Справа № 2а-5184/10/1370
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2010-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2010 р. № 2а-5184/10/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Качур Р.П.,

За участю секретаря судового засідання Подібки М.З.

представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4 податкова інспекція у Перемишлянському районі
до ОСОБА_2
про про стягнення податкового боргу ,

В С Т А Н О В И В :

15 червня 2010 року до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державної податкової інспекції у Перемишлянському районі Львівської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача ОСОБА_4 податкова адміністрація у Львівській області про стягнення податкового боргу в розмірі 2 497, 86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем не сплачено штрафних санкцій за порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»визначених Рішенням про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 2 497, 86 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задовольнити повністю.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в розмірі 595, 00 грн. визнав, в решті позовних вимог заперечив повністю, просить в цій частині відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю.

Суд, розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, дослідив та оцінив докази, які мають значення для справи в їх сукупності та встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зареєстрована 23.05.2006 року Перемишлянською районною державною адміністрацією Львівської області, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с. 5).

26 березня 2010 року ОСОБА_4 податковою адміністрацією у Львівській області проведено перевірку відповідача за дотриманням субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій. За наслідками перевірки складено акт № 017783 від 26.03.2010 року (а.с. 7-9).

На підставі акта перевірки прийнято рішення № НОМЕР_1 від 09.04.2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації розмірі 2 497, 86 грн.

СПД-ФО ОСОБА_2 не погоджується із зазначеним вище рішенням, вважає, що таке порушує її законні права та інтереси, що стало підставою його оскарження в судовому порядку.

Щодо ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації, позивач пояснив, що представлені розрахункові документи на товар, що продається не містять обовязкових реквізитів, тому до уваги не бралися. Крім того, зазначив, що книгу обліку доходів та витрат у відповідача не вимагали.

Таким чином, питання ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації є предметом судового дослідження.

Оцінюючи встановлені обставини та доводи сторін, висловлені в ході судового слідства та судових дебатів, Суд дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 01.06.2000 року № 1776-ІІІ, Законом України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 р. № 509-ХІІ.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі при продажу товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані, зокрема, вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 21 цього ж Закону встановлено, що до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу наведеної норми закону вбачається, що облік товарних запасів ведеться на складах та/або за місцем їх реалізації. Протиправним є відсутність такого обліку або порушення його порядку.

В підтвердження протиправності висновку позивача, відповідач пояснив, що облік товарних запасів ведеться належним чином, про що свідчать фіскальний касовий чек № 253552 від 17.03.2010 р. та товарний чек від 17 березня 2010 року на суму 951,43 грн., що спростовує твердження відповідача про відсутність документів на зазначений товар. Товар, перелічений у додатку до акту, на який відповідач вважає відсутні документи, відповідає переліку товару, що міститься у фіскальному та товарному чеках.

Крім того, до матеріалів справи долучено копії книги обліку доходів і витрат, яка містить записи про товар, перелічений у додатку до акта.

Проте, як зазначає позивач, представниками відповідача під час проведення перевірки не зясовувалося, чи містяться записи про перелічений товар у книзі обліку доходів та витрат, а зроблено висновок на підставі товарного чеку, який на їхню думку не може бути первинним документом, який підтверджує облік товарних запасів у звязку з відсутністю на ньому запису: «кому відпущено».

Факт того, що записи в книзі обліку доходів та витрат про товар, який підлягає продажу є достатнім доказом того, що товар облікований, допитаний у судовому засіданні в якості свідка інспектор Балабан В.І. визнав. Зазначив, що книга обліку доходів і витрат не досліджувалася.

Наявний товар та ціни на нього, зазначені відповідачем у Додатку 3 до акту, збігаються з кількістю та цінами товарних запасів, які знаходились в магазині, кількістю та цінами товарів, перелічених у товарному чеку, фіскальному чеку, книзі обліку доходів і витрат.

Позивач зазначеного не спростував.

Окрім того, товарний чек, фіскальний чек на придбання товару, копія книги обліку доходів та витрат про товар, зазначенений у згаданому Додатку, представлені Суду. Суд вважає, що діючи неупереджено, перевіряючі мали можливість встановити факт оприбуткування товару на підставі зазначених документів, однак не зробили цього. Таким чином, позивач не довів, що відповідач здійснював продаж товарів, які не відображені в обліку.

Позивач не заперечує, що відповідачем облік товарів ведеться, але на його думку, товарний чек, наданий перевіряючим не відповідає вимогам Закону, а тому не може бути первинним документом. Допитаний у судовому засіданні як свідок інспектор Гой Р.З. зазначив, що відсутність такого реквізиту на товарному чеку як: «кому відпущено»дає підстави вважати такий первинний документ не належним. Водночас, інспектор не зміг навести правових підстав для такого твердження чи закону, який би передбачав такий реквізит обовязковим.

Відповідачем надано суду товарний та фіскальний чек, що підтверджує факт придбання та оприбуткування товару. Зазначені документи свідчать про те, що облік товарів відповідачем ведеться. Сама лише та обставина, що такий реквізит як «кому відпущено»у товарному чеку не може розцінюватися як доказ відсутності цих документів у позивача, оскільки ведення обліку товарних запасів підтверджується також і фіскальним чеком, який містить усі необхідні реквізити і є розрахунковим документом відповідно до Положення про форму і зміст розрахункових документів, затвердженого Наказом ДПА України від 01.12.2000 року № 614.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Згідно підпункту 3.1 пункту 3 Положення про форму і зміст розрахункових документів, затвердженого Наказом ДПА України від 01.12.2000 року № 614 (далі Положення 614) фіскальний касовий чек на товари (послуги) це розрахунковий документ, надрукований реєстратором розрахункових операцій при проведення розрахунків за продані товари (надані послуги).

Відповідно до підпункту 3.2 пункту 3 цього Положення касовий чек повинен містити такі обовязкові реквізити: назву господарської одиниці; адресу господарської одиниці, вартість одиниці виміру товару (послуги), найменування товару (послуги), літерне позначення ставки ПДВ праворуч від надрукованої вартості товару (послуги), позначення форми оплати (готівкою, карткою, у кредит, чеками тощо) та суму коштів за даною формою оплати, загальну вартість придбаних товарів (отриманих послуг) у межах чека, перед якою друкується «СУМА»або «УСЬОГО», порядковий номер касового чека, дату (день, місяць, рік) та час (година, хвилина) проведення розрахункової операції, фіскальний номер реєстратора розрахункових операцій, перед яким друкуються великі літери «ФН».

З долученого до матеріалів справи фіскального чека (а.с. 28), який засвідчує придбання товарів, перелічених у додатку № 3 до акта вбачається наявність всіх реквізитів, передбачених Положенням № 614. Зокрема він містить назву господарської одиниці, адресу господарської одиниці, вартість одиниці виміру товару (послуги), найменування товару (послуги), позначення форми оплати та суми коштів за даною формою оплати, загальну вартість придбаних товарів, порядковий номер касового чека, дату та час проведення розрахункової операції, фіскальний номер реєстратора розрахункових операцій.

Зазначені обставини необґрунтовано не були взяті відповідачем до уваги при прийнятті оскаржуваного рішення.

Суд враховує, що Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»передбачає обовязок субєкта вести у встановленому законом порядку облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку. Відтак, у податкової інспекції відсутні підстави стверджувати про порушення позивачем вимог цього Закону з посиланням на відсутність у товарному чеку реквізиту «кому відпущено»і не беручи до уваги інших розрахункових документів на товар, в тому числі фіскального чека, а тому рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій є протиправним.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіряючи дотримання відповідачем вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, Суд вважає, що рішення про застосування фінансових санкцій прийняте необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Відповідачем визнано позовні вимоги в частині ненадання розрахункових документів на придбання пива. Згідно поданого суду Розрахунку штрафної санкції за порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.95 фінансова санкція за порушення обліку ведення цього товару складає 595 грн. Тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати зі сторін стягувати не слід.

Керуючись ст.ст. 17-19, 69-71, 86, 94, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (с. Дунаїв, Перемишлянський район, Львівська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) в дохід Державного бюджету податковий борг в розмірі 595 (пятсот девяносто пять) грн. 00 (нуль) коп.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, встановлені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 01 листопада 2010 року

Суддя Качур Р.П.