Справа № 758/10350/15-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в м. Києві державної адміністрації на постанову Подільського районного суду м. Києва від 18.11.2015 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в м. Києві державної адміністрації перерахувати суми компенсації щорічної допомоги на оздоровлення за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 в розмірі 3 мінімальних заробітних плат, згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також щорічно перераховувати суми компенсації щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до вищевказаного Закону;

- стягнути з Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат суми компенсації щорічної допомоги на оздоровлення за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 в розмірі 3 мінімальних заробітних плат, згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 18.11.2015 позов задоволено частково: зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в м. Києві державної адміністрації здійснити перерахунок, а Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат - виплатити ОСОБА_2 допомогу на оздоровлення за 2015 рік з розрахунку трьох мінімальних заробітних плат у відповідності до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведених виплат; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням управлінням праці та соціального захисту населення Подільської районної в м. Києві державної адміністрації подано апеляційну скаргу, в якій воно просить оскаржувану постанову скасувати, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Подільської районної в м. Києві державної адміністрації з 01.12.2001 як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи (евакуйований із зони відчуження у 1986 році) 2 категорії.

19.08.2015 позивач звернувся до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат із заявою про виплату вищезазначеної щорічної компенсації на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак листом від 03.09.2015 йому було відмовлено, мотивуючи тим, що вона була нарахована у розмірі 75 грн., а виплату буде здійснено при надходженні фінансування.

26.08.2015 позивач подав до управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в м. Києві державної адміністрації заяву про перерахунок щорічної компенсації на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак 28.08.2015 листом йому було відмовлено у такому перерахунку, мотивуючи тим, що щорічну компенсацію на оздоровлення було встановлено у розмірі 75 грн. та списком-розпорядженням передано виплату до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Позивач вважає, що розмір призначеної і виплачуваної ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення не відповідає розміру, передбаченому ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому й звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в м. Києві державної адміністрації неправомірно нарахувало позивачу щорічну одноразову допомогу в розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в м. Києві державної адміністрації правомірно відмовило позивачу в нарахування щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення за 2015 рік в розмірі 3 мінімальних заробітних плат, оскільки з 01 січня 2015 року стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не містить положень щодо виплати щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення особам які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році в розмірі 3 мінімальних заробітних плат.

Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є особою евакуйованою із зони відчуження у 1986 році (категорія 2), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796, щорічна допомога на оздоровлення інвалідам I і II групи виплачується в розмірі - п'яти мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати; евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей, виплачується в розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 внесені зміни, зокрема, до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та вказану статтю викладено у такій редакції: «одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», цей Закон набирає чинності з 1 січня 2015 року, крім пункту 42 розділу I цього Закону (щодо Закону України від 14.10.2014 «Про прокуратуру»), який набирає чинності з 25.04.2015.

Таким чином, починаючи з 01.01.2015 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не містить положень щодо виплати щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення особам, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році в розмірі 3 мінімальних заробітних плат.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в м. Києві державної адміністрації правомірно відмовило позивачу в нарахування щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення за 2015 рік в розмірі 3 мінімальних заробітних плат.

Крім того, відповідно до ч. 9 «Прикінцевих положень» Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 № 76-VIII, зокрема, встановлено, що у 2015 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктами 2 та 3 рішення Конституційного Суду України від 13.01.2012 № 3-рп/2012 вирішено, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України».

Згідно з приписами ст. 150 Конституції України рішення Конституційного суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Постановою КМ України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.2005 установлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме: інвалідам І-ІІ групи - 120 грн., учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 100 грн., інвалідам ІІІ групи та дітям-інвалідам - 90 грн., учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, кожній дитині, яка втратила внаслідок Чорнобильської катастрофи одного з батьків, та евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей, - 75 грн.

Таким чином, відповідачем вірно здійснено позивачу виплату щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки іншого розміру такої допомоги у 2015 році не встановлено, а стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.01.2015 не визначає розміру такої допомоги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт надав до суду докази, що спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив скасувати її та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 122, 183-2, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в м. Києві державної адміністрації задовольнити.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 18.11.2015 - скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.,

Шурко О.І.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.