Справа № 825/339/15-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року м. Київ К/800/20176/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Швеця В.В., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (далі - УДМС) щодо визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення за касаційною скаргою позивачки на судові рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 3 березня 2015 року, Київського апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати протиправним та скасувати наказ начальника УДМС від 13 січня 2015 року №11 про оголошення їй догани.

Посилалась на незаконність прийнятого рішення, оскільки порушень чинного законодавства не допускала.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 3 березня 2015 року, залишеною без змін Київським апеляційним адміністративним судом від 8 квітня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивачка, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову. Вказує на те, що судами детально не проаналізовані виявлені порушення та не з'ясовано її причетність.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Відповідно до статті 14 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу:

попередження про неповну службову відповідність;

затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Як установлено судами попередніх інстанцій, що відповідає фактичним обставинам справи, підставою до притягнення ОСОБА_4 як завідуючої сектору з централізованого оформлення документів № 1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України УДМС (далі - Сектор) до дисциплінарної відповідальності стали результати службового розслідування від 12 січня 2015 року, згідно яких у її діях виявлені порушення трудової дисципліни. Зокрема, позивачкою як посадовою особою належним чином не виконувалися вимоги пункту 2.2. - 2.6., 2.9., 2.12 розділу 2 Посадової інструкції завідувача Сектору УДМС., згідно яких на завідувача сектором покладається обов'язок по організації та контрою роботи сектору ЦОД №1 УДМС., положення Порядку провадження за заявами про оформлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 грудня 2004 року №1603, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 січня 2005 року за №68/10348 (далі - Порядок), що, в свою чергу, призвело до порушення прав громадян.

Так, у разі втрати паспорта, проїзного документа на території України, громадянин зобов'язаний негайно повідомити про це територіальний орган або підрозділ за місцем проживання, а за кордоном - дипломатичне представництво чи консульську установу України, які в свою чергу невідкладно надсилають повідомлення про визнання такого паспорта, проїзного документа на території України недійсним органу, що його видав, та до Адміністрації Держприкордонслужби.

Вище згадані вимоги у Секторі, очолюваному позивачкою, дотримані не були у випадках втрати паспортів громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_5, ОСОБА_6

В анкетах отримувача паспорта громадянина України для виїзду за кордон не заповнювалися всі необхідні графи, як посадовими особами УДМС, так і заявниками, що теж свідчить про порушення вимог вище згаданих нормативних актів.

Інформація з підрозділу інформаційних технологій Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області надана заявником станом на 20 травня 2013 року, а документи для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, подані лише 5 липня 2013 року (справа ОСОБА_7). У справі ОСОБА_8 для оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон відповідна інформація була надана 9 липня 2014 року, при цьому паспорт громадянина України для виїзду за кордон виданий 14 листопада 2014 року без здійснення додаткової перевірки. Аналогічний випадок мав місце у справі стосовно ОСОБА_9 - інформація надана 9 липня 2014 року, а паспорт громадянина України для виїзду за кордон виданий 11 листопада 2014 року.

Мали місце випадки, коли на звороті заяви щодо оформлення проїзного документа дитини у графі «проїзний документ дитини отримав» відсутнє прізвище, ініціали та підпис отримувача (справа ОСОБА_10).

Неуважність допущено в оформленні справ ОСОБА_11, ОСОБА_12

Виявлено випадки прийняття відповідних заяв без квитанцій про сплату надання платної послуги про оформлення проїзного документа дитини та оплати вартості бланку. Зокрема, у справі ОСОБА_13: 4 червня 2014 року заява прийнята 4 червня 2014 року, а платежі внесено 10 червня 2014 року.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, суди прийшли до обґрунтованого висновку, що згадані порушення могли бути підставою притягнення винних до дисциплінарної відповідальності і накладення стягнення у вигляді догани.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок судів не спростовують і не дають підстав вважати судові рішення такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Зокрема, судами на підставі зібраних і досліджених доказів встановлено, що позивачка не належним чином організувала роботу ввіреного їй сектору, що призвело до порушення прав громадян та державних інтересів.

Дисциплінарне стягнення застосовано з урахуванням виявлених порушень, причин та умов, що призвели до порушень, на основі фактів і суті звинувачення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 3 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.В. Швець

І.В. Штульман