Справа № 815/4231/15
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/4231/15

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Свида Л. І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідачів Бачерікової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 4 листопада 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС та Державної фіскальної служби України про скасування наказів та поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської митниці ДФС (далі Одеська митниця ДФС) та Державної фіскальної служби України (далі ДФС України). З урахуванням заяви про уточнення позову позивач просив визнати протиправними та скасувати наказ ДФС України від 17 липня 2015 року № 513 в частині звільнення позивача з посади заступника начальника Одеської митниці ДФС, наказ Одеської митниці ДФС від 21 липня 2015 року № 714-о, а також поновити його на посаді заступника начальника Одеської митниці ДФС (т. 2 а. с. 31-35).

В обґрунтування позову зазначалось, що наказом ДФС України від 16 січня 2015 року № 118-о позивача в порядку переведення призначено на посаду заступника начальника Одеської митниці ДФС. Наказами ДФС України від 16 січня 2015 року № 119-о, від 16 лютого 2015 року № 566-о, від 13 березня 2015 року № 850-о та від 9 квітня 2015 року № 1107-о на позивача було покладено виконання обов'язків начальника Одеської митниці з 17 січня 2015 року по 14 травня 2015 року. На виконання розпорядження ДФС України від 3 червня 2015 року № 144-р «Про проведення перевірки» з 4 по 19 червня 2015 року робочою групою у складі працівників ДФС України та територіальних органів проведено перевірку організації роботи Одеської митниці ДФС. На підставі акта перевірки від 19 червня 2015 року № 1123/99-99-14, доповідної записки Департаменту внутрішнього аудиту та контролю від 17 липня 2015 року № 1329/99-99-14-01-01-18 та пояснень ОСОБА_1, наказом ДФС України від 17 липня 2015 року за № 513 на підставі ст. 147 Кодексу законів про працю України позивача звільнено з посади заступника начальника Одеської митниці ДФС. 21 липня 2015 року Одеською митницею ДФС видано наказ № 714-о «Про оголошення наказу ДФС України від 17 липня 2015 року за № 513 «Про результати перевірки Одеської митниці ДФС». На думку позивача, названі накази відповідачів є протиправними та підлягають скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 4 листопада 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано наказ Одеської митниці ДФС від 21 липня 2015 року № 714-о, а також наказ ДФС України від 17 липня 2015 року № 513 в частині звільнення позивача з посади заступника начальника Одеської митниці ДФС. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Одеської митниці ДФС. Допущено до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Одеської митниці ДФС.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник Одеської митниці ДФС в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, і, крім того, судом порушено норми матеріального та процесуального права, а саме ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 147 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 10 та 14 Закону України «Про державну службу». Так, на думку апелянта, судом не враховано, що порушення та недоліки у роботі, виявлені під час перевірки, призвели до невиконання завдань, покладених на митницю. При цьому ці порушення та недоліки стали можливими внаслідок неналежного виконання своїх службових обов'язків в. о. начальника Одеської митниці ДФС ОСОБА_1, а тому у керівника ДФС України були передбачені ст. 147 Кодексу законів про працю України підстави для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, виступи представника відповідачів в підтримку апеляційної скарги, а також позивача та його представника про залишення оскарженого судового рішення без змін, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що наказом ДФС України від 16 січня 2015 року № 118-о ОСОБА_1 в порядку переведення призначено на посаду заступника начальника Одеської митниці ДФС (т. 2 а. с. 70).

Наказами ДФС України від 16 січня 2015 року № 119-о, від 16 лютого 2015 року № 566-о, від 13 березня 2015 року № 850-о та від 9 квітня 2015 року № 1107-о на позивача було покладено виконання обов'язків начальника Одеської митниці в період з 17 січня 2015 року по 14 травня 2015 року (т. 2 а. с. 27-30).

На виконання розпорядження ДФС України від 3 червня 2015 року № 144-р «Про проведення перевірки» з 4 по 19 червня 2015 року робочою групою у складі працівників ДФС України та територіальних органів проведено перевірку організації роботи Одеської митниці ДФС, за результатами якої складено акт від 19 червня 2015 року за № 1123/99-99-14 (т. 2 а. с. 74-108).

На підставі акта перевірки, доповідної записки Департаменту внутрішнього аудиту та контролю від 17 липня 2015 року за № 1329/99-99-14-01-01-18 та пояснень ОСОБА_1, наказом ДФС України від 17 липня 2015 року за № 513 позивача звільнено з посади заступника начальника Одеської митниці ДФС на підставі ст. 147 Кодексу законів про працю України за незабезпечення належного виконання службових обов'язків, організації роботи та контролю за діяльністю підпорядкованих підрозділів, що призвело до незабезпечення ефективної організації роботи митниці, не донарахування митних платежів, зокрема, при перевірці правильності визначення митної вартості товарів під час здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, порушення вимог п. п. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 631, п. п. 2.4-2.5 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 13.07.2012 року № 362, Алгоритму відпрацювання ризикових суб'єктів господарювання у рамках операції «Легальний товар», затвердженого наказом ДФС України від 02.10.2014 року № 158, незалежної організації ведення ПІК «Електронний журнал обліку контейнерів», затвердженого наказом Південної митниці від 28.09.2009 року № 869, розпорядження Південної митниці Міндоходів від 11.07.2014 року № 54/01-р «Про облік контейнерів в Південній митниці Міндоходів» (т. 1 а. с. 11 -19).

Наказом Одеської митниці ДФС від 21 липня 2015 року № 714-о оголошено наказ ДФС України від 17.07.2015 року № 513-о «Про результати перевірки Одеської митниці ДФС», відповідно до якого ОСОБА_1 на підставі ст. 147 Кодексу законів про працю України 21 липня 2015 року звільнено із займаної посади заступника начальника Одеської митниці ДФС (т. 1 а. с. 9-10).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що викладені в наказі ДФС України від 17 липня 2015 року № 513 факти порушення позивачем трудової дисципліни, як заступником начальника Одеської митниці ДФС та в. о. начальника названої митниці в період з 17 січня по 14 травня 2015 року, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Так, відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно ст. 40 названого Кодексу трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:

- змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;

- виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці;

- систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення;

- прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

- нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв'язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності;

- поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу;

- появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння;

- вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу;

- призову або мобілізації власника - фізичної особи під час особливого періоду.

Статтею 41 Кодексу визначено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках:

- одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами;

- винних дій керівника підприємства, установи, організації, внаслідок чого заробітна плата виплачувалася несвоєчасно або в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати;

- винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу;

- вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи;

- перебування всупереч вимогам Закону України «Про запобігання корупції» у прямому підпорядкуванні у близької особи;

- припинення повноважень посадових осіб.

Системний аналіз наведених вище положень Кодексу законів про працю України свідчить про те, що передбачене ст. 147 КЗпП України стягнення у вигляді звільнення може бути застосовано до працівника виключно за наявності однієї з підстав для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, визначеної статтями 40 та 41 Кодексу. При цьому в наказі про звільнення працівника має бути зазначено конкретну підставу розірвання трудового договору з посиланням на відповідні пункт та частину статті 40 або статті 41 КЗпП України.

Як встановлено матеріалами справи, на виконання розпорядження ДФС України від 3 червня 2015 року № 144-р «Про проведення перевірки» з 4 по 19 червня 2015 року робочою групою у складі працівників ДФС України та територіальних органів проведено перевірку організації роботи Одеської митниці ДФС. За результатами перевірки складено акт від 19 червня 2015 року за № 1123/99-99-14 (т. 2 а. с. 74-108). Крім того, Департаментом внутрішнього аудиту та контролю ДФС України складено доповідну записку від 17 липня 2015 року за № 1329/99-99-14-01-01-18 (т. 2 а. с. 140-147).

В акті перевірки та в доповідній записці зазначено про окремі недоліки та порушення в організації митного контролю й митного оформлення товарів, транспортних засобів, боротьби з контрабандою та протидії митним правопорушенням в Одеської митниці ДФС, та запропоновано, зокрема, звільнити із займаної посади заступника начальника Одеської митниці ДФС ОСОБА_1.

Матеріалами справи також встановлено, що наказом ДФС України від 17 липня 2015 року за № 513 на підставі ст. 147 Кодексу законів про працю України ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника Одеської митниці ДФС.

Проте, в порушення наведених вище положень КЗпП України в названому наказі не міститься посилання на будь-яку з підстав для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, визначеної статтями 40 та 41 названого Кодексу.

За таких обставин, названий наказ ДФС України в частині звільнення позивача з посади заступника начальника Одеської митниці ДФС не є правомірним, що є підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Крім того, як зазначено в описовій частині оскарженого наказу, проведеною перевіркою встановлено, що позивачем не забезпечено виконання індикативних показників доходів з єдиного збору, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України, за січень - травень 2015 року - 95 %, зокрема, у січні - на 80 % (відставання - 371,4 тис. грн.), у лютому - 87,4 % (відставання - 347,7 тис. грн.), у березні - 87,3 % (відставання - 77,1 тис. грн.), у квітні - 86 % (відставання - 358,6 тис. грн.).

Разом з цим, з акту перевірки від 19 червня 2015 року вбачається, що невиконання індикативних показників за 5 місяців 2015 року спостерігалися лише по єдиному збору, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України (т. 2 а. с. 157).

З названого акту також вбачається, що Одеською митницею ДФС України на виконання відповідних наказів про індикативні показники доходів, доведених наказами ДФС України від 13 січня 2015 року № 3, від 9 лютого 2015 року № 69 зі змінами згідно наказу ДФС України від 18 березня 2015 року № 186, від 14 квітня 2015 року № 271 зі змінами згідно наказу ДФС України від 27 травня 2015 року № 373 забезпечено надходження податків і зборів до Державного бюджету на загальну суму 7019 млн. грн., що на 3162,4 млн. грн. більше відповідного показника 2014 року та склало 107,8 % виконання індикативного показника (6511,1 млн. грн.) (т. 2 а. с. 156).

При цьому, як встановлено поясненнями позивача, не спростованими стороною відповідачів, у порівнянні до відповідного періоду минулого року надходження єдиного збору за 5 місяців 2015 року збільшились на 22 % або на 2,1 млн. грн..

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України» єдиний збір встановлюється щодо транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, визначених у статті 5 цього Закону, які перетинають державний кордон України, і справляється за здійснення у пунктах пропуску через державний кордон України відповідно до законодавства України санітарно-епідеміологічного, ветеринарно-санітарного, фітосанітарного, екологічного контролю товарів (у тому числі у формі попереднього документального контролю) та радіологічного контролю товарів і транспортних засобів, за проїзд транспортних засобів автомобільними дорогами України та за проїзд автомобільних транспортних засобів з перевищенням встановлених розмірів загальної маси, осьових навантажень та (або) габаритних параметрів.

Єдиний збір справляється одноразово залежно від режиму переміщення (ввезення, транзит) за єдиним платіжним документом в залежності від виду, місткості або загальної маси транспортних засобів.

Таким чином, в зазначеній частині наказу ДФС України про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності наведені лише статистичні дані по названому напрямку діяльності, однак будь-яких конкретних порушень в діяльності Одеської митниці ДФС не наведено, а відтак вказані дані не можуть бути підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника названої митниці.

В описовій частині названого наказу також зазначено про неналежне виконання позивачем службових обов'язків заступника начальника митниці, оскільки при митному оформленні не проводилося порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митному органі інформацією попередніх декларацій, зокрема, щодо ТОВ «Мітгард» (МД від 30 січня 2015 року № 500070005/2015/195) та ТОВ «Дану Інвестмент» (МД від 28 січня 2015 року № 500070005/2015/181).

Разом з цим, відповідно до п. п. 2.1.3, 2.1.4 п. 2.1 Розділу ІІ Регламенту Одеської митниці ДФС, затвердженого наказом Одеської митниці ДФС від 31 грудня 2014 року № 63, начальник митниці розподіляє обов'язки між своїми заступниками, які забезпечують виконання повноважень відповідно до затвердженого розподілу обов'язків (т. 5 а. с. 201-243).

Матеріалами справи встановлено, що наказом Одеської митниці ДФС від 23 лютого 2015 року за № 85 на позивача покладено обов'язки координації роботи митних постів «Білгород-Дністровський», «Котовський», «Роздільна», «Ізмаїл» (т. 2 а. с. 36).

Як вбачається з акту перевірки, в останньому наведені факти ймовірного невірного визначення митної вартості товарів ТОВ «Мітгард» та ТОВ «Дану Інвестмент» при їх митному оформленні на митному посту «Григорівка» (т. 2 а. с. 204-206), організація координації роботи якого не покладалася на позивача.

Таким чином, названі ймовірні порушення не можуть бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

В описовій частині наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності також зазначено, що ОСОБА_1 не забезпечено контроль за митним оформленням товарів за наявності невідповідностей у документах у попередніх деклараціях та тих, згідно з якими здійснюється випуск товарів у вільний обіг, зокрема, в акті перевірки зазначено про зменшення рівня митної вартості порівняно з попередніми деклараціями у зв'язку із зменшенням фактурної вартості або збільшенням ваги нетто товарів ТОВ «Діалсервіс» під час митного оформлення за МД від 27 жовтня 2014 року № 500080005/2014/1614 на митному посту «Білгород-Дністровський», що може свідчити про недостовірність поданих документів та ймовірно спричинило різницю митних платежів порівняно з фактично сплаченими.

Таким чином, вказані можливі порушення пов'язані із подією, що мала місце у жовтні 2014 року.

Проте, як встановлено матеріалами справи, позивача призначено на посаду заступника начальника Одеської митниці ДФС в порядку переведення лише наказом ДФС України від 16 січня 2015 року, що виключає його відповідальність за події, що мали місце до моменту призначення на посаду.

В оскарженому наказі також зазначено, що Одеською митницею ДФС не усунуті порушення, виявлені перевіркою у 2013 році, щодо забезпечення належного контролю за виконанням ПАТ «Одеський НПЗ» умов зовнішньоекономічного контракту про переробку давальницької сировини (нафти та вуглеводів) на митній території України, зокрема, за обсягом виходу продуктів, що утворюються в результаті переробки товарів на митній території України. Строк переробки товарів закінчився у квітні 2014 року. Митні декларації з метою оформлення у митному режимі імпорту вуглеводної сировини, яка використовувалась як паливо для виробничих потреб, не подано. Протоколи про порушення митних правил за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 480 Митного кодексу України, не складалися.

Як вбачається з акту перевірки, вказані порушення відбулися у період 2013-2014 років, тобто до призначення позивача на посаду.

При цьому, з пояснень позивача, які не спростовані стороною відповідачів, вбачається, що у червні 2014 року в рамках кримінального провадження на підставі ухвали суду слідчим МВС України вилучені у Південної митниці Міндоходів усі матеріали, що стосуються питання переробки нафти сирої ПАТ «Одеський НПЗ», у зв'язку з чим документування будь-яких порушень митного законодавства, викладених в акті перевірки та в оскаржуваному наказі, було неможливим (т. 3 а. с. 61).

Крім того, згідно наказу Одеської митниці ДФС від 23 лютого 2015 року № 85 обов'язок координації роботи митного поста «Одеса - порт», компетенція якого розповсюджується на територію нафторайону Одеського морського торговельного порту та пов'язані з ним бази зберігання, перевалки нафти та нафтопродуктів, на територію нафтопереробного заводу ПАТ «Одеський НПЗ», був покладений на заступника начальника Одеської митниці ДФС Погоріловського О.Д..

За таких даних, наведені порушення не можуть бути підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Одеської митниці ДФС.

В описовій частині оскарженого наказу ДФС України також зазначено, що при створенні зони митного контролю на території резервуарного парку ТОВ «Укрлоудсистем» не забезпечено контроль за використанням транзитного скрапленого газу, що зберігається в резервуарах (по 80 т кожен), які сполучені з резервуарами, що знаходяться поза зоною митного контролю, спільним трубопроводом, що може призвести до контрабандного потрапляння скрапленого газу в резервуари, що знаходяться поза зоною митного контролю.

З акта перевірки вбачається, що згідно із службовою запискою начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста «Одеса - порт» Лобковського І.А. у митниці наявна оперативна інформація, що кожного дня з території ТОВ «Укрлоудсистем» автоцистернами вивозиться близько 80 т скрапленого газу, що практично співпадає з кількістю транзитного скрапленого газу, що декларується як природні втрати скрапленого газу, маса якого внаслідок його властивостей зменшується при перевезенні. При цьому, за інформацією Одеської митниці, у підприємства відсутні надходження скрапленого газу з митної території України у відповідних обсягах.

Відповідно до ч. 1 ст. 490 Митного кодексу України протокол про порушення митних правил мають право складати посадові особи, які відповідно до посадових інструкцій уповноважені здійснювати митний контроль, митне оформлення і пропуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України і які безпосередньо виявили порушення митних правил.

Згідно п. 3.3.1 розділу 3 Положення про відділ митного оформлення № 5 митного поста «Одеса - порт», затвердженого в. о. начальника митниці Погоріловським О.Д., до функцій начальника відділу належить здійснення керівництва діяльністю та організації роботи Відділу відповідно до розпорядчих актів ДФС, Митниці, положення про Митний пост та положення про Відділ.

В п. п. 2.2.33.3 та 2.2.33.1 названого Положення вказано, що однією із основних функцій є організація та проведення в межах зони діяльності Митного поста заходів із запобігання, виявлення та припинення незаконного переміщення через митний кордон України товарів, транспортних засобів комерційного призначення, у тому числі поза пунктом пропуску на Державному кордоні України, та проведення переглядів товарів, які пройшли митний контроль та/або митне оформлення. Однією із основних функцій також є організація та участь у проведенні спеціальних заходів та операцій із запобігання незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, у тому числі шляхом проведення оглядів (переоглядів) товарів, транспортних засобів, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду).

Таким чином, Лобковський І.А., як начальник відділу, мав достатньо функцій та повноважень по виявленню та документуванню фактів порушення митних правил.

На підставі ч. 1 ст. 494 Митного кодексу України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Разом з цим, начальником відділу митного оформлення № 5 митного поста «Одеса - порт» не було складено жодного протоколу про порушення митних правил ТОВ «Укрлоудсистем».

У названій частині акту також зазначено, що розпорядженням Одеської митниці ДФС від 29 травня 2015 року за № 63-р, з метою встановлення обсягів скрапленого газу, що перебуває під митним контролем, з 2 по 9 червня 2015 року призначено проведення інвентаризації резервуарного парку ТОВ «Укрлоудсистем» (т. 2 а. с. 210).

Як встановлено матеріалами справи, за результатами інвентаризації складено акт від 11 червня 2015 року про проведення інвентаризації товарів (скрапленого газу), які знаходяться в резервуарах ТОВ «Укрлоудсистем», згідно якого встановлено наявність у резервуарах названого товариства не облікованого скрапленого газу в обсязі 58,949 тонн.

Проте, згідно акту від 11 жовтня 2014 року похибка вимірювання складає 1,2 % (т. 3 а. с. 31).

Отже, сумарна похибка вимірювань наявними технічними засобами терміналу для резервуарів склала 80229 кг.

За таких даних, різниця між фактичними залишками вантажу та його документальними залишками знаходиться в межах похибки вимірювань.

Крім того, згідно службової записки заступника начальника управління - начальника відділу провадження у справах про порушення митних правил управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС Єршова Р.В., в Одеській митниці ДФС відсутні відомості про те, що надлишок товару стався внаслідок протиправних дій осіб, а не з інших підстав, у зв'язку з чим відсутні підстави для складання по вказаним в акті від 11 червня 2015 року про проведення інвентаризації обставинам протоколу про порушення митних правил.

Із врахуванням викладеного, відсутні підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за не забезпечення митного контролю на території резервуарного парку ТОВ «Укрлоудсистем».

В описовій частині наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності також зазначено про перевищення митницею строків тимчасового зберігання товарів, які знаходяться під митним контролем, зокрема, зазначено, що контейнер № ТСNU9835650 у міжнародний пункт пропуску для морського сполучення «Одеський морський торговельний порт» прибув 1 грудня 2014 з товаром «тканина» вагою 25990 кг. Строк тимчасового зберігання під митним контролем закінчився, товар на склад митниці не передано, інформація про вжиті заходи відсутня. Аналогічні обставини мають місце по контейнерах №№ GLDU5588238, MRKU8057372, MSKU7231028, PONU0344531 та SCMU2012233, що прибули 24 листопада 2014 року. Заходи реагування митницею не вживались.

Відповідно до ч. 2 ст. 210 Митного кодексу України товари, вивантажені з судна в зону митного контролю на території морського, річкового порту, для митних цілей вважаються такими, що перебувають на складі тимчасового зберігання. При цьому договір на зберігання товарів не вимагається.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 238 названого Кодексу обов'язковій передачі органу доходів і зборів для зберігання підлягають товари, які до закінчення встановлених статтею 204 цього Кодексу строків тимчасового зберігання під митним контролем на складах тимчасового зберігання, складах організацій - отримувачів гуманітарної допомоги, митних складах не були задекларовані власником або уповноваженою ним особою до відповідного митного режиму або такі, що декларувалися, але щодо яких після закінчення строків зберігання під митним контролем двічі надавалася відмова у митному оформленні в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частинами 1, 3, 5 та 6 ст. 204 Кодексу визначено, що загальний строк тимчасового зберігання товарів під митним контролем становить 90 календарних днів.

Строк тимчасового зберігання товарів, зазначений у частині першій цієї статті, за заявою власника або уповноваженої ним особи може бути продовжений (але не більше ніж на 30 днів) органом доходів і зборів, за дозволом якого товари були розміщені на складі. Якщо особа, яка зберігає товари на складі тимчасового зберігання відкритого типу або митному складі відкритого типу, не є утримувачем цього складу, її заява про продовження строку тимчасового зберігання зазначених товарів попередньо погоджується з утримувачем складу. У разі відмови у продовженні строку тимчасового зберігання орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронній формі, повідомити власника товару або уповноважену ним особу про причини і підстави такої відмови.

Якщо товари, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем, декларувалися органу доходів і зборів, але щодо них після закінчення строків зберігання, зазначених у частинах першій - третій цієї статті, двічі надавалася відмова у митному оформленні в порядку, встановленому цим Кодексом, такі товари підлягають обов'язковій передачі власником або уповноваженою ним особою, утримувачем складу тимчасового зберігання, митного складу, організацією - отримувачем гуманітарної допомоги на склад органу доходів і зборів. Орган доходів і зборів встановлює строк для вивезення товарів із складу, виходячи з можливостей наявних засобів для транспортування цих товарів та навантажувально-розвантажувальної техніки.

Згідно із положеннями п. п. 5.1.2 п. 5.1 Порядку роботи складу митниці ДФС, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 627, процедура переміщення товарів на склад митного органу розпочинається з подання письмової заяви або повідомлення в електронній формі на ім'я керівника митниці утримувача складу тимчасового зберігання, складу організації - отримувача гуманітарної допомоги, митного складу та в установлених Кодексом випадках адміністрацією порту.

Разом з цим, Митним кодексом України та названим Порядком не визначено дії посадових осіб органу доходів і зборів у разі не вжиття власником або уповноваженою ним особою, утримувачем складу тимчасового зберігання, митного складу, організацією - отримувачем гуманітарної допомоги заходів щодо передачі таких товарів на склад митного органу, а саме у випадку, якщо не подано заяву або повідомлення.

Позивачем під час виконання обов'язків начальника митниці видано розпорядження від 9 лютого 2015 року за № 16/01-р «Щодо організації передачі товарів, строк тимчасового зберігання яких під митним контролем закінчився, до складів митниці», розпорядження від 17 березня 2015 року за № 27/01-р «Щодо надання інформації стосовно перебування товарів у зонах митного контролю місць прибуття», а також наказ від 29 квітня 2015 року за № 51-аг «Про призначення посадових осіб, відповідальних за дотримання строків зберігання товарів під митним контролем».

Таким чином, позивачем, як в. о. начальника Одеської митниці ДФС, були вчинені дії, спрямовані на усунення невизначеності порядку дій службових осіб митниці в разі не подання заяви або повідомлення утримувачем складу тимчасового зберігання, складу організації - отримувача гуманітарної допомоги, митного складу.

При цьому, як вбачається з пояснень ОСОБА_1, не спростованих стороною відповідачів, в Одеської митниці ДФС відсутні власні засоби для транспортування, навантажувально-розвантажувальна техніка та фінансування на організацію здійснення переміщення таких товарів на склади митного органу.

За таких даних, наведені в наказі порушення не можуть бути підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Одеської митниці ДФС, оскільки останнім вчинялись відповідні дії по названому напрямку.

В оскарженому наказі також зазначено про порушення позивачем Алгоритму відпрацювання ризикових суб'єктів господарювання у рамках операції «Легальний товар», затвердженого наказом ДФС України від 2 жовтня 2014 року № 158, при здійсненні 7 травня 2015 року митного оформлення товарів ТОВ «БК Бетонекс-Буд» за МД № 500060001/2015/009467.

Як вбачається з акту перевірки, листом ДФС України від 7 травня 2015 року за № 16326/7/99-99-22-06-01-17, на виконання вимог п. 2 названого Алгоритму, направлено на адресу Одеської митниці ДФС повідомлення про можливі ризики порушення законодавства України з питань державної митної справи ТОВ «БК Бетонекс-Буд». Серед пропозицій щодо мінімального переліку митних формальностей зазначено: перевірка документів та відомостей (101-1, 103-1, 105-2, 106-2, 115-7), направлення запитів (801-1), митний огляд (203-1), інші (911-1).

З названого акту також вбачається, що 7 травня 2015 року здійснено митне оформлення товарів за МД № 500060001/2015/009467, але митні процедури 106-2 (витребування документів, які підтверджують митну вартість) та 801-1 (направлення службової записки до підрозділу по боротьбі з порушеннями митних правил з метою розгляду питання щодо направлення запиту до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу, після завершення митного оформлення) не здійснено. Вказане орієнтування внесено до АСМО.

Відповідно до п. 2 Алгоритму відпрацювання ризикових суб'єктів господарювання у рамках операції «Легальний товар» повідомлення із застосуванням АІС «Управління документами» ДФС одночасно направляється на адресу Департаменту аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням та головним управлінням ДФС в областях, м. Києві, Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників (як за місцем реєстрації, так і за місцем митного оформлення суб'єкта ЗЕД), Головному оперативному управлінню та управлінню перевірок з окремих питань Департаменту податкового та митного аудиту для здійснення заходів відповідно до Алгоритму дій посадових осіб територіальних підрозділів ДФС щодо відпрацювання можливих порушень при подальшому переміщенні імпортованих товарів на митній території України (т. 5 а. с. 3-6).

Таким чином, до митниць ДФС повідомлення відповідно до п. 2 Алгоритму відпрацювання не доводиться.

Згідно п. 3 названого Алгоритму Департамент аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням після отримання повідомлення, зокрема, опрацьовує питання доцільності внесення інформації, яка міститься у повідомленні, до профілів ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Відповідальними особами за відпрацювання можливих порушень при подальшому переміщенні імпортованих товарів на митній території України Алгоритмом дій визначені підрозділи податкового та митного аудиту, територіальні підрозділи оперативних управлінь, територіальні підрозділи податкового та митного аудиту, територіальні слідчі підрозділи.

При цьому, митниці ДФС не визначені відповідальними особами Алгоритму дій.

Як вбачається з пояснень позивача, єдиним структурним підрозділом, який відповідно до Алгоритму відпрацювання ініціює направлення запитів до уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності поданих митницям документів, є управління митного аудиту Департаменту податкового та митного аудиту.

Матеріалами справи також встановлено, що згідно Регламенту Одеської митниці ДФС та наказу Одеської митниці ДФС від 23 лютого 2015 року за № 85 координацію роботи Управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням здійснює заступник начальника Одеської митниці ДФС Резнік І.М. (т. 2 а. с. 36).

З матеріалів справи також вбачається, що у 2015 році Департаментом аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням ДФС листами від 29 квітня 2015 року за № 15584/7/99-99-26-03-03-17 та від 30 квітня 2015 року за № 15819/7/99-99-26-03-03-17 митницю повідомлено про те, що незважаючи на численні запити про надання адміністративної допомоги у митних справах, направлені українською стороною у попередні періоди (2013-2015 роки), не одержано жодної відповіді митних органів КНР, у зв'язку з чим Департамент вважав недоцільним направлення запитів до митних органів КНР.

За таких даних, зазначені в оскарженому наказі висновки щодо неналежного виконання вимог п. 2 Алгоритму відпрацювання не можуть бути підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

В наказі ДФС України про результати перевірки Одеської митниці ДФС також зазначено про не проведення митницею належної роботі щодо розпорядження конфіскованим майном.

Питання розпорядження митним органом вилученим майном, щодо якого винесено рішення суду про конфіскацію, врегульовано положеннями Закону України «Про виконавче провадження», Порядком обліку, зберігання, оцінки вилученого митними органами майна, щодо якого винесено рішення суду про конфіскацію, передачі його органам державної виконавчої служби і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2001 року № 1724, та Порядком взаємодії органів державної виконавчої служби та митних органів при переданні майна, конфіскованого за рішеннями судів, та розпорядженні ним, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Державної митної служби України від 12 жовтня 2009 року за № 1833/5/943.

Названими нормативно-правовими актами передбачено, що розпорядження вилученим митними органами майном, щодо якого винесено рішення суду про конфіскацію, покладено на органи державної виконавчої служби, а митні органи здійснюють облік, зберігання, оцінку та передачу цього майна органам державної виконавчої служби, та лише у виняткових випадках наділені правом розпорядження названим майном.

Так, пунктом 11 Порядку № 1724 визначено, що майном, що швидко псується або має обмежений строк зберігання (овочі, фрукти та інша сільськогосподарська продукція; продукти харчування, строк вживання яких закінчується; живі квіти; продуктивна робоча і племінна худоба, птиця, кролі, бджоли та інші живі тварини тощо), мають право розпоряджатися в установленому законодавством порядку митні органи з урахуванням строку його придатності та фахових висновків спеціально уповноважених органів виконавчої влади, які здійснюють державний контроль і нагляд за якістю та безпечністю такої продукції.

Розпорядження вилученими митними органами і конфіскованими за рішеннями судів лікарськими та медичними препаратами, наркотичними засобами, психотропними речовинами, прекурсорами шляхом передачі їх для знищення чи утилізації, а також зброєю та боєприпасами шляхом передачі органам МВС здійснюється митними органами за дорученням державних виконавців у порядку, встановленому законодавством.

Знищення, утилізація або промислова переробка майна здійснюється за попередньою оцінкою, проведеною митним органом, згідно з Порядком розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 року № 985.

Спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації передаються митницями Центральному управлінню Служби безпеки України, підпорядкованим йому регіональним органам для подальшого зберігання, знищення або використання в інтересах державної безпеки.

Проте, в оскарженому наказі не зазначено конкретних порушень стосовно не проведення позивачем належної роботі щодо розпорядження конфіскованим майном, тобто не зазначено в яких діях чи бездіяльності ОСОБА_1 наявні порушення, що можуть бути підставою для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, як вбачається з пояснень ОСОБА_1, які не спростовані стороною відповідачів, протягом 6 місяців 2015 року Одеською митницею ДФС до органів ДВС передано конфіскованого за рішеннями судів майна на загальну суму 12471733 грн. 13 коп., що свідчить про виконання позивачем своїх обов'язків по даному напрямку.

За таких даних, відсутні підстави для звільнення позивача з посади заступника начальника Одеської митниці ДФС за не проведення Одеською митницею ДФС належної роботи щодо розпорядження конфіскованим майном.

В оскарженому наказі також зазначено, що митницею передано на зберігання товари на склади підприємств, з якими термін дії договорів про надання послуг відповідального зберігання закінчився, зокрема, у ТОВ НДКМЦ «Оптимус» зберігаються товари на загальну суму 11527,96 тис. грн., ТОВ «Скай-Лайн» - 3837,37 тис. грн., ПП «Ніка» - 3914,15 тис. грн., ПП «Роял Трейд Імпекс» - 336,63 тис. грн., ТОВ «Трейлер-Південь» - 329,29 тис. грн., ТОВ «МСК ІВТ Термінал» - 822,64 тис. грн..

Як встановлено матеріалами справи, Південною митницею Міндоходів у 2014 році укладені договори про надання послуг відповідального зберігання з ТОВ НДКМЦ «Оптимус», ТОВ «Скай-Лайн», ПП «Ніка», ПП «Роял Трейд Імпекс», ТОВ «Трейлер-Південь», ТОВ «Карпол Трейдінг», ТОВ «МСК ІВТ Термінал» (т. 6 а. с. 23-77).

При цьому, відповідно до п. 11 названих договорів, термін дії надання послуг встановлений до 31 грудня 2014 року або до повного виконання зобов'язань Сторонами за Договором (повне надання послуг, повний розрахунок за надані послуги).

Згідно ч. 2 ст. 252 Цивільного кодексу України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Таким чином, відповідно до умов зазначених договорів та додаткових угод до них, термін дії договору в частині надання послуг спливає після повного виконання зобов'язань сторонами (повне надання послуг, повний розрахунок за надані послуги).

Із врахуванням викладеного, вказані вище договори відповідального зберігання є чинними і термін їх дії не закінчився, а відтак товари, які були передані на зберігання у 2014 році, продовжують знаходитись на відповідальному зберіганні таких підприємств-складів митного орану на підставі чинних договорів.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у 2015 році митницею були укладені додаткові угоди про надання відповідального зберігання з ТОВ НДКМЦ «Оптимус», ТОВ «Скай-Лайн», ПП «Роял Трейд Імпекс», ТОВ «Трейлер-Південь», відповідно до п. 1 яких встановлений термін дії до 31 травня 2015 року або до повного виконання зобов'язань Сторонами за Договором (повне надання послуг, повний розрахунок за надані послуги) (т. 6 а. с. 78-83).

При цьому з пояснень позивача, які не спростовані стороною відповідачів, вбачається, що в 2015 році Одеською митницею ДФС не здійснювалось розміщення товарів на склади підприємств, перелік яких наведений в акті від 19 червня 2015 року.

Таким чином, відсутні підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за незабезпечення передачі товарів зі складів названих вище підприємств.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи оскаржений наказ ДФС України від 17 липня 2015 року № 513 в частині звільнення позивача з посади заступника начальника Одеської митниці ДФС із врахуванням наведених положень ч. 3 ст. 2 КАС України, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість названого наказу, оскільки наведені в наказі недоліки в роботі Одеської митниці ДФС не можуть бути підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника названої митниці.

Апеляційний суд відхиляє посилання в апеляційній скарзі на безпідставне незастосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень ст. ст. 10 та 14 Закону України «Про державну службу», оскільки, як вбачається зі змісту оскаржених наказів відповідачів та наданих доказів, на підставі яких видано ці накази, в останніх, незважаючи на перебування позивача на державній службі, не містяться посилання на Закон України «Про державну службу», що свідчить про безпідставне незастосування положень цього Закону при притягненні ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності саме стороною відповідачів.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності) дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює. До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Оскільки передбачене ст. 147 КЗпП України звільнення державного службовця за порушення трудової дисципліни є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення, за наявності підстав для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, неможливість застосування до посадової особи митної служби більш м'яких дисциплінарних стягнень повинно бути мотивованим, що не дотримано ДФС України в оскарженому наказі.

На підставі викладеного, висновок суду першої інстанції про скасування оскаржених наказів відповідачів та поновлення позивача на посаді заступника начальника Одеської митниці ДФС, є правильним.

Враховуючи, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову окружного адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 4 листопада 2015 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

В.О. Скрипченко