Справа № 810/4632/15
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року справа № 810/4632/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є.;

при секретарі судового засідання - Гай А.В.;

за участю:

представника позивачки - ОСОБА_1;

представника відповідача - Щегель Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Київської митниці Державної фіскальної служби України

третя особа - Головне управління Державної казначейської служби у Київській області

про визнання протиправними та скасування рішення та картки із одночасним стягненням надмірно сплачених сум,

в с т а н о в и в:

ФОП ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про визначення митної вартості товару №125000011/2015/000211/2 від 03.08.2015 р., картку відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №125110010/2015/00052 від 03.08.2015 р. та стягнути з Державного бюджету України 18359,15 грн. зайво сплаченого ПДВ та мита.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що у митного органу були відсутні передбачені законом підстави для визначення митної вартості товару за резервним методом, позаяк не аргументована неможливість застосування першого та інших методів визначення митної вартості товару, відсутністю обґрунтованих сумнівів щодо невідповідності заявленої митної вартості товару. Оскільки застосування шостого методу для визначення вартості товару, який ввозився на митну територію України було застосовано протиправно, то і рішення про коригування вартості товару та видана на його підставі картка відмови у прийнятті митної декларації є помилковим та таким, що не відповідають вимогам закону. Зазначає, що в результаті коригування митної вартості товару загальна сума митних платежів, яка підлягала сплаті при митному оформленні товарів неправомірно збільшилась на 18359,15, тому просила ці кошти стягнути на її користь з Державного бюджету України.

Представник позивачки у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у мотивувальній частині позовної заяви, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги не визнав та пояснив, що стягнення у межах повноважень, визначених цим Кодексом та іншими актами законодавства України, застосування передбачених законом заходів митно-тарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, здійсненні митним органом з дотриманням встановлених законодавством заборон та обмежень.

Митниця, у розумінні ст. 546 МК України, є митним органом, діяльність якого забезпечує виконання завдань, покладених на органи доходів і зборів.

На підставі ст. 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

27.07.2015 р., декларантом позивача було заявлено до митного оформлення митна декларація типу ІМ 40 ДЕ №125110010/2015/262188 на набивку бавовняну з графітом та оливою. Торгівельна марка відсутня, виробник RUIFENG SEALING MATERIALS CO.,LTD країна виробництва- КНР, товар надійшов на виконання зовнішньоекономічного договору від 13.03.2013 р. №2-UA/NR. Декларантом було обрано основний метод визначення митної вартості -за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. У графі 44 МД було зазначено вичерпний перелік документів, які були надані декларантом до митного оформлення.

Під час розгляду вказаних документів митним органом було встановлено, що вони не містять повної інформації про митну вартість товару та її складові частини, зокрем, згідно р.4 п.4.2 зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу товарів ціна товару включала вартість товару, тари та пакування (згідно Інкотермс це умови поставок EXW), що суперечить умовам поставки, зазначених в митній декларації та рахунку- фактурі (FOB), ціна яких, згідно Інкотермс повинна включати в себе ще вартість навантаження на перший транспортний засіб, доставку до порту відвантаження та навантаження на борт судна.

Відповідно до ст. 337 МКУ перевірка документів та відомостей, які відповідно до ст. 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів через митний кордон України, здійснюється із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контроля співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до п.1.4 Порядку застосування автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, затвердженого наказом Держмитслужби України від 13.12.2010 р. №1467, зареєстрованого в Мін?юсті України 11.02.2011 р. №180/18918, за результатами оцінки ризику за вантажною митною декларацією АСАУР формується перелік митних процедур, які здійснюються посадовими особами митних органів при проведенні контролю та митного оформленняз урахуванням нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів.

Обов?язковість застосування АСАУР передбачено положеннями стандартних правил 6.3, 6.4 та 6.9 Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур від 18.05.73 р., до якої Україна приєдналась на підставі Закону України « Про приєднання України до протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур»; статтями 320, 361 МКУ та Порядком застосування автоматизованої системи аналізу та управління ризиками під час митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Держмитслужби України №1467.

Згідно митної декларації позивачки на товар №1 спрацювала система АСАУР, що передбачало необхідність здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, витребування додаткових документів, які її підтверджують.

Отже, у документації ФОП ОСОБА_3, що були надані до митного оформлення не містилися всі відомості, що підтверджували числові значення складової митної вартості товарів на умовах ФОБ-ОСОБА_2 Китай.

Для підтвердження митної вартості посадовою особи митниці були в електронному вигляді витребувані: транспортні перевізні документи на товар; заявка, акт виконаних робіт (наданих послуг); виписка з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні показники товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та інформація біржових організацій про вартість товару/сировини. Вказаний запит відображено в копії скриншоту. Декларант мав надіслати додаткові документи, які вимагались митницею до 07.08.2015 р.

03.08.2015 р., декларантом позивача були надані додаткові документи, а саме заявка; акт виконаних послуг по перевезенню вантажу; податкові накладні ФОП ОСОБА_3; експертний висновок вартості товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

За результатом опрацювання наданих документів митний орган дійшов висновку про їх невідповідність заявленим вимогам, оскільки вони не підтверджували митну вартість товару та не містили відомостей щодо її складових.

Так, лист ДП «Держзовнішінформ» від 31.07.2015 р. №4.7/19 не є експертним висновком, оскільки це підприємство не уповноважено давати висновки про митну вартість товарів згідно Указу Президента України від 05.08.2008 р. №686/2008, тому заявлена митна вартість позивачки лишилась не підтвердженою.

В ході опрацювання наданих документів представником митного органу було встановлено, що вони не містять повної інформації про митну вартість иовару та її складові частини, зокрема.

В договорі №2-UA/NR від 13.03.2013 р. п.п.4.2 п.4 передбачено, що ціни включають в себе вартість товару, тари та упаковки. Ціни фіксовані та не можуть бути змінені протягом терміну дії договору. Проте, в документах та калькуляції наданій декларантом, в статті витрат не відображені витрати на тару та упаковку.

В заявці щодо надання транспортно-експедиційних послуг (послуг перевезення) вантажу під номером 19 зазначено, що оплата додаткових витрат підтверджується, однак документи, які містять відомості про понесені додаткові витрати декларантом не надані.

В в п.2 агентського договору на перевезення вантажу морським транспортом від 10.11.2014 р. міститься умова про порядок розподілу прибутку і повернення платежів за ставкою перевізника. В наданих декларантом позивача документах інформація про розмір цієї ставки відсутня.

Прайс-лист- це довідник цін (тарифів) на товари або види послуг, адресований невизначеному колу покупців. Згідно світової практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для інформації щодо умов продажу товару , а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності) одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов?язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, умови поставки та платежу. Дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів. А наданий декларантом прайс-лист адресований конкретному покупцю, не містить всієї необхідної інформації (терміну дії, оплати тощо).

Враховуючи вищевказане, декларантом не було виконано вимоги ч.ч.2-3 ст.53 МК України, тобто не в повному обсязі надано обов'язкові та додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Оскільки декларантом позивачки не були виконані вимоги ч.2-3 ст.53 МКУ, а саме не в повному обсязі надані обов?язкові та додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, надані відомості викликали сумнів щодо їх достовірності, митним органом було здійснено коригування та винесено рішення та картка відмови у прийнятті митної декларації в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Представник третьої особи у судове засідання не з?явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до положень ч.2 ст.128 КАСУ неприбуття в судове засідання третьої особи, яка повідомлена належним чином, не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши наявні у справі докази, із наданням їм відповідної правової оцінки, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заявлених вимог, з огляду на таке:

27.07.2015 р., декларантом позивача була заявлена до митного оформлення митна декларація типу ІМ 40 ДЕ №125110010/2015/262188 на набивку бавовняну з графітом та оливою. Товар надійшов на виконання зовнішньоекономічного договору від 13.03.2013 р. №2-UA/NR. Відповідно до інвойсу RF150428 від 28.04.2015 р. продавець здійснив поставку товару, обумовленого у специфікації №10, а саме набивки бавовняної з графітом і маслом в кількості 1100,00 кг за ціною 1,45 доларів США за кг. Декларантом було обрано основний метод визначення митної вартості -за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

В процесі опрацювання представлених до митного органу документів було встановлено, що вони не містять повної інформації про митну вартість товару та її складові частині.

Так, згідно р.4 п.4.2 зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу товарів від 13.03.2013 р. №2-UA/NR ціна товару мала включати лише його вартість, тари та пакування (згідно Інкотермс це умови поставок EXW), проте у наданій декларантом митній декларації та рахунку- фактурі передбачено поставку товару на умовах FOB, ціна в яких, згідно Інкотермс повинна включати в себе ще і вартість навантаження на перший транспортний засіб, доставку до порту відвантаження та навантаження на борт судна.

Крім того, при опрацюванні митної декларації №125110010/2015/262188 від 27.07.2015 р. на товар №1 спрацювала система АСАУР, що передбачало необхідність здійснення контролю визначення митної вартості товару №1.

Отже, підставою сумніву щодо заявленої декларантом позивача митної вартості товару стала розбіжність у відомостях, що підтверджують числові значення складової митної вартості товару на умовах поставки FOB -Ningbo КНР.

Для підтвердження вартості товару посадовою особи митниці в електронному вигляді були витребувані: транспортні перевізні документи на товар; заявка; акт виконаних робіт (наданих послуг); виписка з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні показники товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та інформація біржових організацій про вартість товару/сировини. Декларант мав надіслати додаткові документи, які вимагались митницею до 07.08.2015 р.

03.08.2015 р., декларантом позивача були надані додаткові документи, а саме заявка; акт виконаних послуг по перевезенню вантажу; податкові накладні ФОП ОСОБА_3; експертний висновок вартості товарів.

За результатом опрацювання додаткових документів митний орган також дійшов висновку про їх невідповідність заявленій вартості товару, оскільки вони її не підтверджували та не містили відомостей щодо складових вартості.

Зокрема, лист ДП «Держзовнішінформ» від 31.07.2015 р. №4.7/19 не є висновком про якісні та вартісні показники товару, який підготовлений спеціалізованою експертною організацією про вартість товару/сировини, так як вказане підприємство не мало повноважень давати висновки про митну вартість товарів згідно Указу Президента України від 05.08.2008 р. №686/2008, тому заявлена митна вартість лишилась не підтвердженою.

В документах та калькуляції, наданих декларантом позивача, в статті витрат не відображені витрати на тару та упаковку.

В заявці про надання транспортно-експедиційних послуг (послуг перевезення) вантажу під номером 19 зазначено, що оплата додаткових витрат підтверджується, однак документи, які містять відомості про понесені додаткові витрати у позивачки відсутні.

В п.2 агентського договору на перевезення вантажів морським транспортом від 10.11.2014 р. міститься умова про порядок розподіл прибутку і повернення платежів за ставкою перевізника. В наданих декларантом позивача документах інформація про розмір цієї ставки також відсутня.

Прайс-лист не містив всієї необхідної інформації (терміну дії, оплати тощо) для визначення складових митної вартості товару.

На підставі ч.ч.2-3 ст.53 МК України митним органом було здійснено коригування та винесено рішення та картка відмови у прийнятті митної декларації в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Надаючи правової оцінки відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке:

відповідно до ч.1 ст. 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

До переліку документів, які подаються декларантом на підтвердження митної вартості товару відносяться транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

В той же час, згідно зі ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); не впливають значною мірою на вартість товару; щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Частиною 3 ст. 53 МК встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, шляхом витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Витребуванню підлягають ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Згідно з положеннями статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Декларантом позивачки були надані документи, які не мали всіх відомостей, що підтверджували числові значення складової митної вартості товарів на умовах поставки- FOB, оскільки в п.4.2 зовнішньоекономічного контракту ціна товару включала лише вартість товару, тари та упакування та не включала вартість навантаження на перший транспортний засіб, доставку до порту відвантаження та навантаження на борт судна. Ця складова була є обов'язковою для обчислення вартості імпортованого товару.

В наданій на вимогу митного органу заявці про надання транспортно-експедиційних послуг (послуг перевезення) вантажу під номером 19 зазначено, що оплата додаткових витрат підтверджується, проте документи, які містили відомості про понесені додаткові витрати у позивачки відсутні.

У зв? язку з цим суд зазначає, що Мінінфраструктури надало відповідь ДПСУ про єдині міжнародні перевізні документи (ЕМПД) для кожного виду перевезень (пасажирські, вантажні) і для кожного виду транспорту (залізничний, автомобільний, морський, річковий, авіаційний), а також проінформувало про нормативно-правові акти, якими врегульований порядок видачі і оформлення цих документів. Згідно із Законом про транспортно-експедиторську діяльність перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними на мові міжнародного спілкування залежно від виду транспорту або на державній мові, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути:- авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); - міжнародна автомобільна накладна (CMR); - накладна СМГС (статті 2 і 7 СМГС);- коносамент (Bill of Lading); - накладна ЦИМ (CIM); - вантажна відомість (Cargo Manifest); - інші документи, визначені законами України. Згідно з постановою КМУ від 25.12.2002 р. № 1948 по єдиному транспортному документу здійснюється перевезення вантажу (можуть використовуватися загальні авіанакладні (airwaybill, master airwaybill), CMR, коносамент і інші).

Умови поставки FOB передбачають, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов'язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водяним транспортом.

Ціна «ФОБ» - контрактна ціна в зовнішньоекономічній діяльності, що включає вартість товару, а також усі витрати експортера з доставки в порт відправлення, включаючи навантаження на борт судна. Ризик випадкової загибелі чи псування товару переходить із продавця на покупця в момент фактичного перетинання товаром поручнів судна в узгодженому сторонами порту навантаження.

Аналіз норм міжнародного законодавства щодо регламентації порядку укладання та виконання договорів морського перевезення вантажу дає змогу зробити висновок, що учасниками договору є перевізник або фрахтівник, відправник чи фрахтувальник, а також одержувач; сторонами договору морського перевезення є перевізник або фрахтівник і відправник чи фрахтувальник, а одержувач - це третя особа, на користь якої й укладено договір.

За стандартами Інкотермс, ФОБ означає, що "товар завантажується на судно замовника". Визначення поставки на умовах ФОБ у договорі передбачає, що продавець сплачує доставку товару до моменту його відвантаження та саме навантаження на борт судна. На нього покладаються обов'язки по очищенню товару від мит (при експортній поставці). Покупець сплачує перевезення, страховку, витрати по розвантаженню та транспортування в місце призначення. Як правило ФОБ вказує і на місце навантаження.

Таким чином, оскільки ціна товару згідно п.4.2 контракту №2-UA/NR включає лише вартість тари та упаковки та не може бути змінена, а в спеціфікації до контракту зазначені умови ФОБ, що означає обов'язок продавця оплатити витрати доставки та відвантаження товару у порт Нінбо (КНР), у митного органу виникли грунтовні сумніви з приводу правильності визначення митної вартості товару, зазначеного декларантом позивачки, оскільки транспортні витрати були не підтверджені, а наявні документи містили суттєві розбіжності.

Крім того, відповідно до п.2.4 договору №2-UA/NR вказано, що попереднє приймання товару від продавця до покупця здійснюється в м. Нінбо КНР (згідно спеціфікації), а кінцева в м. Северодонецьк Луганської області.

Згідно агентського договору на перевезення вантажів морським транспортом неможливо визначити статус ОСОБА_3, з урахуванням вимог щодо укладання даного виду договорів.

Проте, п. а розділу 2 містить умову, згідно якої якщо для вантажу найменування ФОБ застосовується ставка МRF перевізника, ОСОБА_3 не прийдеться ділити агентську винагороду для МRF, а відповідно до п. б, якщо застосовується ставка перевізника ОСОБА_3, ОСОБА_3 сплачує сплачує 30 дол.США/20 GP 50/ 40 HQ. У якості додатку до угоди перевезення долучено коносамент, перевізника-МРФ Інтернейшнл компані, зі змісту якого встановити вартість послуг перевезення неможливо.

Згідно наданих ОСОБА_3 документів перевізник вантажу із Нінбо КНР здійснив його доставку до порту Одесса. В порту Одесса вантаж був прийняти для перевзення ТОВ "Формаг", будь-які документи на перевезення вантажу ТОВ "Формаг" відсутні.

У наявних документах відсутні всі транспортні перевізні документи, що унеможливлюють встановлення вартості транспортних перевізних послуг, які впливають на визначення митної вартості товару і без яких неможливо її обрахування.

При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів за основним методом орган доходів і зборів перевіряє, чи були включені в заявлену митну вартість всі її складові (у разі якщо такі витрати не включені в ціну, що була фактично сплачена та / або підлягає оплаті за товар ), а саме: 1) витрати покупця:- комісійна, брокерська винагорода, за винятком комісійної винагороди за закупівлю, яке є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних з представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі товарів; Вартість ящиків тари (контейнерів) та / або іншої упаковки, яка для митних цілей вважається одним цілим з товарами;- вартість упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних з упаковкою товарів; належним чином розподілена вартість зазначених нижче товарів і послуг, якщо такі товари та послуги поставляються покупцем (прямо або опосередковано) безкоштовно або за заниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та / або продажем на експорт в Україну товарів, якщо така вартість не включена в ціну, що була фактично сплачена та / або підлягає оплаті за товари: витрати на навантаження / вивантаження та / або обробку товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту і / або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування товарів тощо.

В заявці про надання транспортно-експедиційних послуг перевезення вантажу задекларовані додаткові витрати з експедирування вантажу за контрактом, проте такі відомості позивачкою не надані та в матеріалах справи відсутні.

В агентському договорі по перевезенню вантажів наявна умова про розподіл прибутку, винагороди та повернення платежів після доставки за ставкою перевізника, при цьому будь-яке документальне підтвердження про розмір цієї ставки відсутнє.

З урахуванням того, що при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів за основним методом митний орган також перевіряє, чи були включені в заявлену митну вартість всі її складові, за відсутності такого підтвердження у відповідача виник ґрунтовний сумнів вважати, що заявлені дані про митну вартість товарів є неповними та недостовірними, у тому числі і щодо правильного її визначення.

За підсумками здійснення митного контролю відповідач прийняв письмове рішення про її коригування.

Основний метод (2а) визначення митної вартості товару не був застосований, оскільки відомості використані декларантом не знайшли свого документального підтвердження.

Другорядний метод не був застосований, оскільки у митного органу та декларанта була відсутня інформація щодо оформлення ідентичних товарів за ціною договору.

Другорядний метод (2б) не застосовувався, позаяк у відповідача та декларанта була відсутня інформація щодо митних оформлень за ціною договору (контракту) щодо подібних (аналогічних) товарів.

Другорядний метод (2д) не застосований тому, що для вказаного методу необхідно документальне підтвердження всіх складових митної вартості, чого у позивачки не було.

Другорядний метод (2г) не застосований у зв?язку з відсутністю інформації про додавання вартості (обчислена вартість), визначити яку неможливо без калькуляції ціни товару.

Відповідачем було прийнято рішення про визначення митної вартості товару із застосуванням резервного методу відповідно до ст.64 МКУ.

На підставі ч.6 ст. 54 МКУ митним органом було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 03.08.2015 р. №125000011/2015/000211/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №125110010/2015/00052 від 03.08.2015 р.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що рішення митного органу є законним, а тому заявлені вимоги позивачки, в тому числі і про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації від 03.08.2015 р. №125110010/2015/00052 та стягнення зайво сплаченої суми ПДВ, які є похідними від вимоги про скасування рішення про коригування митної вартості, задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 22 лютого 2016 р.