Справа № 804/14231/15
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2016 рокусправа № 804/14231/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Туркіної Л.П. Коршуна А.О.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВТФ "Авіас" до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області № від 09.06.2015р.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що під час проведення камеральної перевірки (без дослідження будь-яких первинних бухгалтерських документів) неможливо зробити висновок про реалізацію нафтопродуктів для комерційного чи не комерційного використання, тому висновки перевірки про порушення позивачем статей 213-216 ПК України, вважає безпідставними та такими, що ґрунтуються на припущеннях.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції податковим органом подано апеляційну скаргу, згідно якої відповідач просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що роздрібна торгівля нафтопродуктами здійснюється через мережу АЗС, згідно Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1442.

Учасники процесу в судове засіданні не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. В силу ч.1 ст. 41 КАС України судове засідання не фіксувалося технічними засобами.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом складено Акт перевірки про результатами камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності декларації акцизного податку за березень 2015р. В Акті зафіксовано порушення позивачем ст. 213, ст. 214, пп.215.3.4. ст.215, ст.216 ПКУ, що призвело, до заниження акцизного податку, який підлягає сплаті до бюджету за березень 2015 р. в сумі 557 319 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що основним видом діяльності позивача є торгівля (оптова та роздрібна) нафтопродуктами, яка здійснюється через торгівельні точки (без права юридичної особи) на території всієї країни. Позивач не має у власності/оренді мережу АЗС. Уповноважені особи позивача (на підставі довіреності) укладають цивільно-правові договори купівлі-продажу нафтопродуктів з юридичними та фізичними особами. Істотною умовою такого договору є відпуск товару (нафтопродуктів) за довірчими документами (скретч-картки, паливні картки) через мережу АЗС підприємств партнерів. Так, позивачем укладені договори поставки нафтопродуктів з підприємствами, що здійснюють реалізацію нафтопродуктів через власну/орендовану мережу АЗС. Відповідно до укладених угод, контрагенти-постачальники зобов'язуються відпускати товар пред'явникам довірчих документів (скретч-картки, паливні картки). Тобто, реалізацію товару позивач здійснює на торгівельній точці, а відпуск нафтопродуктів здійснює підприємство-партнер через власну/орендовану мережу АЗС на підставі довірчого документу (скретч-картки, паливні картки) без сплати грошових коштів.

Слід зазначити, що позивач вважає, що ТОВ ВТФ "Авіас" взагалі не повинно сплачувати акцизний податок оскільки не має в оренді або у власності мережі АЗС та не реалізує через мережу АЗС паливо (а.с.59).

Натомість, відповідач вважає, що позивач здійснює операції з продажу талонів на паливо, що є підставою для оподаткування 5-ти відсотковим акцизним податком з роздрібного продажу підакцизних товарів.

Зокрема, матеріали справи містять Акт від 20.05.2015 року «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності декларації з акцизного податку ТОВ ВТФ "Авіас" за березень 2015 року. Висновками зазначеного акта перевірки встановлено порушення ст.213, ст.214, п.п.215.3.4 п.215.3 ст.215, ст.216 Податкового кодексу України та наказу Міністерства фінансів України № 14 від 23.01.2015 року "Про затвердження форми декларації акцизного податку, Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку", в результаті чого занижено акцизний податок, який підлягає сплаті до бюджету за березень 2015 року в сумі 557319грн. (а.с. 8-11).

На підставі зазначеного акта податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 09.06.2015р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: акцизний податок з реалізації суб'єктам господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарі, в розмірі 557 319, 00 грн. - основний платіж, 278 659,5 грн. - штрафні санкції (а.с.14).

Погоджуючись з правовою оцінкою, наданою судом першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до пп.14.1.4 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Підпунктом 212.1.11 п.212.1 ст.212 ПК України визначено, що платниками акцизного податку є, зокрема, особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Згідно пп.213.1.9 п.213.1 ст.213 ПК України об'єктом оподаткування є операції, зокрема, з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до п.215.1 ст.215 ПК України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Підпунктом 14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у пп.215.3.4 п.15.3 ст.215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

При цьому, в пп. 215.3.4 п.15.3 ст.215 ПКУ зазначені: нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне.

Таким чином, обов'язковою умовою реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є передача цих товарів безпосередньо кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Слід зазначити, що Національний стандарт України ДСТУ 4303:2004 "Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять", затверджений наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 05.07.2004 №130, надає визначення поняттям роздрібної та оптової торгівлі.

Роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надання йому торговельних послуг.

Оптова торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання та надавання пов'язаних із цим послуг.

Основними видами діяльності позивача є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; роздрібна торгівля пальним тощо.

Відповідно до Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 року № 14, Додаток 6 "Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів" до декларації акцизного податку заповнюється в такому порядку:

графа 3 - загальна вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі та у мережі громадського харчування споживачам незалежно від форми розрахунків;

графа 4 - вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання;

у графі 5 "Вартість підакцизних товарів до оподаткування, грн. (гр.3 - гр.4)" вказується різниця між графами 3 та 4 цього розрахунку.

З наведеного вбачається, що законодавцем окремою графою виділено вартість підакцизних товарів, реалізованих для комерційного використання, та які не включаються у базу оподаткування акцизним податком.

В Акті перевірки зазначено, що за результатами податкової звітності підприємства ТОВ ВТФ "Авіас" встановлена невідповідність суми податкового зобов'язання (колонка 7 дод.6 до декларації з акцизного податку), що підлягає сплаті до бюджету. Такого висновку податковий орган дійшов, зазначаючи, що податкові зобов'язання зі сплати 5% акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів виникають у особи, яка безпосередньо здійснює відпуск нафтопродуктів з колонок через мережу заправ очних комплексів (АЗС) безпосередньо споживачам, незалежно від умов продажу нафтопродуктів та форм розрахунків (готівка, безготівкова) під час здійснення розрахункових операцій.

Натомість слід зазначити, що Порядок відпуску нафтопродуктів на АЗС врегульовано Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року № 281/171/578/155 (далі - Інструкція № 281).

Відповідно до п.10.3 даної Інструкції відпуск нафтопродуктів здійснюється: 1) за готівку; 2) за відомостями; 3) за талонами; 4) за платіжними картками.

Пунктом 216.9 ст.216 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а у разі реалізації товарів фізичними особами-підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

З наведеного слідує, що відпуск нафтопродуктів таким способом як по довірчим документам (паливним карткам, скретч-карткам або по відомостях) не підпадає під регулювання нормами Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Інструкції № 281.

Колегія суддів апеляційної інстанції критично відноситься до доводів відповідача, що Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №1442, встановлено, що через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачу.

Слід зазначити, що відповідно до п.1 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року № 1442, ці Правила визначають порядок приймання та роздрібної торгівлі бензином, дизельним паливом, скрапленим вуглеводневим газом, гасом, маслами, мастилами (далі - нафтопродукти), розфасованими нафтопродуктами, а також регламентують вимоги стосовно дотримання прав споживачів щодо належної якості нафтопродуктів, безпеки для життя та здоров'я споживачів, навколишнього природного середовища і рівня торговельного обслуговування.

Таким чином, дані Правила регулюють саме порядок роздрібної торгівлі нафтопродуктами та не регулюють правовідносин з оптового продажу.

Крім того, здійснення роздрібного продажу нафтопродуктами через мережу АЗС не позбавляє права останнього здійснювати оптовий продаж нафтопродуктів для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання.

Контролюючим органом при проведенні камеральної перевірки позивача було взято до уваги лише розрахунок податкових зобов'язань з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (додаток 6 до декларації акцизного податку за березень 2015 року), однак інші первинні бухгалтерські документи, які підтверджували б факт реалізації нафтопродуктів для комерційного використання чи через роздрібну торгівлю для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві, відповідачем не було досліджено, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість висновків контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог статей 213-216 ПК України.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій) (пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України).

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (пп.75.1.2 п.75 .1 ст.75 ПК України).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час проведення камеральної перевірки контролюючий орган не може використовувати документи первинного обліку платника податків, проводити вивчення та оцінку укладених таким платником податків угод, оскільки дані про укладення зазначених угод не відображаються у податковій звітності.

Згідно з актом камеральної перевірки від 20.05.2015 року перевірці підлягала податкова звітність позивача з акцизного податку за березень 2015 року, однак контролюючим органом фактично було перевірено порядок визначення складу податкових зобов'язань та повнота їх нарахувань, що відповідно до пп.75.1.2 п.75 .1 ст. 75 ПК України, є предметом документальної, а не камеральної перевірки.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що в результаті камеральної перевірки неможливо було зробити висновок про реалізацію нафтопродуктів для комерційного чи не комерційного використання, тому висновки перевірки про порушення позивачем статей 213-216 ПК України, є передчасними та такими, що ґрунтуються на припущеннях.

Крім того слід, вказати, що Листом ДФС від 09.10.2015 року № 21512/6/99-99-19-03-03-13 зазначено, що операції з продажу або перепродажу талонів на паливо 5-ти відсотковим податком з роздрібного продажу підакцизних товарів не оподатковуються (а.с. 210-211).

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись 1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВТФ "Авіас" до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Стягнути з Луцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 13 793,65 грн. (тринадцять тисяч сімсот дев'яносто три гривень 65 копійок) за реквізитами:

Отримувач коштівУДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області
Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37989274
Банк отримувачаГУ ДКСУ у Дніпропетровській області м. Дніпропетровськ
Код банку отримувача (МФО)805012
Рахунок отримувача1004
Код класифікації доходів бюджету22030101
Призначення платежу*;101;39497665 (код клієнта за ЄДРПОУ) Судовий збір, за апеляційною скаргою Луцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області), Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа)

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна

Суддя: А.О. Коршун