Справа № 2120/7604/12
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 р.м.ОдесаСправа № 2120/7604/12

Категорія: 5.6.2 Головуючий в 1 інстанції: Булах Є.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука В.О.

суддів - Жук С.І.

- Домусчі С.Д.

при секретарі - Алексєєвої Н.М.

за участю апелянта - ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 31 серпня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Херсонської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, КП "Дніпровський", КП " Таврійський", КП "Центр", ТОВ "України", ПП ВЖЦ "Аріанда", ЖЕК-1 Суворовського району, ТОВ "Шумен", ПП "Жилсервіс", ПП "Жилтранс" про визнання нечинним рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 20 грудня 2011 року № 566,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2012 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що прийняте виконавчим комітетом Херсонської міської ради рішення № 566 від 20.12.2011 року « Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для населення по кожному будинку окремо,що належить до комунальної власності територіальної громади міста» є нормативно-правовим актом, зачіпає права і законні інтереси як позивача так і невизначеного кола осіб, прийняте з порушенням встановленої процедури, передбачені ним тарифи є необґрунтованими, рішення не містить розрахунків щодо встановлення тарифів для кожного будинку окремо.

Справа розглядалась судами неодноразово та результатами касаційного розгляду справу направлено повторно до суду першої інстанції.

Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 31 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволені.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що судом першої інстанції невірно викладено описову частину рішення та є необхідність в її доповнення та зміні резолютивної частини рішення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи колегія суддів вбачає, що предметом спору по даній справі є оскарження рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 20 грудня 2011 року № 566 « Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території для населення по кожному будинку окремо, що належить до комунальної власності територіальної громади міста», яке опубліковане в газеті «Херсонській вісник» від 29 грудня 2011 року №52.

17 січня 2012 року виконавчим комітетом Херсонської міської ради прийнято рішення №28 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету міської ради від 20 грудня 2011 року №566 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території для населення по кожному будинку окремо, що належить до комунальної власності територіальної громади міста».

Рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради від 24 січня 2011 року №29 «Про рішення виконавчого комітету міської ради від 20 грудня 2011 року №566 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території для населення по кожному будинку окремо, що належить до комунальної власності територіальної громади міста» призупинено дію рішення від 20 грудня 2011 року №566 в частині встановлення для підприємств, установ та організацій витрат на надання послуг та введення в дію з 01 січня 2012 року тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій для населення по кожному будинку окремо, що належать до комунальної власності територіальної громади міста та з 01 січня 2012 року введено в дію тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій для населення по кожному будинку окремо, що належать до комунальної власності територіальної громади міста, в залежності від фактично наданих послуг.

У додатку до рішення від 24 січня 2014 року №29 встановлені тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території для населення по кожному будинку окремо, що належить до комунальної власності територіальної громади міста.

Відповідно до п.п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Справа розглядалася судом першої інстанції після касаційного розгляду, за результатами якого справу було направлено на повторний розгляд до суду першої інстанції.

Вищим адміністративним судом України при вирішенні спору зазначено, що судом першої та апеляційної інстанції не досліджено економічну обґрунтованість встановлених тарифів та їх відповідність Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869, не перевірено дотримання порядку проведення громадських слухань по проекту рішення №566.

Судом першої інстанції не досліджені дані питання чим порушено норми процесуального права.

Колегія суддів з огляду на відсутність у постанові суду першої інстанції належних обґрунтувань вважає, що дане рішення підлягає скасуванню з винесенням нової постанови по справі.

Так при вирішенні питання колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно п.п.2 п.«а» ч.1 ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні, транспортні та інші послуги, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Статтею 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначений порядок формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону порядок формування цін/тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг першої і другої груп (п.1 та 2 ч.1 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») визначає Кабінет Міністрів України.

Частиною 2 ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг, які затверджують органи місцевого самоврядування, визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно ч.3 ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

Постановою Кабінету міністрів України від 01 червня 2011 року №869 затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, яким визначено механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який поширюється на суб'єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб'єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках).

Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій складаються з вартості надання таких послуг, розрахованої на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість.

Тарифи на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку.

Під час установлення тарифу на послуги необхідно забезпечувати прозорість визначення вартості усіх послуг з розрахунку на 1 кв. метр загальної площі квартири, житлового приміщення у гуртожитку та нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку).

Під час розрахунку нормативних витрат враховуються середньомісячні витрати з оплати праці та середньомісячні матеріальні витрати на рік окремо за статтями експлуатаційних витрат; плановані трудовитрати, що не можуть перевищувати розмір, передбачений нормами часу та нормами обслуговування для робітників і виробничого персоналу, що встановлюються Мінрегіоном.

Вищим адміністративним судом України при вирішенні даного спору зазначено, що судом першої та апеляційної інстанції не досліджено економічну обґрунтованість встановлених тарифів та їх відповідність Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869, не перевірено дотримання порядку проведення громадських слухань по проекту рішення №566.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає розрахунок КП «Дніпровський» собівартості послуг з утримання будинків по АДРЕСА_1, АДРЕСА_2,АДРЕСА_3 та прибудинкової території, відповідно до методики розрахунку постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869( том 1 арк..99-113) разом з актами розрахунку прибудинкової території.

Колегія суддів зазначає, що даних розрахунках зазначено, що вони є додатками до рішення міської ради, однак відомості до якого саме рішення та від якої дати взагалі відсутні.

Також і в вищезазначених актах відсутні будь які відомості щодо дати їх формування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ідентифікувати до яких саме рішень відносяться дані документи неможливо, а за таких обставин, колегія суддів вважає, що розрахунки до оспорюваного рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 20 грудня 2011 року № 566 « Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території для населення по кожному будинку окремо, що належить до комунальної власності територіальної громади міста» взагалі відсутні.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не досліджено дане питання та не надано йому належної оціни чим порушено ст.. 159 КАС України відповідно до якої законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стосовно економічної обґрунтованості встановлених тарифів колегія суддів зазначає наступне.

Згідно наказу Міністерства економіки України від 07.03.2007 № 67 затверджений порядок надання висновків щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, виробництва, транспортування, постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, послуги з вивезення побутових відходів, а також технічного обслуговування ліфтів. Порядок встановлює процедуру подання Державною інспекцією з контролю за цінами або територіальними органами Державної інспекції з контрою за цінами висновків, що подаються до розгляду встановленому органу із затвердження тарифів на послуги.

Під час проведення економічного аналізу досліджується відповідність фактичних та кількісних показників, що характеризують виробництво житлово-комунальних послуг нормативним показникам, а також вартісних показників (за визначеними в установленому порядку статтями витрат) економічно-обґрунтованим витратам (п.7 Порядку).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд не має повноважень щодо надання висновку щодо обґрунтованості встановлених тарифів, а лише дає оцінку законності винесення спірного рішення відповідача та його відповідність діючому законодавству.

Щодо позовної вимоги про оприлюднення судового рішення відповідачем колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики в сфері господарської діяльності» регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Таким чином, скасування спірного рішення відповідача буде оприлюдненно у у офіційних друкованих засобах масової інформації відповідно до вищевказаного закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КАС України підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, не повно дослідив обставини справи, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови, якою задовольнити частково позовні вимоги позивача.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200,206 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 31 серпня 2015 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 до виконавчого комітету Херсонської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, КП "Дніпровський", КП " Таврійський", КП "Центр", ТОВ "України", ПП ВЖЦ "Аріанда", ЖЕК-1 Суворовського району, ТОВ "Шумен", ПП "Жилсервіс", ПП "Жилтранс" про визнання нечинним рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 20 грудня 2011 року № 566,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 20 грудня 2011 року № 566 "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території для населення по кожному будинку окремо, що належить до комунальної власності територіальної громади міста" з моменту прийняття з додатками до нього.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст постанови виготовлено 03 березня 2016 року.

Суддя-доповідач: Потапчук В.О.

Судді: Жук С.І.

Домусчі С.Д.