Справа № 826/10998/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

15 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю представників:

позивача - Нараєвської І.Л.,

відповідача - Кривенка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спорт Лаб» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спорт Лаб» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2015 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Спорт Лаб», звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.11.2014 №08.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою на вказану постанову суду. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спорт Лаб» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду жодного супутнього документу, який би складався сторонами за договором у разі його реального виконання. Так, доказів на підтвердження того, що контрагент позивача ТОВ «ЮКК «Зевс» взагалі мало доступ до об'єктів визначених додатком №1 від 01.03.2014 до договору №2014.03/01-1 від 01.03.2014 та здійснювало за вказаними адресами дослідження, як того вимагає договір, суду не надано.

Також суд зазначив, що наданий позивачем суду звіт маркетингових досліджень ТОВ «ЮКК «Зевс» за договором №2014.03/01-1 від 01.03.2014, не підтверджує виконання зобов'язань за договором, оскільки, не містить жодного посилання на договір по суті, отже, вказаний звіт не підтверджує, що маркетингові послуги за договором №2014.03/01-1 від 01.03.2014 надавалися позивачу, саме ТОВ «ЮКК «Зевс». Таким чином, позивачем не доведено, що договір №2014.03/01-1 від 01.03.2014 укладений з ТОВ «ЮКК «Зевс» реально виконувався сторонами, зокрема, у травні 2014 року.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а отже податкове повідомлення-рішення від 12.11.2014 № 08 прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань повноти та достовірності сплати до бюджету податків при проведенні фінансово-господарських взаємовідносин із ТОВ "ЮКК "Зевс" за період з 01.05.2014 по 31.05.2014, за результатами якої складено Акт від 22.10.2014 р. № 994/26-55-22-08/37634570.

За результатами перевірки податковим органом було встановлено порушення позивачем вимог п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит в деклараціях з податку на додану вартість податків при фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ "ЮКК "Зевс" за травень 2014 у сумі 70 000,00 грн.

Висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що ТОВ «ЮКК «Зевс» здійснювало діяльність спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам, первинні документи були складені ТОВ «ЮКК «Зевс» на користь позивача без фактичного здійснення господарської операції. Також, під час перевірки використано лист ст. слідчого першого відділу кримінальних розслідувань СУ ФР ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 02.10.2014 р. №4306/7/26-58-09-01, відповідно до якого: СУ ФР ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві 14.05.2014 під час досудового розслідування кримінального провадження №000030 від 27.02.2014 встановлено, що директор, бухгалтер та засновник ТОВ «ЮКК «ЗЕВС» ОСОБА_4, згідно даних Шевченківського РУ ГУ МВС України у м. Києві, знаходиться в розшуку за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 190 ст. 356 КК України по кримінальним провадженням №00001496, №00001658, №0000432, згідно ухвали суду, міра запобіжного заходу - утримання під вартою.

На підставі висновків Акту перевірки ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення 12.11.2014 №08, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 70 000,00 грн. та застосовано штрафні санкції з цього податку у розмірі 17 500,00 грн.

За результатами оскарження в адміністративному порядку, оскаржуване податкове повідомлення-рішення рішеннями Головного управління ДФС у м. Києві та ДФС України було залишено без змін, а скарги позивача - без задоволення.

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно п. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України виробничі фактори, за рахунок яких сформовано податковий кредит - товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, право платника податку на податковий кредит пов'язано з виникненням визначеної законом події та наявністю належним чином оформленого документа, який засвідчує суму сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість по дійсній операції, пов'язаній з господарською діяльністю платника податку.

Тобто, за змістом положень Податкового кодексу України наявність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), призначених для використання у власній господарській діяльності платника податків, є визначальною умовою для виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту, за наявності необхідних підтверджувальних документів первинного бухгалтерського обліку.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Так, з матеріалів справи убачається, що між позивачем та ТОВ «ЮКК «Зевс» укладено договір про надання маркетингових послуг №2014.03/01-01 від 01.03.2014. Від імені ТОВ «Спорт Лаб» договір підписано директором ОСОБА_5, зі сторони ТОВ «ЮКК «Зевс» заст. директора ОСОБА_6.

Відповідно до п.1.1. та п. 1.5 умов даного договору замовник - позивач доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання надавати послуги: проведення маркетингових досліджень попиту споживачів та просування продукції під торгівельними марками «Хортиця», «Мороша» у торгових точках на території України; проведення моніторингу роздрібної торгівлі продукції, зазначеної у цьому договорі, в містах України. Строк проведення дослідження з 01.03.2014 по 31.05.2014.

Згідно з п. 2.1 договору маркетингові дослідження проводяться у наступному напрямку: визначення товарних залишків товарів, що визначені в п. 1 Договору, в торгових точках що приймають участь у дослідженні на початок звітного періоду; визначення розмірів поставок товарів, що зазначені в п. 1. Договору, в торгові точки, що приймають участь у дослідженні, у звітний період; фіксування роздрібної ціни на товари, що зазначені в п. 1. Договору, на кінець звітного періоду в торгових точках, що приймають участь у дослідженні; визначення обсягів продажу товарів, що зазначені в п. 1. Договору, в торгових точках, що приймають участь у дослідженні (в одиницях та грошах); визначення часток продажу виробника/бренда/одиниці товарів, що зазначені в п. 1. Договору; визначення обсягів закупок торговими точками товарів, що зазначені в п. 1. Договору; визначення рівня дистрибуції (кількість торгових точок, які мали продукт/бренд у продажу протягом періоду), нумеричної та зваженої для товарів, що зазначені в п. 1. Договору; визначення обсягів залишків товарів, що зазначені в п. 1. Договору, на кінець періоду; визначення середніх продажів через торгову точку товарів, що зазначені в п. 1. Договору.

Згідно п. 1.6 договору всі конкретні умови надання Послуг Виконавцем (назви торгових точок, торговельні марки, вид Послуг, період надання Послуг, ціна, умови оплати та інше) затверджуються Сторонами в Додатках до цього Договору, які є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п.3.2. договору виконавець проводить наступні етапи досліджень: підготовка дослідницької команди; підготовка анкет дослідження; проведення польового етапу дослідження; обробка попередніх результатів; створення масиву анкет; аналіз отриманої інформації.

Відповідно до Додатку № 1 від 01.03.2014 до договору №2014.03/01-01 від 01.03.2014 сторонами було погоджено перелік торгівельних об'єктів, в яких ТОВ «ЮКК «Зевс» зобов'язувався провести маркетингові дослідження попиту споживачів та просування продукції під торгівельними марками «Хортиця», «Мороша».

Згідно п. 7 Додатку вартість послуг становить 420 000,00 грн., в т.ч. ПДВ у сумі 70 000, 00 грн.

На підтвердження виконання сторонами умов договору про надання маркетингових послуг №2014.03/01-1 від 01.03.2014 в матеріалах справи містяться Акт про надання послуг № 1 від 31.05.2014; видана ТОВ "ЮКК "Зевс" податкова накладна від 31.05.2014 № 492 на загальну суму 420 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 70 000,00 грн.) виписана на виконання договору №2014.03/01-1 від 01.03.2014; платіжні доручення від 10.06.2014 № 706 на суму 50 000,00 грн., від 11.06.2014 № 707 на суму 130 000,00 грн., від 12.06.2014 № 708 на суму 120 000,00 грн., від 16.06.2014 № 709 на суму 120 000,00 грн.

Відповідно до Акту про надання послуг № 1 від 31.05.2014 ТОВ «ЮКК «Зевс» виконав та надав позивачу послуги з проведення маркетингових досліджень попиту споживачів та просування продукції під торгівельними марками «Хортиця», «Мороша» у торгових точках на території України та проведення моніторингу роздрібної торгівлі продукції в містах України.

Проаналізувавши умови договору про надання маркетингових послуг №2014.03/01-1 від 01.03.2014, суд першої інстанції дійшов висновку, з якими погоджується суд апеляційної інстанції, що у разі реального виконання умов даного договору сторонами за договором повинні були складені супутні документи, що оброблялися. Зокрема, докази щодо фактичного доступу ТОВ «ЮКК «Зевс» до об'єктів визначених згідно додатку до договору, підготовки дослідницької команди, проведення польового етапу дослідження, створення масиву анкет, тобто докази документи, що підтверджують опрацювання отриманих даних під час дослідження, а саме заповнення та обробки анкет, документів і інформації та передачу результатів (висновків) такого опрацювання від ТОВ «ЮКК «Зевс» позивачу, як це передбачено п. 3.3, п.1.1. договору.

Суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано суду жодного супутнього документу, який би складався сторонами за договором у разі його реального виконання. Зокрема, доказів на підтвердження того, що ТОВ «ЮКК «Зевс» взагалі мало доступ до об'єктів визначених додатком №1 від 01.03.2014 до договору №2014.03/01-1 від 01.03.2014 та здійснювало за вказаними адресами дослідження, як того вимагає договір, суду не надано.

В свою чергу апелянт обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу заперечує такі доводи суду і зазначає, що судом не витребовувались супутні документи що підтверджують виконання такого договору, а отже не можна стверджувати, що реальність господарської операції не була підтверджена позивачем.

З метою повного та всебічного дослідження доказів у справі, реалізації принципу змагальності сторін, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016 було витребовано у ТОВ «Спорт Лаб» первинні документи, які б підтверджували фактичний рух активів в процесі здійснення господарської операції із ТОВ «ЮКК Зевс», зміну його майнового стану внаслідок отримання наданих останнім послуг та супутні документи, які складалися сторонами спірного договору при його виконанні.

На виконання вимог ухвали позивачем надано суду копія акту надання послуг №1 від 31.05.2014 та копії анкет опитування для аналізу. Водночас із зазначених документів не можливо встановити їх приналежність до спірних господарських операцій.

В своїй постанові від 22.09.2015 в адміністративній справі №826/16369/13 Верховний Суд України зазначив, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Разом з тим, відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

Хоча чинне податкове законодавство не встановлює конкретного переліку документів, складенням яких має оформлюватися господарська операція, документування господарської операції має відповідати законодавчо установленим вимогам щодо оформлення такої операції, договірним умовам та/або звичаєвій практиці.

Так, судом першої інстанції за результатами дослідження звіту маркетингових досліджень ТОВ «ЮКК «Зевс» за договором №2014.03/01-1 від 01.03.2014, зроблено висновок, що даний звіт не підтверджує виконання зобов'язань за договором, оскільки, не містить жодного посилання на договір по суті. Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком, що вказаний звіт не підтверджує, що маркетингові послуги за договором №2014.03/01-1 від 01.03.2014 надавалися позивачу саме ТОВ «ЮКК «Зевс».

Додатком №1 від 01.03.2014 до договору №2014.03/01-1 від 01.03.2014 було визначено 162 об'єкти із зазначенням назви та адреси їх розташування, в яких позивач зобов'язував ТОВ «ЮКК «Зевс» провести маркетингові дослідження щодо попиту споживачів та просування продукції, а також проведення моніторингу роздрібної торгівлі. При цьому, наданий позивачем звіт отриманий від ТОВ «ЮКК «Зевс» не містить жодного посилання на об'єкти (адреси об'єктів) із зазначенням кількісних показників, що були предметом досліджень.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів апеляційної скарги перелік клієнтів та копії анкет для аналізу каналів збуту горілки ТМ «Хортиця» та ТМ «Мороша», вказуючи, що це проміжний матеріал маркетингових досліджень. Водночас, з аналізу зазначених матеріалів не убачається, що вони виконані ТОВ «ЮКК «Зевс» на замовлення позивача у відповідності до договору №2014.03/01-1 від 01.03.2014. Такі матеріали не дають суду змогу встановити виконавця та замовника досліджень, обсяг здійснених досліджень тощо.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що докази, наведені позивачем, не спростовують висновків Акта перевірки, позивачем не доведено суду обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, а відтак податкове повідомлення-рішення від 12.11.2014 № 08 прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спорт Лаб» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спорт Лаб» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 15.03.2016 року.

.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.