Справа № 202/8924/15-а
Суддя: Волошин Є. В.
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/8924/15-а
Провадження № 2-а/202/38/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради про оскарження дій суб'єкта владних повноважень.

В обґрунтування позову зазначив, що він віднесений до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії осіб. Відповідно до ст.48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому передбачені щорічні компенсаційні витрати в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Разом з тим, відповідач у 2014 році виплатив йому вищезазначену допомогу у розмірі 100 грн., що не відповідає розміру, встановленому вищезазначеним Законом. Просить суд визнати дії відповідача неправомірними та стягнути щорічну допомогу на оздоровлення за 2014 рік у розмірі 5990, 00 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у адміністративному позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання з'явилась, позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила залишити адміністративний позов без розгляду, посилаючись на пропущення позивачем строку звернення до суду із вищевказаним адміністративним позовом.

Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до другої категорії таких осіб, тому на нього поширюється дія ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС мають право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, яка виплачується в таких розмірах: інвалідам I і II групи - п'ять мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п'ять мінімальних заробітних плат; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії - три мінімальні заробітні плати. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідачем нараховано і виплачено позивачу за платіжним дорученням №80 від 22.05.2014 щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2014 рік відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №562 від 12.07.2005 в розмірі 100,00 грн.

У Рішенні №3-рп від 25.01.2012р. Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розмір соціальний виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Так, з 01.01.2014 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», яким і визначено, зокрема, доходи і видатки Державного бюджету України у 2014 році.

Проте, положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не передбачено інших умов для реалізації положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ніж ті, які визначені останнім. Зміни, зокрема, до ст.48 Закону в частині визначення розмірів щорічної допомоги на оздоровлення особам не вносилися, не делеговано права на встановлення розмірів таких виплат і Кабінету Міністрів України.

Водночас, Верховною Радою України 31 липня 2014 року (набрав чинності 03 серпня 2014 року) було прийнято Закон України №1622-VIІ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", яким доповнено "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" пунктом 6-7 та встановлено, що норми і положення статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Проте, на виконання наданого зазначеним вище Законом права, нормативні акти Кабінетом Міністрів України з приводу встановлення розмірів щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не приймалися.

Отже, оскільки і після змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" не було внесено змін до умов реалізації ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а Кабінетом Міністрів України не прийнято відповідного нормативного акту, який би визначав інший розмір допомоги на оздоровлення, тому підстави для зміни розміру виплат встановлених ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відсутні.

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем необґрунтовано застосовано постанову Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" при виплаті позивачу щорічної допомоги на оздоровлення.

Враховуючи вищевикладене, відповідач повинен був нарахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у 2014 році в розмірі встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" мінімальна заробітна плата на момент здійснення виплати (22.05.2014р.) становила 1218 грн. Таким чином розмір недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення становить 5990,00 грн. (1218 х 5 - 100).

Щодо твердження представника відповідача про пропуск позивачем строку оскарження дії Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради та застосування норм ст. ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з наступного.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду, у зв'язку з тим, що позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом з пропуском шестимісячного строку.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року, ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року було скасовано з огляду на приписи ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, де значиться, що строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Виходячи з приписів указаної норми, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду пов'язується з одного боку, з об'єктивним моментом, тобто порушенням суб'єктивного права, а з другого боку, із суб'єктивним моментом, коли особа, яка звертається до суду, дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що позивач дізнався про порушення своїх прав 15 червня 2015 року, відповідно до листа Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради №2043. Адміністративний позов було подано 27 листопада 2015 року, а тому строк на подання адміністративного позову пропущено не було.

З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до розміру встановленого положеннямист.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 5990 грн. 00 коп., з урахуванням виплаченої суми.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з положень ст.94 КАС України та того, що позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 71, 94, 158, 160 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної компенсаційної виплати на оздоровлення за 2014 рік відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради на користь ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2014 рік відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5990 (п'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто) грн. 00 коп.

Повний текст постанови буде виготовлено до 14 березня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Суддя Волошин Є.В.