Справа № 22-а/0690/4359/11
Суддя: Забродський М. І.
Дата ухвалення: 2011-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Житомирської області

в складі: головуючого - судді: Забродського М.І,

суддів: Трояновської Г.С., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання: Григоровича А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Овруцької

райдержадміністрації (надалі - Управління)

на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 30 листопада 2009

року,

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до

управління праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації про

визнання дій неправомірними, стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус

і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи

(надалі - Закон №796-12),

в с т а н о в и ла:

У квітні 2009 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача та

просила стягнути з останнього не виплачені кошти передбачені ст. ст. 37, 39, Закону

№796/12. Зокрема за ст. 37 цього закону 1711,20 грн. період з 01.05. 2008 року по 31.12.2008

року, за ст. 39 - 8556,00 грн. за аналогічний період.

В обгрунтування позову зазначала, що ці виплати вона отримувала у відповідача не в

кратному відношенні до мінімальної заробітної плати, як це визначено Законом, а згідно

постанови Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, що призвело до

порушення її прав.

Постановою Овруцького районного суду від 30 листопада 2009 року позов

задоволено.

Визнано протиправними дії Управління, щодо виплати коштів у розмірах,

передбачених постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року.

Стягнуто з управління праці та соціального захисту населення на користь

ОСОБА_1 за період з 01.05.2008 року по 31.12.2008 року 1711.20 грн. допомогу у

звязку з обмеженням споживання продуктів харчування, передбачену ст. 37 Закону, та

доплату до пенсії у розмірі 8556 грн., передбачену ст.39 Закону за аналогічний період.

В апеляційній скарзі Управління просить постанову районного суду скасувати та

ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Посилається на те, що судом порушено норми матеріального і процесуального права.

Зокрема судом не враховано, що підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам,

передбачені ст. 39 Закону № 796-12 не входять у перелік виплат, які проводяться

відповідачем і не передбачені кошторисними призначеннями, а є невідємною складовою

пенсійного забезпечення та виплачується пенсійним Фондом разом із пенсією. Зазначив, що

оскаржувана постанова призведе до нецільового використання коштів Державного бюджету

та суперечить вимогам ст. 24 Конституції України, щодо рівності конституційних прав і сво -

бод громадян.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в межах визначених ст. 195 КАС

України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Із змісту ст.ст. 37, 39 Закону №796-12 (у редакції чинній на час виникнення спірних

правовідносин) убачається, що громадянам, які проживають на територіях радіоактивного

забруднення виплачується щомісячна грошова допомога у звязку з обмеженням споживання

продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у зоні

гарантованого добровільного відселення - 40% від мінімальної заробітної плати, а також

громадянам не працюючим пенсіонерам, які проживають у цій зоні пенсії підвищуються у

розмірах, визначених ч.І ст. 39 Закону.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом ОСОБА_1 є

пенсіонеркою, потерпілою 3 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає в с.

Словечно Овруцького району, яке віднесено до зони гарантованого добровільного

відселення.

Відповідно до ст. 37 Закону №796 - 12, вона отримувала грошову допомогу у звязку

з обмеженням споживання продуктів харчування по 2 грн. 10 коп. щомісячно (а.с.2).

Згідно довідки управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі в розмір

пенсії позивачки включалася доплата відповідно до ст. 39 Закону №796/12 у сумі 10 грн. 50

коп. щомісячно (а.с.4).

Враховуючи наведене ОСОБА_1 має право на отримання допомоги та

доплати в розмірах, зазначених в ст. ст. 37, 39, Закону №796 - 12.

Проте передбачена Законом допомога та доплата проводилася їй частково, у

фіксованому розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996

року №836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської

катастрофи, а не в кратному відношення до мінімальної заробітної плати.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами,

вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при

визначенні розміру спірних виплат застосуванню підлягає саме ст.ст. 37, 39, Закону №796-

12, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за №836, яка істотно

звужує обсяг встановлених законом прав та правильно вирішив спір.

Крім того суд першої інстанції правильно вважав, що виплати передбачені ст. 37,

Закону №796-12 повинні бути стягнуті з Управління, яке виплачувало позивачу грошову

допомогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування згідно з постановою

Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836.

Разом з тим заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі Управління

стосовно того, що воно не є належним відповідачем, щодо проведення доплат до пенсії у

відповідності до ст. 39 Закону, оскільки такі виплати проводяться не відповідачем, а

управлінням Пенсійного фонду України в Овруцькому районі.

Тому в цій частині позову слід відмовити скасувавши постанову суду першої інстанції

з ухваленням нової.

Крім того судом першої інстанції не враховано те, що з огляду на положення статей

21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання

незаконним рішення, дії чи бездіяльність відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії,

відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що адміністративний суд

і повинен визнавати дії суб'єктів владних повноважень незаконними і зобов'язувати останніх

провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати

рішення про визначення конкретних сум.

Тому відповідно до ст. 201 КАС України це є підставою для зміни частини третьої

резолютивної частини постанови.

В решті її слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160,195,196,198,201,202,207 КАС України, колегія судців цивільної

палати,

ПОС ТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Овруцької

районної державної адміністрації задовольнити частково.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 30 листопада 2009

року, в частині стягнення доплати до пенсії, скасувати та ухвалити нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до управління праці та

соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, в частині

стягнення доплати до пенсії за ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист

громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відмовити.

Частину третю резолютивної частини постанови Овруцького районного суду

Житомирської області від 30 листопада 2009 року змінити, виклавши її у такий редакції:

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної

державної адміністрації провести перерахунок та виплату ОСОБА_1

Володимирівні допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування

місцевого виробництва та особистого підсобного господарства згідно ст. 37 Закону України

"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської

катастрофи" у розмірі 40% від мінімальної заробітної плати за період з 22.05. 2008 року по

31.12. 2008 року.

В решті постанову суду залишити без змін

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в

касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20

днів з дня набрання нею законної сили.