Справа № 2-а-178/11 2-а/1329/197/12
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року Справа № 876/4066/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Кіри Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2011 року у справі за позовом Яворівської районної громадської організації "Наша Вотчина" до Порічанської сільської ради Яворівського району Львівської області, треті особи - Яворівське архітектурне земельно-кадастрове бюро Яворівської РДА Львівської області, Управління Держкомзему у Яворівському районі, ОСОБА_2, ОСОБА_1 про скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

Позивач- Яворівська районна громадська організація "Наша Вотчина" звернулася в суд з позовом до відповідача- Порічанської сільської ради Яворівського району Львівської області, третіх осіб - Яворівське архітектурне земельно-кадастрове бюро Яворівської РДА Львівської області, Управління Держкомзему у Яворівському районі, ОСОБА_2, ОСОБА_1, в якому просила скасувати рішення Порічанської сільської ради № 1155 від 17 грудня 2009 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, громадських будівель і споруд в кварталі індивідуальної житлової забудови в АДРЕСА_1 ОСОБА_1».

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2011 року позов задоволено. Скасовано рішення Порічанської сільської ради № 1155 від 17 грудня 2009 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в кварталі індивідуальної житлової забудови в АДРЕСА_1 ОСОБА_1».

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, третя особа - ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що рішення Порічанською сільською радою № 1155 від 17 грудня 2009 року прийнято за результатами розгляду його заяви від 26 листопада 2009 року, сесією сільської ради шляхом голосування, в межах повноважень сільської ради та у визначеному законом порядку. Крім того, судом першої інстанції не враховано тієї обставини, яким чином рішенням Порічанської сільської ради № 1155 від 17 грудня 2009 року порушено право позивача- Яворівської районної громадської організації "Наша Вотчина", а також не з'ясовано чи існує спір між ним та ОСОБА_2 щодо цієї ж земельної ділянки, чи існує спір між ОСОБА_2 та відповідачем щодо неправомірності дій сільської ради щодо розгляду її заяви від 02 листопада 2007 року. Також не може бути підставою для скасування рішення Порічанської сільської ради від 17 грудня 2009 року №1155 та обставина, що його заяву розглянуто сільською радою раніше ніж ОСОБА_2, оскільки відсутні докази того, що ОСОБА_2 претендувала на ту ж земельну ділянку, що і він. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи (апелянта)- ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник відповідача - Порічанської сільської ради в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, вважає постанову суду першої інстанції законною та обгрунтованою, проти апеляційної скарги заперечує, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності представника позивача за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Треті особи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника третьої особи (ОСОБА_1)- ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 листопада 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Голови Порічанської сільської ради із заявою, в якій просив передати йому під забудову та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку в АДРЕСА_1.

Рішенням від 17 грудня 2009 року №1155 Порічанської сільської ради надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки АДРЕСА_1 площею 0,1000 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, громадських будівель і споруд в кварталі індивідуальної житлової забудови в АДРЕСА_1.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 02 листлпада 2007 року третя особа ОСОБА_2 також подала письмову заяву у Порічанську сільську раду про виділення їй земельної ділянки під забудову, оскільки є жителькою АДРЕСА_1 з народження і є матірю-одиночкою.

Актом обстеження побутових умов сім`ї ОСОБА_2, складеного комісією Порічанської сільської ради, встановлено, що ОСОБА_2 разом з матір`ю ОСОБА_5, братами: ОСОБА_6, ОСОБА_7, сестрами: ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, дочкою ОСОБА_10, синами: ОСОБА_11, ОСОБА_12, племінницею ОСОБА_13 проживає в квартирному будинку за адресою АДРЕСА_1 і площа цього будинку для проживання не відповідає нормам проживання.

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру в АДРЕСА_1 Яворівського району Львівської області власником цієї квартири є ОСОБА_5

Згідно з довідкою № 476 від 22 травня 2011 року, виданої Порічанською сільською радою Яворівського району Львівської області, ОСОБА_2 дійсно проживає в АДРЕСА_1 і за господарством значиться земельна ділянка розміром 0,30 га для ведення особистого селянського господарства під сінокосами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Порічанською сільською радою при винесенні оскаржуваного рішення порушено вимоги чинного законодавство України щодо порядку надання земельних ділянок під забудову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його помилковим, виходячи з наступного.

За змістом ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Так, відповідно до ч.2 ст.171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС, також вбачається, що і право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується.

Яворівська районна громадська організація "Наша Вотчина" оскаржила рішення, яке є правовими актами індивідуальної дії. Такий правовий акт породжує права й обов'язки тільки тих суб'єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), яким його адресовано.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім власників вказаних земельних ділянок), в тому числі і позивача, прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваним рішенням не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Посилання позивача на порушення прав третьої особи- ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки зазначене рішення не стосуються її безпосередньо.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у постанові не обґрунтував своїх висновків про те, які саме норми і якого саме чинного законодавства України було порушено Порічанською сільською радою при прийнятті рішення № 1155 від 17 грудня 2009 року, а також який саме порядок надання земельних ділянок під забудову порушено Порічанською сільською радою.

Так, п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що до компетенції сільських, селищан, міських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно зі ст.40 ЗК України громадянам України за рішенням органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим кодексом.

Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Ст.118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Порічанської сільської ради було прийнято сесією сільської ради за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 та у відповідності до вимог Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування", що підтверджується змістом цього рішення та протоколом сесії.

Крім того, колегія суддів вважає, що така обставина, як розгляд Порічанською сільською радою заяви ОСОБА_1 від 26 листопада 2009 року раніше, ніж заяви ОСОБА_2 від 02 листопада 2007 року, не може бути підставою для скасування оскарженого рішення сільської ради, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_2 претендувала на ту ж саму конкретно визначену земельну ділянку, яка надана ОСОБА_1

Колегія суддів звертає увагу на те, що в суд апеляційної інстанції долучено рішення Порічанської сільської ради від 07 жовтня 2010 року №1523, яким надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1365 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, громадських будівель і споруд в кварталі індивідуальної житлової забудови ділянка АДРЕСА_2 між ОСОБА_6 та ОСОБА_14, що спростовує висновки суду першої інстанції в цій частині.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів прийшла до переконання про те, що Порічанська сільська рада при розгляді заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України, відповідно до вимог чинного законодавства, а тому доводи апеляційної скарги є підставними та обґрунтованими і такими, що спростовують висновки рішення суду першої інстанції.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, п.1,3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2011 року у справі № 2-а-178/11 скасувати, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст постанови виготовлено 17 березня 2016 року.