Справа № 802/77/16-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 р. м. Вінниця

Справа № 802/77/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

суддів Бошкової Юлії Миколаївни,

Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кулика Віталія Віталійовича,

представників позивача: Коханця О.В., Ткач А.С.,

представників відповідача 1: Цимбал В.А., Богачук О.М.,

представника відповідача 2: Островерха Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вінкрон" до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (відповідач 1), Державної фіскальної служби України (відповідач 2) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Вінкрон" ( далі - ТОВ "Вінкрон", позивач ) з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області ( далі - Вінницька ОДПІ, відповідач 1), Державної фіскальної служби України ( далі - ДФС України, відповідач 2 ) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ТОВ "Вінкрон" від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за квітень 2014 року Вінницькою ОДПІ складено акт № 1532/1501/32055032 від 11.06.2014, в якому зафіксовані порушення позивачем п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України, тобто завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 Декларації) на суму 742853 грн.

26.06.2014 Вінницькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 742853 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням Вінницької ОДПІ позивач оскаржив його в судовому порядку.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 11 серпня 2015 року в адміністративній справі № К/800/63206/14, за наслідком розгляду поданої позивачем касаційної скарги на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014 та постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28.07.2014, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ від 26.06.2014 № .

На виконання судового рішення позивачем 21.09.2015 подано податкову декларацію з ПДВ ( а.с. 115 - 117 ) з відображення в рядку 22.1 суми від'ємного значення ПДВ в сумі 742853 грн., що ґрунтується на рішенні Вищого адміністративного суду України від 11.08.2015 року в адміністративній справі №К/800/63206/14, яким скасовано податкове повідомлення - рішення від 26.06.2014 №, на підставі якого було зменшено розмір від'ємного значення ПДВ в сумі 742853 грн. Також, позивачем 02.10.2015 року до відповідачів подано відповідні заяви щодо включення суми 742853 грн. в розрахунок реєстраційної суми, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні в системі електронного адміністрування ПДВ ( а.с. 7, 142, 148 ).

Проте, відповідачі своєчасно не забезпечили відображення відповідних показників у системі електронного адміністрування ПДВ. Позивач вважає, що така бездіяльність відповідачів порушує його права та інтереси, в зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та пояснення надані у судовому засіданні, просили адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Представники Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області та представник ДФС України в судовому засіданні проти позову заперечували та просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Головним державним ревізором - інспектором відділу контролю за декларуванням податку на додану вартість управління оподаткування та контролю об'єктів та операцій Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницької області Мельником В.М., на підставі п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України), проведено позапланову виїзну документальну перевірку правомірності нарахування ТОВ "Вінкрон" від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту в сумі 38234 грн. та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку в сумі 267149 грн., відображених у податковій декларації з ПДВ за квітень 2014 року.

Результати перевірки оформлено актом № 1532/1501/32055032 від 11.06.2014, на підставі якого Вінницькою ОДПІ 26.06.2014 прийнято податкове повідомлення - рішення № за формою "В 4", яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 742853,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в судовому порядку.

Так, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 28.07.2014, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014, в задоволенні позовних вимог відмовлено, з мотивів правомірності прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, постановою Вищого адміністративного суду України від 11 серпня 2015 року, прийнятою в адміністративній справі № К/800/63206/14, касаційну скаргу ТОВ "Вінкрон" задоволено, а рішення судів попередніх інстанцій скасовано ( а.с. 11-14 ). Прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог та визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області від 26.06.2014 №, яким позивачу зменшено від'ємне значення сум податку на додану вартість в сумі 742853,00 грн.

На виконання судового рішення позивачем 21.09.2015 подано податкову декларацію з ПДВ ( а.с. 115 - 117 ) з відображення в рядку 22.1 суми від'ємного значення ПДВ в сумі 742853 грн. Також, позивачем 02.10.2015 року до відповідачів подано відповідні заяви щодо відновлення в податковому обліку та звітності незаконно зменшеного від'ємного значення суми ПДВ та включення суми 742853 грн. в розрахунок реєстраційної суми, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні в системі електронного адміністрування ПДВ (а.с. 7, 142, 148 ).

Проте, відповідачі своєчасно не забезпечили відображення відповідних показників у системі електронного адміністрування ПДВ.

Листом №1419/10/02-32-10-00 від 28.10.2015 Головне управління ДФС у Вінницькій області повідомило позивача, що Законом України від 16.07.2015 №643-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість" внесено зміни до пункту 34 підрозділу 2 розділу XX ПКУ в частині формування реєстраційної суми. Відповідно до цих змін обнуління та збільшення реєстраційної суми станом на 01.07.2015 проведено ДФС України в автоматичному режимі (а.с. 8 - 9, 141 - 150 ).

Не погодившись із зазначеною відмовою та вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів по незабезпеченню автоматичного збільшення суми, на яку ТОВ "Вінкрон" має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким запроваджено нові правила функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

Так, система електронного адміністрування податку на додану вартість запроваджена поетапно відповідно до пункту 35 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України:

- з 1 січня до 1 липня 2015 року - у тестовому режимі;

- з 1 липня 2015 року - на постійній основі.

Основні принципи функціонування системи електронного адміністрування ПДВ визначено статтею 200-1 розділу V Податкового кодексу України.

На виконання приписів вказаної норми Податкового кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569 "Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість" ( далі - Порядок №569 ) було затверджено Порядок електронного адміністрування ПДВ, яким визначено механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, особливості складання податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків.

Відповідно до п. 2 Порядку №569 рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти з власного поточного рахунка у сумі, необхідній для досягнення розміру суми, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань. Кошти з такого рахунка підлягають перерахуванню до бюджету та/або на спеціальний рахунок.

Електронний рахунок відкривається платнику податку Казначейством автоматично на безоплатній основі (п.4 Порядку №569).

Відповідно до п. 200-1.5 ст. 200-1 ПК України кошти з електронного рахунка платника ПДВ перераховуються Казначейством в автоматичному режимі виключно до:

- державного бюджету;

- на рахунок, відкритий у банку та/або органі Казначейства сільськогосподарськими підприємствами - суб'єктами спеціального режиму оподаткування, визначений ст. 209 ПК України, для акумулювання сум податку, що нараховуються на вартість поставлених ними сільськогосподарських товарів (послуг), у порядку, передбаченому ст. 209 ПК України;

- на поточний рахунок платника податку за його заявою у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов'язань.

Протягом дії системи електронного адміністрування ПДВ у тестовому режимі платники податку самостійно зараховують на такі електронні рахунки кошти з власних поточних рахунків, відкритих у банківських установах, у сумах, необхідних для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з цього податку, задекларованих ними в податковій звітності з ПДВ.

З 01 липня 2015 року на рахунки в системі електронного адміністрування ПДВ платники податку зараховують також кошти у сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 ПК України та надає право для реєстрації в Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування.

Пунктом 34 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України встановлено, що станом на третій робочий день після дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість" зареєстрованим платникам податку значення суми податку (позитивне або від'ємне), на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначене пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, та значення усіх її складових, визначених цим Кодексом, дорівнюють нулю, крім значень її складових SНаклОтр, SНаклВид та SМитн, що були сформовані починаючи з 1 липня 2015 року. Зареєстрованим платникам податку таке значення автоматично збільшується контролюючим органом:

4) до 31 липня 2015 року для платників податків, що застосовують звітний (податковий) період місяць, без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з податку на додану вартість, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за червень 2015 року. На таку суму платником податку збільшується розмір суми податкового кредиту за звітний (податковий) період (липень 2015 року).

Алгоритм дій ДФС після закінчення перехідного періоду, зазначеного в пункті 1 Порядку № 568, визначений в п. 9-2 цього Порядку.

За змістом приписів п. 10 Порядку № 569 ДФС : 1) обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі; 2) оприлюднює на офіційному веб-сайті алгоритми обрахунку показників формули обчислення зазначеної суми та джерела їх формування.

Судом встановлено, що контролюючий орган, після початку роботи системи у штатному режимі на постійній основі, отримавши від позивача 21.09.2015 податкову декларацію з ПДВ ( а.с. 15 - 117 ) та лист від 02.10.2015 ( а.с. 7 ) з відомостями щодо збільшення суми, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні в системі електронного адміністрування ПДВ, що ґрунтуються на рішенні Вищого адміністративного суду України від 11.08.2015 року в адміністративній справі №К/800/63206/14, яким скасовано податкове повідомлення - рішення від 26.06.2014 №, на підставі якого було зменшено розмір від'ємного значення ПДВ в сумі 742853 грн., своєчасно не забезпечив відображення відповідних показників у системі електронного адміністрування ПДВ.

При цьому, доводи контролюючого органу щодо неможливості та безпідставності відображення відповідних змін є необґрунтованими та спростовуються відсутністю проведеної відповідачами камеральної перевірки та винесеного рішення про невизнання даних поданої податкової декларації.

На думку суду, платником податків обрано повністю правомірний спосіб захисту порушеного права, однак, враховуючи роботу на постійній основі системи електронного адміністрування ПДВ на час подання відповідних відомостей, платник податків реалізуючи правомірну поведінку розраховував на відображення в системі електронного адміністрування відповідних змін, що забезпечило б йому право виписки податкових накладних без здійснення поповнення рахунку у фінансовій установі.

30 липня 2015 року Державна фіскальна служба України повідомила план заходів ДФС для забезпечення реалізації норм Закону України №643-VІІІ з удосконалення СЕА, в розділі ІІІ якого передбачено обнулення показників та перерахунок суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкову накладну/розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), для зареєстрованих платників податку, зокрема:

- з 00 годин 00 хвилин 3 серпня 2015 року (на початок третього робочого дня після дня набрання чинності Законом №643) ДФС буде проведено обнулення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкову накладну/розрахунок коригування в ЄРПН ("СУМА"Накл), сформовану відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 та пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, та значення усіх її складових, визначених Податковим кодексом України, крім показників "СУМА"НаклОтр, "СУМА"Митн та "СУМА"НаклВид, що були сформовані, починаючи з 1 липня 2015 року;

- протягом 3 серпня 2015 року (третього робочого дня після дня набрання чинності Законом №643) сума "СУМА"Накл зареєстрованим платникам податку збільшиться на:

- суму від'ємного значення податку, непогашеного станом на 01.07.2015 та задекларованого платником у рядках 24 та 31 податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року;

- на кінець третього робочого дня після дня набрання чинності Законом №643 сума податку, на яку платник має право зареєструвати податкову накладну/розрахунок коригування в ЄРПН ("СУМА"Накл), буде обрахована на підставі оновлених значень усіх її складових та інших показників, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 2001.3 статті 2001 Податкового кодексу України.

При цьому, планом заходів окремо зазначено, що у зв'язку із переведенням роботи системи електронного адміністрування ПДВ в штатний режим:

- починаючи з 04 серпня 2015 року реєстрація в ЄРПН податкових накладних та розрахунків коригування, складених до 1 липня 2015 року, здійснюватиметься без обмеження сумою "СУМА"Накл.

Наведене свідчить про те, що система електронного адміністрування ПДВ організована на централізованому рівні ДФС України, на цьому ж рівні відбувається і автоматичне обчислення реєстраційної суми щоразу при зміні значення будь-якого з показників формули.

На уточнюючі запитання суду в судовому засіданні представниками відповідачів надано пояснення, що право на збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та відображення у витягу з системи електронного адміністрування має лише Державна фіскальна служба України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області не наділена повноваженнями щодо внесення будь-яких змін до системи електронного адміністрування ПДВ, отже, у даному випадку відсутня протиправна бездіяльність зазначеного відповідача щодо не включення в розрахунок в системі електронного адміністрування ПДВ суми податку, на яку позивач, як платник податку, має право зареєструвати податкові накладні, про що останній просив у своєму зверненні від 02 жовтня 2015 №2/144 ( а.с. 7, 141 - 150 ).

Разом з тим суд зауважує, що на час розгляду даної справи порушені права позивача не були відновлені, що підтверджується витягом з системи електронного адміністрування ПДВ ( а.с. 140 ).

На думку суду, Державна фіскальна служба України, не забезпечивши своєчасне відображення у системі електронного адміністрування ПДВ заявлених позивачем 2 жовтня 2015 року відомостей, порушила статтю 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції", а саме право на мирне володіння своїм майном, що також є невід'ємним правом на повагу до своєї власності.

Так, відповідно до статті 1 Протоколу 1 кожна юридична особа має право на мирне володіння своїм майном. Конвенція, залишаючи за державною владою велику свободу відносно рішень в сфері економічної та соціальної політики, підтверджує, що таке вручання в гарантовані права не буде довільним.

Мирне володіння означає, що порушення принципу, встановленому у першому реченні, може мати місце і за відсутності прямого або фізичного втручання у право власності. Так, наприклад, порушення може мати форму позбавлення можливості використати власність, ненадання дозволів, або інших форм перешкоджання реалізації права власності, що є наслідком застосування законодавства або заходів органів державної влади (рішення Європейського суду у справі Wiggins v. Unated Kingdom Appl. 7456/76 (1976)).

Суд констатує, що не відображення ДФС реальних показників фінансової звітності позивача у відповідній системі електронного адміністрування фактично призводить до негативного впливу на господарську діяльність позивача, оскільки по першій події унеможливлюється реєстрація податкових накладних, маючи по факту значну суму переплати по податкових зобов'язаннях позивач не має можливості вилучати з обігу грошові кошти.

Суд зазначає про недотримання ДФС в даному випадку розумної співрозмірності між використаними засобами та тією метою, на яку була направлена міра, що обмежила позивача у реалізації права власності на своє майно, примусила змінити напрямок його використання задля забезпечення сталої господарської діяльності.

На думку суду, суб'єктом владних повноважень також порушено принцип захисту обґрунтованих сподівань (reasonable expectations), який тісно пов'язаний із принципом юридичної визначеності (legal certainty) і є невід'ємним елементом принципу правової держави та верховенства права. Як зазначено у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу пов'язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

Виходячи з заявлених позовних вимог та враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що не забезпечивши своєчасне відображення у системі електронного адміністрування ПДВ заявлених позивачем 21.09.2015 ( а.с. 115 - 117 ) та 02.10.2015 ( а.с. 7 ) відомостей щодо збільшення реєстраційної суми, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні в системі електронного адміністрування ПДВ, що ґрунтуються на рішенні Вищого адміністративного суду України від 11.08.2015 року в адміністративній справі №К/800/63206/14, яким скасовано податкове повідомлення - рішення від 26.06.2014 №, на підставі якого було зменшено розмір від'ємного значення ПДВ в сумі 742853 грн., ДФС діяла необґрунтовано та неправомірно, чим порушила вимоги чинного податкового законодавства та передбачені статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України принципи, що дає суду підстави задовольнити позовні вимоги у частині, що звернуті до Державної фіскальної служби України.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать, що відповідні положення відповідачем - Державною фіскальною службою України дотримані не були, що у свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

За правилами, встановленими статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За викладених обставин, позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України по незабезпеченню автоматичного збільшення суми, на яку товариство з обмеженою відповідальністю «Вінкрон» має право реєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення за квітень 2014 року в розмірі 742853 грн. у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку товариство з обмеженою відповідальністю «Вінкрон» має право реєструвати податкові накладні у Єдиному реєстрі податкових накладних на величину від'ємного значення за квітень 2014 року в розмірі 742853 грн. та відобразити відповідне збільшення у витягу з системи електронного адміністрування ПДВ.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вінкрон" ( ) понесені судові витрати (судовий збір) в сумі 1378,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Заброцька Людмила Олександрівна

Судді Бошкова Юлія Миколаївна

Воробйова Інна Анатоліївна