Справа № 711/11168/15-а
Суддя: Позарецька С. М.
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної ден ржавої адміністрації про визнання дій протиправними, зобов»язання вчинити певні дії, стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (в подальшому уточнений) до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної ден ржавої адміністрації про визнання дій протиправними, зобов»язання вчинити певні дії, стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи і знаходиться на обліку в Департаменті соціальної політики Черкаської міської ради.

Відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали унаслідок Чорнобильської катастрофи» йому повинна надаватися щорічна грошова допомога на оздоровлення у розмірі 5-ти мінімальних розмірів зарплати.

Між тим, протягом 2015 року відповідачі не нарахували і не виплатили йому щорічну допомогу на оздоровлення, чим порушили конституційна права позивача.

30.07.2015р. він звертався із заявою до директора Департаменту соціальної політики Черкаської міськради, на що отримав відповідь, за якою відмовлено у виплаті та жодних виплат не зроблено.

Вважає посилання відповідача на постанову КМУ №562 від 12.07.2005р. необґрунтованими, незаконними та такими, що порушують права позивача, оскільки застосування зазначеної постанови було розраховано на бюджетний період в 2005 році.

Отже, вважає, що відповідачі зобов»язані провести нарахування та виплатити йому допомогу на оздоровлення відповідно до ст. 48 згаданого Закону.

На день подачі позову, розмір мінімальної зарплати становить 1378грн., а тому розмір допомоги складає 1378грн. х 5= 6890грн. Оскільки в грудні 2015р. йому було виплачено 120грн., - тому розмір допомоги складає 6770грн.

Таким чином, посилаючись на Конституцію України, ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали унаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач просить суд: визнати дії відповідачів по несвоєчасному нарахуванню та несвоєчасній виплаті щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2015 рік, - протиправними; зобов»язати відповідачів провести перерахунок щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2015р., виходячи з вимог ст. 48 ЗУ, в розмірі 5-ти мінімальних розмірів зарплати - 1378грн.; стягнути з відповідачів на користь позивача щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2015р. з урахуванням виплачених коштів - 6770грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Заявив, що свої права та інтереси буде представляти особисто без представника.

В судовому засіданні представник відповідача Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради за довіреністю Тараненко К.О. уточнені позовні вимоги не визнала і просила відмовити у їх задоволенні. Також надано письмові заперечення проти позову.

В судове засідання представник відповідача Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації за довіреністю Пилипас Р.О. не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що уточнені позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи і знаходиться на обліку в Департаменті соціальної політики Черкаської міської ради, про що свідчать дані посвідчення серія НОМЕР_1 від 05.04.2002р. та вкладки до посвідчення НОМЕР_2 від 17.03.2005р.

30.07.2015р. ОСОБА_1 звернувся до Департаменті соціальної політики Черкаської міської ради із заявою про виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону.

05.08.2015р. позивач отримав відповідь №Б-663/28-5/11, за якою зазначено, що розмір допомоги складає 120грн. і до компетенції Департаменту не входить прийняття рішень по визначенню конкретних розмірів щорічної допомоги на оздоровлення.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 визнав факт отримання ним у грудні 2015р. грошових коштів в розмірі 120грн. 00коп. як допомогу на оздоровлення. Дана обставина підтверджується також даними платіжного доручення №991 від 18.12.2015р., Описом та списком на зарахування оздоровлення потерпілим від аварії на ЧАЕС.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в ред. ЗУ № 76-VIII від 28.12.2014р. і діє з 01.01.2015р.), - одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності (ст. 62 згаданого ЗУ).

Як передбачено статтею 63 Закону фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що у 2015 році норми і положення ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов»язкового державного соціального страхування.

При цьому, на час розгляду справи, положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» є чинними і неконституційними не визнавались.

Згідно із бюджетними призначеннями КМУ встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомоги, зокрема, у розмірах, визначених постановою КМУ «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов КМУ №285 від 14.05.2015р. та «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « №562 від 12.07.2005р.

Розмір щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії 1 та 2 групи інвалідності, відповідно до постанови КМУ №562 від 12.07.2005р., становить 120грн. 00коп.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями ч.2 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України від 25.01.2012р. №3-рп/2012 (справа №1-11/2012), - положення статті 1, частин першої, третьої статті 95 Конституції України у системному зв'язку з положеннями статті 3, частини першої статті 17, частини третьої статті 22, статей 46, 48 Основного Закону України треба розуміти так, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому, рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011р. №20-рп/2011 закріплено, що в одних законах безпосередньо встановлено розміри соціальних виплат, а в інших їх визначення віднесено до повноважень КМУ. Відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначення порядку та розмірів соціальних виплат віднесено до відання Кабінету Міністрів України.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Отже, зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії" також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Під час розгляду справи судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про протиправність дій відповідачів щодо позивача у відносинах щодо нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 у 2015 році, а тому з»ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 94 КАСУ, судові витрати необхідно компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного та, керуючись Конституцією України, ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік», ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», рішенням від 09.10.1979р. у справі «Ейрі проти Ірландії" , рішенням у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004р., рішенням КСУ від 26.12. 2011 року № 20-рп/2011, рішенням КСУ від 25.01.2012р. №3-рп/2012 (справа №1-11/2012), постановою КМУ №562 від 12.07.2005р., ст.ст. 2, 6, 17, 18, 94, 99, 160-163 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної ден ржавої адміністрації про визнання дій протиправними, зобов»язання вчинити певні дії, стягнення грошових коштів, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови, а в разі складання постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України, апеляційна скарга подається відповідно до вимог ст. 186 КАСУ.

Головуючий: С. М. Позарецька