Справа № 813/387/16
Суддя: Тертичний Віталій Григорович
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року № 813/387/16

12 год. 43 хв. м.Львів, вул.Чоловського, 2

Зал судових засідань № 5

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Тертичного В.Г.

за участю секретаря судового засідання Олійника Ю.В.

представників сторін:

від представника позивача - Соколовський І.О.

від представника відповідача - Харамбура Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спорт медікал груп» до Яворівського відділення Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спорт медікал груп» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Яворівського відділення Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Яворівського відділення Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 30 вересня 2015 року № ;

- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 30 вересня 2015 року відповідачем, на підставі акта перевірки № 56/15-00/39342719 від 29.09.2015 року, було винесено податкове повідомлення-рішення № , відповідно до якого встановлено порушення позивачем гл.2, ст.49 п.49.18, п.п.49.18.1 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 170,00 грн. З таким рішенням не згідний, вважає його протиправним, незаконним та таким, що підлягає скасуванню, тому звернувся з даним позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснення надав аналогічні до викладеного в позовній заяві, просить позов задоволити повністю. Додатково зазначив, що протягом травня 2015 року позивачем господарська діяльність не проводилась, а показники, які підлягали б декларуванню, у т.ч. суми від'ємного значення попередніх періодів, були відсутні, що підтверджується поданою податковою декларацією з ПДВ за квітень 2015 року, квитанцією № 1, квитанцією № 2 та повідомленням про отримання звітності, відтак користуючись роз'ясненням, що міститься у Листі ДФС від 24 листопада 2015 року, підприємством не подавалась податкова декларація з ПДВ за травень 2015 року.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила в повному обсязі та просила відмовити в задоволенні позову, однак жодних письмових заперечень проти позову до суду не надала. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що аргументи, викладені в позовній заяві вважає такими, що не спростовують наявності виявленого порушення, зафіксованого в акті перевірки і не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Згідно з п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі - ПК України), відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Положенням ст.76 ПК України передбачено порядок проведення камеральної перевірки.

Камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

На підставі пункту 200.10 статті 200 розділу V Податкового кодексу України, в порядку статті 76 розділу II Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за травень 2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Спорт медікал груп», за результатом якої складено акт перевірки від 29 травня 2015 року № 56/15-00/39342719.

Перевіркою встановлено порушення вимог підпункту 49.18.1 (49.18.2) пункту 49.18 статті 49, пункту 203.1 статті 203 розділу V Податкового кодексу України, а саме: неподання податкової звітності з податку на додану вартість за травень 2015 року.

На підставі даного акта перевірки 30 вересня 2015 року Яворівським відділенням Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області винесено податкове повідомлення-рішення № , згідно якого збільшено суму грошового зобов'язання із податку на додану вартість та застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 170,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку, що підтверджується скаргою вих. № 01-09/10-2015 від 09 жовтня 2015 року.

Головним управлінням ДФС у Львівській області у рішенні від 17 листопада 2015 року № 5300/10/13-01-10-0705, податкове повідомлення-рішення від 30 вересня 2015 року № залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Платник податків не погодився прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 30.09.2015 року, яке оскаржив до суду.

Згідно з пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов'язаний, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України передбачено, що податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Пунктом 49.2 ст.49 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Відповідно до п.203.1 ст.203 ПК України податкова декларація з Пдв подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п.120.1 ст.120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Правопорушення, передбачене пунктом 120.1, полягає в бездіяльності - неподанні або дії - несвоєчасному поданні податкових декларацій (розрахунків). Вимоги щодо змісту податкових декларацій, їх змісту, порядку та строків їх подання визначаються статтями 46, 48 та 49 Податкового кодексу України.

Суб'єктами цього правопорушення є платники податків: юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи; фізичні особи - платники податків та їх законні чи уповноважені представники у випадках, передбачених законом; податкові агенти. Відповідальність за порушення податкового законодавства відокремленим підрозділом юридичної особи несе юридична особа, до складу якої він входить (ст.47 ПК України).

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновків, що доводи контролюючого органу про порушення вимог підпункту 49.18.1 (49.18.2) пункту 49.18 статті 49, пункту 203.1 статті 203 розділу V Податкового кодексу України, а саме: неподання податкової звітності з податку на додану вартість за травень 2015 року є обґрунтованими. Докази, долучені позивачем до матеріалів справи не спростовують порушень зазначених в акті перевірки. Окрім того, позивачем не надано аргументів, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Спорт медікал груп» подавалась податкова декларація за квітень 2015 року, хоча господарська діяльність підприємством не проводилась та показники, які підлягали б декларуванню були відсутні.

Щодо посилань позивача на лист ДФС від 24 листопада 2015 року, суд зазначає, що такий носить лише консультаційний характер та жодних правових наслідків не несе.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, враховуючи норми вищезазначеного законодавства та аналізуючи докази, долучені до матеріалів справи, суд зазначає, що підстав для задоволення даного позову немає.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судових витрат позивачеві, якому відмовлено у позові, не передбачено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 17-19, 69-71, 151-154, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Спорт медікал груп» до Яворівського відділення Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30 вересня 2015 року № - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлений 12 березня 2016 року.

Суддя Тертичний В.Г.