Справа № 488/826/15-а
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 року м. Київ К/800/40551/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Ємельянової В.І.,

Ситникова О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва (далі - Управління) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 1 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, про: визнання протиправними дії Управління щодо відмови в переведенні позивача на інший вид пенсії; зобов'язання відповідача перевести з пільгової пенсії на призначену вперше пенсію в солідарній системі державного пенсійного страхування у розмірі, що отримує застрахована особа, тобто чоловік після досягнення ним 60-річного віку; зобов'язання відповідача здійснити обчислення коефіцієнта стажу на підставі статей 24, 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виходячи із загального стажу 554 місяці 4 дні та 34 дні на пільгових умовах; зобов'язання відповідача визначити розмір заробітної плати, яка використовується для обчислення пенсії, та з якої сплачені страхові внески за три календарних роки, що передують року звернення, за весь період страхового стажу з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2014 року, з автоматичним виключенням до 55 місяців невигідного заробітку; зобов'язання відповідача виплатити недоплачений за минулий час, тобто з 1 січня 2015 року, розмір пенсії.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 1 вересня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновків про відмову у задоволенні касаційної скарги.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та відноситься до 2 категорії.

З 2003 року позивач знаходиться на обліку в Управлінні та отримує пенсію.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловікам 60 років, жінкам - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'ятнадцяти років.

Згідно з частиною 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Евакуйованим з 10 кілометрової зони відчуження призначається пенсія зі зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсію за віком позивачу призначено у 2003 році відповідно до приписів Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про пенсійне забезпечення» яким, до набрання чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», були врегульовані питання пенсійного забезпечення громадян.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до державних пенсій, зокрема, відносяться й пенсії за віком.

Статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що вибір пенсійних виплат, а саме, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Аналогічне право передбачено ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Пенсію за віком позивачу призначено з 2 червня 2003 року, з відповідним зменшенням віку на 10 років, та він отримує її відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, суди попередніх інстанцій прийшли до правильного висновку про відсутність підстав для переведення позивача на підсію за віком, оскільки позивачу вже було у 2003 році призначено пенсію за віком.

Крім того, з положення пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вбачається що, у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», призначається одна пенсія або щомісячне довічне грошове утримання за її вибором.

Як вказано в наведеній нормі, вибір пенсії надається громадянину саме під час її призначення. Таке призначення, як зазначено вище, відбулось, тому посилання позивача на невикористане право вибору пенсії є необґрунтованим.

Посилання позивача на отримання ним саме пільгової державної пенсії є безпідставним, оскільки вид такої пенсії діючим законодавством не встановлено. Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає умови дострокового виходу на пенсію даної категорії громадян, а не встановлює окремий порядок призначення пенсії та не визначає її окремий вид.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 1 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І. Ємельянова

О.Ф. Ситников