Справа № 185/12041/15-а
Суддя: Бабій С. О.
Дата ухвалення: 2016-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/185/29/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2016 року м.Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бабій С.О., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград та Павлоградському районі Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2015 р. позивач ОСОБА_1звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила визнати неправомірними та протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Павлоград та Павлоградському районі Дніпропетровської області щодо неврахування сум матеріальної допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки і для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, грошової винагороди державним службовцям, з яких справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування при призначенні пенсії позивачу, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу починаючи з 31.08.2006 року в розмірі 82% з урахуванням інших виплат, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування,що включають в себе матеріальну допомогу на оздоровлення, індексацію заробітної плати, компенсацію за невикористану відпустку, грошову винагороду державним службовцям за довідкою від 18.09.2013р. № 04-21-05-19/11475 про складові заробітної плати , що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Вказує, що 31.08.2006 року вийшла на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", для призначення розміру пенсії надавши довідку про заробіток за період з 01.08.2004 по 31.07.2006 року.

Позивач звернулася із заявою на адресу відповідача 22.09.2015 р. з вимогою приєднати до пенсійної справи уточнюючу довідку від 18.09.2013 р. № 04-21-05-19/11475 про складові заробітної плати за період з 01.08.2004р. по 31.07.2006р. з урахуванням "інших витрат" на які нараховані та сплачені до Пенсійного фонду страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Проте, листом від 06.10.2015 за № є/182 «Про надання інформації» позивачеві було відмовлено в перерахуванні розміру пенсії із посиланням на ст. 33 Закону України «Про державну службу» та постанову КМУ від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» та запропоновано у випадку незгоди звернутися до суду.

У відповідності до положень ст.183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження.

24.12.2015 року представник відповідача подав заперечення на позов, в яких зазначено, що позов не підлягає задоволенню, вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки рішення про відмову у врахуванні при обчисленні пенсії як державному службовцю «Інших виплат» позивачу прийнято згідно із законодавством України про державну службу.

Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області та отримує пенсію за віком згідно Закону України 'Про державну службу" із 31.08.2006 р.

Для перерахунку пенсії позивач 22.09.2015 р. звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград та Павлоградському районі Дніпропетровської області із заявою, до якої було доданоуточнюючу довідку від 18.09.2013р. № 04-21-05-19/11475, видану Державною фінансовою інспекцією України в Дніпропетровській області про складові заробітної плати за період з 01.08.2004р. по 31.07.2006р. з урахуванням "інших витрат" на які нараховані та сплачені до Пенсійного фонду страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Листом від 06.10.2015 за № є/182 «Про надання інформації» позивачеві було відмовлено у перерахунку пенсії.

Призначення та перерахунок пенсій службовим особам здійснюється на підставі Закону України «Про державну службу».

Частиною другою статті 33 Закону України «Про Державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про державну службу» щорічна відпустка надається з виплатою допомоги на оздоровлення (тобто виплата має систематичний характер і здійснюється у межах кошторису).

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну службу» ( у редакції на час виникнення відповідних правовідносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Пунктом 3 Постанови КМУ «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року № 865 встановлено, що посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до законів, зазначених у пункті 1 цієї постанови (у п.1 постанови зазначений Закон України «Про державну службу»), враховується в розмірах, що виплачується на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії.

Матеріальна допомога на оздоровлення до щорічної відпустки та на соціально-побутові потреби, доплати за спеціальні звання, індексація заробітної плати не увійшли до переліку, затвердженому Постановою КМУ від 18 травня 1998 року № 697 «Про затвердження Переліку оплати праці та інших виплат, на які не нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які не враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсії».

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (зі змінами та доповненнями) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно з ч. 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу(прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати(доходу), з яких справляються страхові внески(збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення до щорічної відпустки та на соціально-побутові потреби входила до системи оплати праці державного службовця.

В пункті 1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІУ (зі змінами та доповненнями) передбачено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95 ВР (зі змінами та доповненнями) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

До останніх належать виплати у формі винагород за підсумками роботи на рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсації та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які проводяться понад встановлені зазначеними актами.

Згідно з пп. 2.3.3 п. 2.3 ст. 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, розробленої відповідно до вказаного Закону, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення) віднесена до інших компенсаційних виплат.

Постановою Кабінету міністрів України від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (зі змінами та доповненнями) затверджено упорядкування оплати праці державних службовців, зокрема затверджено схеми посадових окладів; надано право керівникам органів апарату виконавчої влади у межах затвердженого фонду оплати праці встановлювати різного роду надбавки (за вислугу років, за почесне звання «заслужений», доплату за науковий ступінь), здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи; надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки .

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того чи входять вони до структури заробітної плати.

На суми виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань і індексації нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, суд вважає, що матеріальна допомога, на яку нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, включається до складу заробітної плати державного службовця, враховується при обчисленні розміру пенсії і це є правильним, оскільки перевага має надаватись не положенням законів №3723-ХІ та №108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними, а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин ст. 41 Закону №1058-ІУ та ст. 66 Закону №1788-ІІ.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 20 лютого 2012 року у справі №21-430а11.

Позивач просить суд зобов'язати відповідача здійснити позивачу починаючи з 31 серпня 2006 року перерахунок та виплату пенсії державного службовця з урахуванням у складі заробітної плати «Інших виплат», до яких віднесені матеріальна допомога на оздоровлення до щорічної відпустки, на вирішення соціально-побутових питань, компенсація за невикористану відпустку, грошова винагорода державним службовцям, індексація заробітної плати, з яких нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті наведених вище норм діючого законодавства, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ч.1,2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Закон України "Про державну службу" та зміни до нього офіційно публікуються в періодичних виданнях після їх прийняття. Отже, положення цього правового акту є загальнодоступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Позивач просить здійснити перерахунок та виплату їй пенсії з урахуванням у складі заробітної плати індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 82 % від суми заробітної плати.

Пенсія позивачу була призначена Управлінням Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" (в редакції чинній на час призначення пенсії), в розмірі 82% від суми заробітної плати.

При цьому, зміни до Закону України "Про державну службу" (ч.1 ст.37), на які відповідач посилається в своїх запереченнях на позов та якими визначено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70% від заробітної плати, стосуються порядку призначення пенсії державного службовця, а не перерахунку пенсії, який повинен здійснюватись на підставі документів пенсійної справи та документів, додатково поданих позивачем а саме довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград та Павлоградському районі Дніпроперовської області від 19.10.2015 р. №111.

За правилами частини 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з дати звернення позивача до Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області з заявою про перерахунок від 22.09.2015 року та уточнюючою довідкою.

Оскільки вказана заява була подана після 15 числа місяця вересня 2015, то датою перерахунку та видачі слід вважати 01.10.2015 р.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково за період з 01 жовтня 2015 року.

Відповідно до частин 1,3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 11, 17 - 19, 69 - 71, 94, 122, 158, 159, 161, 162, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград та Павлоградському районі Дніпропетровської області щодоневрахування сум матеріальної допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки і для вирішення соціально-побутових питань , індексації заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, грошової винагороди державним службовцям, з яких справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування при призначенні пенсії державному службовцю ОСОБА_1 за період з 01.08.2004р. по 31.07.2006 р.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України у м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплату пенсії державному службовцю ОСОБА_1 починаючи з 01.10.2015 року в розмірі 82% з урахуванням інших виплат, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що включають в себе матеріальну допомогу на оздоровлення індексацію заробітної плати,компенсацію за невикористану відпустку,грошову винагороду державним службовцям за довідкою від 18.09.2013р. № 04-21-05-19/11475 про складові заробітної плати , що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України " Про державну службу", з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Судовий збір у сумі 414,12 грн. компенсувати за рахунок держави.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами, також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на постанову суду, прийняту у скороченому провадженні, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя С. О. Бабій