Справа № 2а-3332/12/1070
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

11 березня 2016 року м. Київ К/800/3517/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., розглянувши касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2016 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області до Публічного акціонерного товариства "Техмашремонт", Відкритого акціонерного товариства "Росава" про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У липні 2012 року Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області (далі УПФ) звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства "Техмашремонт" (далі Товариство), у якому просило стягнути заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій на пільгових умовах за Списком № 1, виплачених у період жовтня-грудня 2011 року та у січні 2012 року в розмірі 102484,90 гривень (далі - спірні витрати).

В обґрунтування позову УПФ посилалось на порушення Товариством вимог пункту "а" статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII), Закону України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 400/97-ВР), Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі Закон 1058-ІV) та Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" (далі Інструкція), затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 (усі у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), та просило про задоволення позову.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2016 року, позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача спірні витрати у розмірі 1681,14 гривень, в решті позову відмолено.

УПФ подало касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, в частині відмови у позові, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 12 лютого 2016 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху, з підстав її невідповідності вимогам частини 5 статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки скаржником не додано копію оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

Скаржнику, у строк до 4 березня 2016 року, запропоновано усунути зазначені в ухвалі недоліки та роз'яснено, що у випадку їх невиконання касаційну скаргу буде повернуто.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали до Вищого адміністративного суду України надійшла заява скаржника, зареєстрована в канцелярії суду 10 березня 2016 року, якою недоліки касаційної скарги усунуто.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.

Так, за правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що у відповідача відсутній обов'язок щодо відшкодування спірних витрат, оскільки Товариство не є правонаступником підприємств на яких працювали особи, внесені УПФ до розрахунку.

Такі висновки судів узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та враховуючи правову позицію Верховного Суду України, висловлену під час перегляду судових рішень у справах даної категорії, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або порушили норми процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області до Публічного акціонерного товариства "Техмашремонт", Відкритого акціонерного товариства "Росава" про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2016 року, відмовити.

Матеріали касаційної скарги повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України М.І. Мойсюк