територіальної громади села Черкаська Лозова» була підтверджена судовими рішеннями у справі № 2а-1936/07 (№22-а-2587/08) за позовом Дергачівської МДПІ Харківської області до Черкасько - Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, за результатами розгляду якої судами першої та апеляційної інстанції у задоволенні позову було відмовлено (постанова Харківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2007 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2008 року (т.7 арк. справи 49-55), а ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 березня 2011 року зазначені рішення судів першої та апеляційної інстанцій були залишені без змін (т.7 арк. справи 56-59).

Також, відповідно рішення Конституційного Суду України від 16 лютого 2010 року № 5-рп/2010 у справі за конституційним зверненням АТ «СК «Аванте» щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 1 Закону України «Про систему оподаткування», статті 15 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» Верховна Рада Автономної Республіки Крим, сільські, селищні, міські ради мають право безпосередньо на підставі частини 2 статті 1 Закону України «Про систему оподаткування», встановлювати пільги щодо загальнодержавного податку на прибуток підприємств комунальної власності, якщо він згідно із законами України справляється до бюджету Автономної Республіки Крим, сільських, селищних, міських бюджетів, у межах сум, які підлягають зарахуванню до цих бюджетів.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що з 30 грудня 2003 року - дати внесення відповідного запису до реєстру власників іменних цінних паперів АТ «СК «Аванте» стало власністю територіальної громади, у зв'язку з чим правомірно користувалось пільгою по податку на прибуток у 1 півріччі 2004 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 березня 2002 року між АТ «СК «Аванте» та Перестрахувальним акціонерним товариством «Рига Ре» (Латвійська Республіка) був укладений договір про співробітництво в області факультативного перестрахування № 169, умовами якого було визначено, що: предметом цього договору є домовленість сторін про порядок та умови здійснення факультативного перестрахування (ретроцесії) страхових ризиків, відповідно до якого перестрахувальщик зобов'язується за обумовлену договором плату (перестраховочну премію) відшкодувати перестрахувателю частину збитків, які виникли внаслідок настання страхового випадку (підпункту 2.1 пункту 2 договору); кожна із сторін може приймати у другої сторони та передавати їй на перестрахування страхові ризики у факультативному порядку (підпункт 2.2 пункту 2 договору); перестрахування здійснюється на випадок настання страхового випадку по оригінальному договору страхування внаслідок реалізації тих же страхових ризиків, які перестрахуватель заявляє в конкретній угоді по факультативному перестрахуванню (сліпі, ковер-ноті, факультативному договорі перестрахування) (підпункт 2.3 пункту 2 договору); всі платежу та розрахунки здійснюються у валюті, визначеній у кожному конкретному факультативному договорі, або шляхом передачі векселя (сканованої копії) (підпункт 5.1 пункту 5 договору); по договорах ,укладених у валютному еквіваленті, перерахування перестрахувальної премії здійснюється по курсі, встановленому у відповідності до офіційного курсу валют на дату підписання кожного окремого договору страхування (підпункт 5.2 пункту 5 договору); договір може бути змінений або доповнений тільки за домовленістю сторін. Всі зміни та доповнення, підписані сторонами, являються невід'ємною частиною цього договору (підпункт 8.4 пункту 8 договору) (т.6 арк. справи 8-13).

На виконання зобов'язань зі сплати перестрахувальної премії перед Перестрахувальним акціонерним товариством «Рига Ре» за договором про співпрацю в області факультативного перестрахування № 169 від 05 березня 2002 року та ковер-нотами: № 105/17-Р від 30 грудня 2003 року, № 103/17-Р від 30 грудня 2003 року, № 92/17-Р від 08 жовтня 2003 року, № 99/15-Р від 21 листопада 2003 року, № 100/20-Р від 02 грудня 2003 року, № 102/20-Р від 11 грудня 2003 року, № 104/17-Р від 03 грудня 2003 року, № 101/20-Р від 02 грудня 2003 року, № 91-1/20-Р від 03 жовтня 2003 року, № 91/20-Р від 03 жовтня 2003 року, № 91Azot/20-Р від 07 жовтня 2003 року, № 92/09-Р від 09 жовтня 2003 року, № 92А/17-Р від 03 жовтня 2003 року, № 93-1/09-Р від 03 жовтня 2003 року, № 94/09-Р від 31 жовтня 2003 року, № 94/15-Р від 03 листопада 2003 року, № 95/20-Р від 03 листопада 2003 року, № 96/09-Р від 03 листопада 2003 року, № 97/09-Р від 03 листопада 2003 року, № 98/09-Р від 03 листопада 2003 року, № 99/09-Р від 03 листопада 2003 року (т.6 арк. справи 14-37) АТ «СК «Аванте» передало простий вексель №1338 на суму 206776,80 дол. США, що підтверджується актом приймання-передачі векселів від 30 грудня 2003 року та актом звірки від 30 грудня 2003 року (т.6 арк. справи 38, 40).

31 грудня 2003 року між АТ «СК «Аванте» та Акціонерним товариством Перестраховочною компанією «Рига Ре» була укладена угода про зміну порядку розрахунків по виконаних зобов'язаннях, відповідно до якої: сторони дійшли згоди змінити порядок розрахунків за виконаними АТ «СК «Аванте» зобов'язаннями по договору про співробітництво в області факультативного перестрахування № 169 від 05 березня 2002 року в частині передачі векселя у якості сплати перестраховочних платежів у відповідності до пункту 2 угоди (пункт 1 угоди); АТ «СК «Аванте» зобов'язується у випадку повернення АТ ПК «Рига Ре» вказаних вище векселів до настання строку погашення таких векселів, прийняти їх та перерахувати АТ ПК «Рига Ре» грошові кошти у сумі зобов'язання, на виконання якого були передані векселі, які повертаються (пункт 2 угоди) (т.1 арк. справи 30).

31 грудня 2003 року АТ ПК «Рига Ре» передало, а АТ «СК «Аванте» прийняло простий вексель №1338 на суму 206776,80 дол. США, що підтверджується актом приймання-передачі векселів від 31 грудня 2003 року (т.6 арк. справи 39).

Відповідно до оборотно-сальдових відомостей АТ «СК «Аванте», станом на 31 грудня 2003 року по субрахунку 63.2 кредиторська заборгованість у позивача перед АТ ПК «Рига Ре» відсутня, тоді як обліковується кредиторська заборгованість по субрахунку 68.53 у розмірі заборгованості за векселем №1338 в сумі 206776,80 дол. США або 1102430,51 грн. (т.1 арк. справи 31-33).

Матеріали справи містять звіт про виплачені доходи, утримання та внесення до бюджету податку на доходи нерезидентів, поданий АТ «СК «Аванте» до Дергачівської МДПІ Харківської області за 1 квартал 2004 року, у рядку 10 «Сума виплат у межах договорів страхування або перестрахування ризиків (у тому числі страхування життя) на користь нерезидентів страховиків та перестраховиків-нерезидентів, рейтинг фінансової надійності яких відповідає вимогам, встановленим Кабінетом Міністрів України» якого позивач задекларував суму 1102000,00 грн. (т.6 арк. справи 111) та декларацію з податку на доходи (прибуток) страховика, подану АТ «СК «Аванте» до Дергачівської МДПІ Харківської області за 1 квартал 2004 року, у рядку 03 «Сума валових внесків, сплачена платником за договорами перестрахування з нерезидентами» якої позивач також вказав суму 1102000,00 грн. (т.6 арк. справи 112).

В свою чергу, у декларації з податку на доходи (прибуток) страховика, поданій АТ «СК «Аванте» до Дергачівської МДПІ Харківської області за півріччя 2004 року, позивач відкоригував показники декларації за 1 квартал 2004 року, шляхом відображення у рядку 05.2 «Самостійне виявлення помилок за результатами минулих податкових періодів» показника у сумі 1102000,00 грн. зі знаком «+» (т.6 арк. справи 110), а у звіті про виплачені доходи, утримання та внесення до бюджету податку на доходи нерезидентів за півріччя 2004 року АТ «СК «Аванте» у всіх рядках та графах відобразило прочерки (т.6 арк. справи 109).

Відповідно до положень пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях) оподатковуються у порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цієї статті під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, слід розуміти: а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за борговими зобов'язаннями, випущеними (виданими) резидентом; б) дивіденди, які сплачуються (нараховуються) резидентом; в) роялті, фрахту та доходи від послуг типу "інжиніринг"; г) лізингова (орендна) плата, що сплачується (нараховується) резидентами або постійними представництвами на користь нерезидента-лізингодавця (орендодавця); д) доходи від продажу нерухомого майна, розташованого на території України, яке належить нерезиденту, у тому числі майна постійного представництва нерезидента; е) прибуток від здійснення операцій з торгівлі цінними паперами або іншими корпоративними правами, визначений відповідно до норм цього Закону; є) доходи, отримані від здійснення спільної діяльності на території України, доходи від здійснення довгострокових контрактів на території України; ж) винагорода за здійснення культурної, освітньої, релігійної, спортивної, розважальної діяльності нерезидентів (або уповноважених ними осіб) на території України; з) брокерська, комісійна або агентська винагорода, отримана від резидентів або постійних представництв інших нерезидентів стосовно брокерських, комісійних або агентських послуг, наданих нерезидентом або його постійним представництвом на території України на користь резидентів; и) внески та премії на страхування або перестрахування ризиків в Україні (включаючи страхування ризиків життя) або страхування резидентів від ризиків за межами України; і) доходи у вигляді виграшів (призів) в лотерею (крім державної), від казино, інших гральних місць (домів), розташованих на території України, доходи від організації та проведення грального бізнесу, лотерей (крім державних); ї) доходи у вигляді благодійних внесків та пожертв на користь нерезидентів; й) інші доходи від здійснення нерезидентом (постійним представництвом цього або іншого нерезидента) господарської діяльності на території України, за винятком доходів у вигляді виручки або інших видів компенсації вартості товарів (робіт, послуг), переданих (виконаних, наданих) резиденту від такого нерезидента (постійного представництва), у тому числі вартості послуг з міжнародного зв'язку чи міжнародного інформаційного забезпечення.

Пунктом 13.2 статті 13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях), крім доходів, зазначених у пунктах 13.3 - 13.6, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 13.1 цієї статті, за ставкою у розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачене нормами міжнародних угод, які набрали чинності.

Згідно з пунктом 13.6 статті 13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страховики (інші резиденти), які здійснюють виплати у межах договорів страхування або перестрахування ризиків (у тому числі страхування життя) на користь нерезидентів, зобов'язані оподатковувати суми такого страхування або перестрахування таким чином: а) при страхуванні або перестрахуванні ризику у страховиків та перестраховиків - нерезидентів, рейтинг фінансової надійності (стійкості) яких відповідає вимогам, встановленим Кабінетом Міністрів України на підставі прилюдного оголошення рейтингів таких компаній, - за ставкою 0 відсотків; б) в інших випадках - за ставкою 15 відсотків від суми таких виплат за власний рахунок.

Як вбачається з матеріалів справи, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що з передачею позивачем 30 грудня 2003 року нерезиденту у рахунок перестраховочого платежу простого векселя у АТ «СК «Аванте» припинилися зобов'язання, які виникли по договору про співробітництво в області факультативного перестрахування № 169 від 05 березня 2002 року, та виникли зобов'язання за векселем.

Разом з цим, суди попередніх інстанцій не обґрунтували, яким чином положення угоди про зміну порядку розрахунків по виконаним зобов'язанням від 31 грудня 2003 року (яка є невід'ємною частиною договору про співробітництво в області факультативного перестрахування № 169 від 05 березня 2002 року) змінили порядок розрахунків по виконаних зобов'язаннях по договору про співробітництво в області факультативного перестрахування №169 від 05 березня 2002 року, з урахуванням положень пунктів 5.1, 5.2 цього договору, у розумінні положень частини 1 статті 653 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а також зважаючи на те, що у пункті 2 угоди про зміну порядку розрахунків по виконаним зобов'язанням від 31 грудня 2003 року міститься вказівка на необхідність зазначення реквізитів векселя (ів) у пункті 1 цієї угоди.

За визначенням, наведеним у статті 21 Закону України «Про цінні папери і фондову біржу» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), вексель - цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю).

Положеннями статті 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем.

Відповідно до статті 77 Уніфікованого закону про переказний та простий векселі, ратифікованого Верховною Радою України згідно Закону України від 06 липня 1999 року № 826-XIV "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року., якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі"(дата набуття чинності Україною 06 січня 2000 року) до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо: індосаменту (статті 11 - 20); строку платежу (статті 33 - 37); платежу (статті 38 - 42); права регресу у разі неплатежу (статті 43 - 50, 52 - 54); платежу у порядку посередництва (статті 55, 59 - 63); копій (статті 67 і 68); змін (стаття 69); позовної давності (статті 70 і 71); неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків (статті 72, 73 і 74).

Статтею 39 Уніфікованого закону про переказний та простий векселі передбачено, що трасат, здійснюючи платіж за переказним векселем, може вимагати, щоб він був вручений йому держателем разом з розпискою про отримання платежу. Держатель не може відмовитися від прийняття часткового платежу. У разі часткового платежу трасат може вимагати, щоб відмітка про такий платіж була вчинена на векселі і щоб йому була видана про це розписка.

За приписами статті 78 Уніфікованого закону про переказний та простий векселі, векселедавець простого векселя зобов'язаний так само, як акцептант за переказним векселем. Прості векселі зі строком платежу у визначений строк від пред'явлення повинні бути протягом строків, встановлених статтею 23, пред'явлені векселедавцю для відмітки. Перебіг строку починається від дати відмітки, підписаної векселедавцем на векселі. Відмова векселедавця зробити датовану відмітку повинна бути засвідчена протестом (стаття 25), дата якого є початком строку від пред'явлення.

При цьому, слід враховувати положення частини 3 статті 545 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно положень якої наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Разом з цим, суди попередніх інстанцій не дослідили, чи був дійсно повернутий (пред'явлений до виконання) позивачу вексель, який був переданий ним АТ ПК «Рига Ре» 30 грудня 2003 року.

З огляду на викладене, колегія суддів вказує, що висновки судів попередніх інстанцій про неправомірність визначення позивачу податкового зобов'язання за основним платежем у сумі 165300,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 330600,00 грн. за порушення вимог пункту 13.6 статті 13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) є передчасними.

Як вбачається з розрахунків податкових зобов'язань та штрафних (фінансових) санкцій по оспорюваних податкових повідомлень-рішень (т.1 арк. справи 104-150) сума податкового зобов'язання 165300,00 грн. за порушення вимог пункту 13.6 статті 13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» увійшла до складу основного зобов'язання у розмірі 8327269,00 грн., визначеного у податковому повідомленні-рішенні № /1 від 18 січня 2005 року, тоді як штрафні (фінансові) санкції у сумі 330600,00 грн. за порушення вказаних вимог були визначені у податковому повідомленні-рішенні № /1 від 18 січня 2005 року.

У зв'язку з викладеним, суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № /1 від 18 січня 2005 року та податкового повідомлення-рішення № /1 від 18 січня 2005 року в частині основного платежу у сумі 165300,00 грн., з огляду на що ухвалені у даній справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню у зазначеній частині із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до абзацу 1 підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Згідно з підпунктом «а» підпункту 6.2.3 пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) перша податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків. обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк.

Порядок апеляційного узгодження податкового зобов'язання визначений у пункті 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції при ухваленні рішення в частині скасування першої податкової вимоги повинні перевірити, чи був дотриманий позивачем вказаний вище порядок та строки апеляційного узгодження податкового зобов'язання, з урахуванням встановлених судами обставин щодо правомірності (неправомірності) визначення позивачу податкових зобов'язань у сумі 165300,00 грн., які увійшли до складу основного зобов'язання, визначеного у податковому повідомлені-рішенні № /1 від 18 січня 2005 року, оскільки таке зобов'язання увійшло до складу податкових зобов'язань, які податковий орган визнав узгодженими у першій податковій вимозі № 1/40 від 09 лютого 2005 року.

Щодо позовних вимог про скасування рішення Дергачівської МДПІ Харківської області про результати розгляду скарги № 294/25-010 від 16 лютого 2005 року колегія суддів вказує, що ухвалені у даній справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі в цій частині, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 5.2.2 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати. Контролюючий орган зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги платника податків на його адресу поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. У разі коли контролюючий орган надсилає платнику податків рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий платник податків має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до контролюючого органу вищого рівня, а при повторному повному або частковому незадоволенні скарги - до контролюючого органу вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного строку для кожного випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для відповіді на нього.

Колегія суддів вказує, що рішення про результат розгляду скарги, прийняте Дергачівською МДПІ Харківської області в процедурі апеляційного узгодження суми податкового зобов'язання, визначеного спірним податковим повідомленням-рішенням, є таким, що не створює для позивача юридичних наслідків. Вказане рішення прийняте за результатами вирішення податкового спору в доюрисдикційній процедурі та не є актом реалізації контролюючими органами повноважень у сфері управлінської діяльності.

Відповідно ж до пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Разом з цим, суди першої та апеляційної інстанцій не застосували передбачені пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні наслідки порушення провадження у справі, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Відповідно до норми цього пункту таким процесуальним наслідком є закриття провадження у справі.

З огляду на викладене рішення судів попередніх інстанцій, якими задоволено позовну вимогу про скасування рішення Дергачівської МДПІ Харківської області про результати розгляду скарги № 294/25-010 від 16 лютого 2005 року, є помилковими, а провадження у справі в цій частині підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 55, 157, 160, 167, 210, 220, 221, 223, ч. 2, ч. 4 ст. 227, ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Дергачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 червня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо скасування податкових повідомлень-рішень Дергачівської міжрайонної державної податкової інспекції Харківської області від 18 січня 2005 року: № /1 - у повному обсязі, № /1 в частині визначення податкового зобов'язання за платежем: податок на прибуток страхових організацій у розмірі 165300,00 грн. - за основним платежем; та в частині задоволених позовних вимог про скасування першої податкової вимоги № 1/40 від 09 лютого 2005 року, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 червня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо скасування рішення Дергачівської міжрайонної державної податкової інспекції Харківської області про результати розгляду скарги № 294/25-010 від 16 лютого 2005 року із закриттям провадження у справі в цій частині.

В решті постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 червня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала в частині залишення без змін оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій та в частині закриття провадження у справі щодо частини позовних вимог набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України. В частині скасування оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій із направленням справи на новий розгляду до суду першої інстанції ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна