Справа № 806/7976/13-а
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м.Житомир справа № 806/7976/13-a

категорія 8.2.6

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сичової О.П.,

секретар судового засідання Мазур О.О. ,

за участю: представників позивача та відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.11.2013 р.,

встановив:

Комунальне підприємство «Житомиртеплокумуненерго» Житомирської міської ради звернулось до суду з позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.11.2013 року.

Постановою ЖОАС від 17.02.2014, залишеною без змін ухвалою ЖААС від 08.05.2014, позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 26.11.2013 № .

Ухвалою ВАСУ від 11.11.2015 року було скасовано постанову ЖОАС від 17.02.2014 та ухвалу ЖААС від 08. 05.2014 у справі № 806/7976/13-а. Справу було направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав. Свою позицію висловив в письмових запереченнях.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем була проведена камеральна перевірка з податку на прибуток відповідно до якої складено акт №3136/22-3 від 15.11.2013 року (а.с. 6-7).

Відповідно до порушень, зафіксованих у вищевказаному акті, Житомирською ОДПІ було прийнято податкове повідомлення рішення № від 26.11.2013 року (а.с. 11).

Відповідач в обґрунтування свого рішення зазначив, що платник податку порушив порядок заповнення податкової звітності з податку на прибуток, а саме п. 57.1 ст1 57 Податкового кодексу України ( ПК).

Відповідач в своїх запереченнях вказує на те, що позивачем за 3 квартали 2013 року занижено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток звітного періоду на 1052824 грн., в результаті того, що в р. 13 Декларації, та відповідно у р. 13 та 13.7 додатку декларації платником задекларовано суму сплаченого авансового внеску з податку на прибуток за звітний (податковий) період в сумі 1052824 грн.

Як вбачається з даних перевірки, сума нарахованого авансового внеску становить 68303 грн., з розрахунку 1/12 суми податку нарахованого за попередній 2012 звітний рік в сумі 819 630 грн.

Відповідач вважає, що вищевказана помилка призвела до заниження податкового зобов'язання з податку на прибуток та завищення переплати по податку на прибуток по особовому рахунку платника за 3 квартали 2013 року на суму 1052 824 грн.

Судом встановлено, що протягом 3 кварталів 2013 р. позивачем були сплачені авансові внески з податку на прибуток на загальну суму 1 052 823.55 грн.. що підтверджується платіжними дорученнями: №814 від 21.03.2013 року - на суму 68303,00 грн. № 1096 від 18.04.2013 року - на суму 68303.00 грн. та № 1 від 06.09.2013 року - на суму 916 217,55 грн. (а.с. 13-15)

Матеріалами справи підтверджується, що 13.05.2013 року позивачем подана податкова декларація з податку на прибуток підприємства за І квартал 2013 року (а.с. 21-24). З вказаної декларації вбачається, що за результатами господарської діяльності позивача за 1 квартал 2013 року в наявності прибутку не було. Разом з тим, платіжними дорученнями № 814 від 21.03.2013 року та № 1096 від 18.04.2013 року були сплачені авансові внески з податку на прибуток на загальну суму - 136 606 грн. (68 303 грн. + 68 303 грн.) та були відображені в поданій податковій декларації.

09.08.2013 року відповідачу була надана податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 1 півріччя 2013 року, в якій були відображені сплачені авансові внески з податку на прибуток у сумі 136 606 грн.

Таким чином, 30.10.2013 року позивач подав податкову декларацію за три квартали у якій відобразив сплачений авансовий внесок з податку на прибуток у сумі 1 052 824 грн. (68 303 грн. + 68 303 грн. + 916 217,55 грн.). Кошти у сумі 916 217,55 грн. були перераховані 06.09.2013 року відповідно до платіжного доручення № 1 від 06.09.13 (а.с. 15).

Судом на виконання ухвали ВАСУ від 11.11.2015 року було досліджено цифрові розбіжності у рядку 13 податкової декларації та зокрема встановлено наступне.

Платником в декларації з податку на прибуток за 3 квартали 2013 року занижено суму податкового зобов"язання з податку на прибуток звітного періоду на 1052824 грн. в результаті того, що в р. 13 декларації, та відповідно у р. 13 та 13.7 додатку ЗП декларації платником податку задекларовано суму сплаченого авансового внеску з податку на прибуток в сумі 1052824 грн.

В р.13.7 додатка ЗП чітко визначено, що у зменшення нарахованої суми податку на прибуток має бути задекларована сума сплаченого авансового внеску з податку на прибуток відповідно до п. 57.1 ст. 57 розділу ІІ ПКУ, який становить 68303 грн., з розрахунку 1/12 суми податку нарахованого за попередній 2012 рік в сумі 819630 грн.

Так, як підприємство скористалось правом подання декларації за І квартал 2013 із збитками в сумі 38760423 грн. відповідно до абзацу 7 п.57.1 ст. 57 ПКУ, який визначає, що у разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного року не отримав прибуток, або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник податку авансових внесків у другому-четвертому кварталах звітного року не здійснює, а податкові зобов"язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до органу державної податкової служби в порядку, передбаченому ПК.

Податкові зобов"язання, визначені на підставі податкової декларації за підсумкми звітного кварталу зменшуються на суму авансових внесків за січень-березень 2013 року.

Контролюючий орган підтверджує правомірність віднесення до авансового внеску суми 68303 грн., так як КП "Житомиртеплокомуненерго" був платником авансових внесків лише в березні 2013 року та нарахування яких проведено по особовому рахунку платника по терміну 30.03.2013 року та сплачено платіжне доручення № 814 від 21.03.2013р.

З огляду на наведені норми Податкового кодексу сплачені платником кошти відповідно до платіжного доручення № 1096 від 18.04.2013 року на суму 68303 грн. та від 06.09.2013 № 1238859 на суму 916217,55 грн. з наступного податкового періоду, тобто з квітня 2013 року не можуть вважатись авансовими платежами, а є надміру сплаченими грошовими коштами відповідно до пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 ПК.

Таку ж позицію підтримав Вищий адміністративний суд у своїй ухвалі від 11.11.2015 року у справі К/800/28249/14.

Підпунктом 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК передбачено право платника на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

У той же час статтею 43 ПК врегульовано умови та механізм повернення надміру сплачених грошових зобов'язань.

Так, в силу вимог пункту 43.3 цієї статті ПК обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються органом державної податкової служби на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Згідно з пунктом 43.4 статті 43 ПК платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики (абзаци перший, другий пункту 43.5).

Наведені вимоги чинного податкового законодавства виключають правомірність самостійного зменшення платником у податковій декларації податку за рахунок надміру сплачених грошових зобов'язань.

Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Таким чином проаналізувавши наведені норми діючого законодавства, дослідивши надані до справи матеріали, встановивши дійсний обсяг податкового обов"язку позивача за три квартали 2013 року з урахуванням процедури повернення надміру сплачених коштів, суд приходить до висновку що у задоволені позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Сичова