Справа № 826/796/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 лютого 2016 року 11:14 № 826/796/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

представника позивача - Бородай О.О.,

представника відповідача - Мазніченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СІНК! МАККЕНН ЕРІКСОН» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «СІНК! МАККЕНН ЕРІКСОН» (надалі - позивач або ТОВ «СІНК! МАККЕНН ЕРІКСОН») з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання скасування податкових повідомлень-рішень від 17.08.2015 № і №006492202.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків Акта ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 31.07.2015 № 354/26-59-22-02/34620701 про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СІНК! МАККЕНН ЕРІКСОН» з питань дотримання ним вимог податкового законодавства при проведенні фінансово-господарських відносин з суб'єктами підприємницької діяльності ТОВ «Обрус» і ТОВ «Буда Плюс» за період з 01.10.2014 по 30.11.2014. На переконання позивача реальність господарських операцій ТОВ «СІНК! МАККЕНН ЕРІКСОН» з названими контрагентами на підставі письмових договорів щодо надання послуг підтверджується належним чином оформленими первинними документами, що наявні у позивача. А тому висновки працівника контролюючого органу про відсутність у позивача правових підстав для формування показників валових витрат і податкового кредиту за перевіряємий період за рахунок зазначених господарських операцій, що покладені в основу прийнятих податкових повідомлень-рішень від 17.08.2015, суперечать нормам чинного законодавства.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову від 15.02.2016, в яких зазначено про правомірність висновків акта перевірки та законність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши думки представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, протягом періоду з 22.07.2015 по 28.07.2015 працівником ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві згідно норм пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та на підставі наказу від 21.07.2015 №1542 і направлення від 22.07.2015 №1565/22-02 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «СІНК! МАККЕНН ЕРІКСОН» () з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово-господарських відносин з ТОВ «Обрус» () і ТОВ «Буда Плюс» () за період з 01.10.2014 по 30.11.2014, за результатами якої складений акт від 31.07.2015 № 354/26-59-22-02/34620701 (надалі - акт перевірки).

В тексті зазначеного акта перевірки містяться висновки працівника податкової інспекції про заниження позивачем в порушення норм пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 198.6 ст. 198 і п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України показників задекларованих податку на прибуток на суму 214 324 грн. за 2014 рік та податку на додану вартість на загальну суму 244 439 грн. (в тому числі за звітний період жовтень 2014 року в сумі 166 319 грн. та за листопад 2014 року - 78 120 грн.).

В ході здійснення документальної перевірки працівник ДПІ дійшов висновку про відсутність у ТОВ «СІНК! МАККЕНН ЕРІКСОН» правових підстав для формування показників валових витрат (в сумі 1 190 695 грн.) і податкового кредиту з податку на додану вартість (в сумі 244 439 грн.) по господарських операціях з суб'єктами підприємницької діяльності ТОВ «Обрус» і ТОВ «Буда Плюс».

Такі висновки перевіряючого ґрунтуються на наступних обставинах: 1) ненадання перевіряємим товариством на усний та письмовий запити податкової інспекції (останній оформлено у вигляді заявки від 24.07.2015 № 1) жодних підтверджуючих документів по взаємовідносинам з контрагентами ТОВ «Обрус» і ТОВ «Буда Плюс». Натомість у відповідь ТОВ «СІНК! МАККЕНН ЕРІКСОН» надало лист від 27.07.2015 № 27/07-01 (вх. № 52671/10 від 27.07.2015), в якому зазначено про неможливість надання до перевірки оригіналів фінансово-господарських документів по взаємовідносинам між Товариством та підприємствами ТОВ «Обрус» і ТОВ «Буда Плюс». Відсутність оригіналів документів обґрунтовано тим, що за розпорядженням іноземного учасника ТОВ «СІНК! МАККЕНН ЕРІКСОН» запитувані документи по взаємовідносинам ТОВ «Обрус» і ТОВ «Буда Плюс» разом з іншими документами ще в січні 2015 року були передані адвокату ОСОБА_6 для проведення їх аналізу та перевірки правильності оформлення. При цьому, у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «СІНК! МАККЕНН ЕРІКСОН» відобразило податковий кредит за жовтень 2014 року в сумі 166 318,88 грн. за результатами придбання у ТОВ «Обрус» послуг з розміщення відео ролика на відео-бордах України, та за листопад 2014 року в сумі 71 820 грн. за результатами придбання у ТОВ «Буда Плюс» аналогічних послуг; 2) від ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві отримано податкову інформацію від 12.01.2015 № 47/7/26-50-22-03 щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «Обрус» по взаємовідносинам з контрагентами за жовтень 2014 року, якою не підтверджено наявність об'єктів оподаткування на ТОВ «Обрус» при придбанні та продажу товарів (робіт, послуг) за вказаний період; 3) ТОВ «Буда Плюс» не включено до податкових зобов'язань суму податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними на адресу ТОВ «СІНК! МАККЕНН ЕРІКСОН» протягом листопада 2014 року; 4) від ДПІ у Київському районі м. Донецька ГУ ДФС у Донецькій області ГУ Міндоходів у Донецькій області податкову інформацію № 363/10/05-64-15-01 від 29.01.2015 щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «Комп'ютерна академія «Шаг» () по взаємовідносинам з платниками податків, в тому числі покупцем ТОВ «Буда Плюс», за період з 01.11.2014 по 30.11.2014; 5) наразі за даними ІС «Податковий блок» вказані контрагенти ТОВ «СІНК! МАККЕНН ЕРІКСОН» мають стан платника 8 (до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням), свідоцтва платників податку на додану вартість анульовані.

17.08.2015 ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі вказаного акта перевірки прийняла наступні податкові повідомлення-рішення:

- за № 006492202 (форми «Р»), яким визначила ТОВ «СІНК! МАККЕНН ЕРІКСОН» до сплати суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 321 486 грн., в тому числі 214 324 грн. за основним платежем, 107 162 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- за № (форми «Р»), яким визначило ТОВ «СІНК! МАККЕНН ЕРІКСОН» до сплати суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 366 659 грн., в тому числі 244 439 грн. за основним платежем, 120 220 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення від 17.08.2015 протиправними, а, відтак, такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до суду.

В тексті своєї позовної заяви позивач зазначає на те, що податкове повідомлення-рішення від 17.08.2015 № було скасовано в частині основного платежу в сумі 6 300 грн. та штрафних санкцій у розмірі 3 150 грн. в адміністративному порядку згідно рішення Головного управління ДФС України у м. Києві від 23.10.2015 № 16079/10/26-15-10-05-35.

Разом з тим, представниками сторін факт прийняття нового податкового повідомлення-рішення на зменшену суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у відповідності до п. 3.4 розд. ІІІ Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.11.2012 № 1236, що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.12.2012 за № 2135/22447 та діяв до 16.02.2016) в судових засіданнях у справі підтверджено не було.

Нормою п. 60.4 ст. 60 Податкового кодексу України визначено, що у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 пункту 60.1 цієї статті (тобто, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі), податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання.

З урахуванням наведеного суду приходить до висновку, що предметом розгляду у даній справі є податкові повідомлення-рішення від 17.08.2015 № і № 006492202.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

У відповідності до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) «господарська діяльність» - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

В розумінні пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) «витрати» - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Об'єкт оподаткування цим податком визначений у ст. 134 ПК України.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 цього Кодексу, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Склад витрат і порядок їх визначення закріплений в ст. 138 зазначеного Кодексу. Зокрема, згідно із пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають в себе собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Одночасно нормою абз. 1 п. 138.2 ст. 138 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати валові витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати. При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Крім того, в розумінні пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України «податковий кредит» - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

У відповідності до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу норми п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, перелік яких наведений у п. 201.1 ст. 201 ПК України. Правовий статус податкової накладної закріплений в положеннях норм ст. 201 цього Кодексу.

Крім того, зокрема, форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби (п. 201.2 ст. 201 ПК України), а саме - Наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.01.2014 № 10 «Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.01.2014 за № 185/24962 (набрав чинності 01.03.2014 та діяв до 01.12.2014, тобто був чинний на момент виписки спірних податкових накладних).

Виходячи з аналізу наведених норм в сукупності, ПК України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це відсутність зв'язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб'єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Між тим у своєму листі від 02.06.2011 № 742/11/13-11 Вищий адміністративний суд України одночасно зазначає, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11).

За приписами норм п. 44.1 і п. 44.3 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2 п. 44.1 ст. 44 ПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (в редакції на момент спірних правовідносин) (надалі - Закон № 996-ХІV), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В розумінні Закону № 996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому згідно п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтер-ському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (в редакції чинній на момент існування спірних правовідносин)(надалі - Положення), яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), «господарські операції» - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону №996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону №996-ХІV).

Аналіз вищевикладених норм Закону №996-ХІV та норм Положення свідчить про те, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11.

В ході судового розгляду також встановлено, що 1 жовтня 2014 року між ТОВ «СІНК! МАККЕНН ЕРІКСОН» (Замовник) і ТОВ «Обрус» (Виконавець) укладений договір за № 1/10-14. За умовами цього Договору Виконавець зобов'язується надавати Замовнику (позивачу) послуги з розміщення (публічна демонстрація, публічний показ) Рекламних матеріалів Замовника та/або клієнта Замовника на відповідних Рекламоносіях впродовж певного періоду часу, відповідно до погоджених і затверджених сторонами Додатків до цього Договору, а Замовник, - оплатити і прийняти надані Виконавцем послуги, на умовах визначених цим Договором і Додатками до нього.

При цьому за змістом п. 1.1 даного Договору сторони визнають розміщення Рекламних матеріалів відповідно до погодженого і затвердженого сторонами Додатку Рекламною кампанією, яка включатиме в себе також технічне обслуговування Рекламоносіїв протягом строку розміщення Рекламних матеріалів Замовника. Також під Рекламоносієм сторони розуміють монітор з плазмовим, рідкокристалічним або електронно-променевим екраном, який встановлений всередині приміщень (магазинів, супермаркетів, гіпермаркетів, тощо), розташованих за конкретною адресою, вказаною у відповідному Додатку, або інший рекламоносій, додатково узгоджений Сторонами у відповідному Додатку до Договору.

Згідно п. 2.1 - 2.3 цього Договору розміщення рекламних матеріалів Замовника здійснюється відповідно до затверджених сторонами медіа-планів - планів трансляції Рекламних матеріалів Замовника протягом обумовленого сторонами терміну Рекламної кампанії, які оформлюються у вигляді Додатків до Договору та є його невід'ємною частиною. Медіа-план містить адресну програму (місце розташування Рекламоносіїв, їх тип і кількість об'єктів трансляції), вартість Рекламної кампанії, її термін, опис рекламного сюжету, а також інші умови, за якими сторони досягли згоди.

По закінченню строку рекламної кампанії Виконавець направляє Замовникові акт здачі-приймання наданих послуг (п. 7.1 зазначеного Договору).

За умовами п. 5.1, 5.3 - 5.5 даного Договору вартість послуг Виконавця з проведення Рекламних кампаній вказується в медіа-планах, Додатках і визначається виходячи з кількості і типу Рекламоносіїв, хронометражу Рекламного матеріалу, терміну і періодичності його трансляції. Оплата послуг Виконавця здійснюється в національній валюті та на підставі виставлених Виконавцем рахунків.

Також, 1 листопада 2014 року позивач уклав аналогічний за змістом договір за № 1/11-14 з ТОВ «Буда Плюс».

На підтвердження фактів надання ТОВ «Обрус» і ТОВ «Буда Плюс» послуг, передбачених вказаними договорами, та проведення розрахунків за результати таких наданих послуг позивач надав до суду копії наступних документів:

- додатків до договорів - медіа плани проведення рекламної кампанії на відеобордах України, за даними яких вартість послуг ТОВ «Буда Плюс» за період з 01.11.2014 по 30.11.2014 визначена у розмірі 430 920 грн. (з ПДВ) та послуг ТОВ «Обрус» за період з 01.10.2014 по 31.10.2014 - у розмірі 997 913,26 грн. (з ПДВ). В якості продукту зазначено - «реклама послуг ТОВ «СІНК! МАККЕНН ЕРІКСОН»;

- акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.10.2014 № 3110/365, складеного ТОВ «Обрус» згідно договору від 31.10.2014 № 1/10-14 за результатами здачі-прийняття результатів послуг з розміщення відео ролика на відеобордах України;

- податкової накладної від 31.10.2014 № 178, виписаної від імені ТОВ «Обрус» на користь позивача, підписаних ОСОБА_3 та скріплених печаткою цього товариства;

- акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.11.2014 № 3011/11, складеного ТОВ «Буда Плюс» згідно договору від 01.11.2014 № 1/11-14 за результатами здачі-прийняття результатів послуг з розміщення відеоролика на відеобордах України;

- податкової накладної від 30.11.2014 № 23, виписаної від імені ТОВ «Буда Плюс» на користь позивача, підписаних ОСОБА_5 та скріплених печаткою цього товариства;

- виписок банку з рахунку ТОВ «СІНК! МАККЕНН ЕРІКСОН» за 18.11.2014 і 03.12.2014 щодо перерахування коштів на користь ТОВ «Обрус» в сумі 997 913,26 грн. та на користь ТОВ «Обрус» в сумі 430 920 грн. в якості оплати за послуги згідно договорів.

Наведене свідчить, що позивачем підтверджено документально факти руху рекламних матеріалів та іншої інформації (письмові заявки щодо ротації матеріалів, тощо) між сторонами спірних договорів згідно розд. 4 і 6 договорів.

Також позивач не подав до суду жодні письмові пояснення з документальним підтвердженням щодо використання результатів придбаних послуг у господарський діяльності ТОВ «СІНК! МАККЕНН ЕРІКСОН», в тому числі документальні докази створення власними силами та/або придбання відеороликів у третіх осіб, укладення цивільно-правових угод із третіми особами-замовниками відповідних послуг та отримання сум доходів у зв'язку з використанням результатів спірних послуг.

Крім того, оцінюючи надані позивачем документи по взаємовідносинам з ТОВ «Буда Плюс» (договір з додатками, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг)) суд враховує приписи норми п. 44.6 ст. 44 ПК України, згідно якої у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Зі змісту акта документальної перевірки ТОВ «СІНК! МАККЕНН ЕРІКСОН» вбачається, що зазначені документи, які ідентифікуються позивачем як такі, що оформлені по спірним операціям з ТОВ «Буда Плюс», товариством до перевірки не надавалися.

При цьому, суд приймає до уваги посилання позивача на факт передачі первинних документів фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на підставі договору про надання юридичних послуг від 02.01.2015 № 02/01-15/Ю для проведення аналізу на предмет правильності їх оформлення, - як на поважну причину відсутності таких документів під час перевірки.

Таким чином, за результатами дослідження наявних матеріалів справи суд приходить до висновку, що позивачем доведено факти здійснення господарських операцій з придбання послуг по розміщенню рекламних матеріалів на рекламоносіях у ТОВ «Обрус» і ТОВ «Буда Плюс», та відповідно отримання результатів по таких послугах згідно спірних договорів належними первинними і розрахунковими документами, а тому як наслідок про протиправність донарахування контролюючим органом позивачу сум податку на прибуток та податку на додану вартість із застосуванням штрафної (фінансової) санкції спірними податковими повідомленнями-рішеннями від 17.08.2015 № і № 006492202.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 3 ст. 2 КАС України).

При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 86 КАС України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ «СІНК! МАККЕНН ЕРІКСОН» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «СІНК! МАККЕНН ЕРІКСОН» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.08.2015 № і № 006492202, прийняті Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СІНК! МАККЕНН ЕРІКСОН» (код ЄДРПОУ 3462071) судові витрати у розмірі 10322,17 грн. шляхом їх безспірного списання з рахунку Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві () за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов