Справа № 22-а-25237/11
Суддя: Ігнатченко Н. В.
Дата ухвалення: 2011-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_1
Доповідач в суді П інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27 жовтня 2011 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі: головуючого судді: Яворського МА.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Коцюрби О.П.,

розглянувши у в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населені Білоцерківської міської ради Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Управлінння соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про стягнені недоотриманої суми одноразової допомоги на оздоровлення за 2008 рік, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області грудні 2009 року адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради щ зобовязання проведення перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги на оздоровлення, просила с) зобовязати провести перерахунок та виплату недоплаченої суми даної допомоги за 2008 рік в розмі 2900 грн.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2010 року позов вимоги задоволено.

Визнано відмову Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради проведенні ОСОБА_3 перерахунку щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2008 рік розмірі, передбаченому ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждай внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірною.

Зобовязано Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради провест перерахунок та виплату суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2008 рік на корист ОСОБА_3 в розмірі передбаченому ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, я постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з мінімальної заробітної плат передбаченої ст. 59 Закон України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін ^ деяких законодавчих актів.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, Управління соціального захисту населені Білоцерківської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій просять скасувати незаконну, на їх думк постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в позові в повному обсязі. В сво' апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необгрунтованість та необєктивність рішення суд неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інсташ. норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши судцю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія судц знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус є евакуйована із зони відчуджені Чорнобильської АЕС 2 категорії, користується правами та пільгами, передбаченими Законом Україн "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому числі відповідно до ст.48, виплати щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 3 мінімальна заробітних плат. В порушення наведеної норми Закону відповідачем виплачувалася щорічна допомога і оздоровлення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року у тверді грошовій сумі за 2008 рік - 100,00 грн.

Разом з тим, у 2008 році фінансування пільг, компенсацій та доплат постраждалим громадяна проводиться відповідно до обсягів, затверджених Законом України "Про Державний бюджет України і 2008 рік» положення якого обмежували розміри щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильські катастрофи».

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп визнав неконституційними деякі положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік яким було передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розміра встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з бюджетними призначеннями та ураховуючи вимоги ст. 95 Конституції України і Бюджетного кодексу України, Кабінет Міністрів України встановив розміри щорічної допомоги ь оздоровлення, згідно ст.48 ч.4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждаг внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Так, виплати за 2008 рік відповідачем проводились згідно постанови Кабінету Міністрів Україк від 12 липня 2005 року №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждаг внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно ст. 62 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідс Чорнобильської катастрофи", застосування Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністр України, рішення якого є обов'язковим для виконання міністерствами та іншими центральними органам державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктам господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Частина 2 статті 95 Конституції України, яка має найвищу юридичну силу, та норми якої є нормам прямої дії, цілком однозначно передбачає, що всі видатки держави, їх цільове призначення, визначаютьс виключно в Законі про державний бюджет на відповідний бюджетний рік.

Згідно з ст. 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади Україні.

Конституції України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежг від предмету правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання коліг норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Частина 2 ст. 95 Конституції України визначає, що виключно законом України про Державний бюдак України визначаються видатки держави на загальні суспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видаткі

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 роь № 4-зп у справі про набуття чинності Конституції України зазначив: "Конкретна сфера суспільних відносин ь може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які : змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застережеш щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акт якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у ча раніше".

За змістом частини третьої статті ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України обовязковими до виконання на території України. Відповідно до ч. 2 ст. ст. 152 Конституції України законі інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалень Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, за наявності декількох законів, норми які по-різному регулюють конкретну сферу суспільна відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

На момент виникнення спірних відносин, а саме на дату нарахування і виплати позивачу органам соціального захисту населення відповідних коштів, необхідно встановити положення яких рівнозначних : юридичною силою законів були діючими: Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, я постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", чи закон України про Державний бюджет України ь відповідний рік, з урахуванням тих обставин, що у звязку з рішенням Конституційного Суду України в: 22.05.2008 року' за № 10 - рп було визнано неконституційними деякі положення Закону України "Про Держави® бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" щодо внесення змін і Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильські катастрофи".

Суд першої інстанції правильно встановив, що на момент виникнення спірних відносин, а саме, на дат нарахування позивачу органами соціального захисту населення відповідних коштів у лютому 2008 року в розмір 100,00 грн. (згідно довідки про отримання щорічної допомоги на оздоровлення - а.с.7) положення Закону Україні «Про Державний бюджет України на 2008 рік» були діючими, які були визнані неконституційними 22.05.200! року за № 10 - рп, тобто після проведеного нарахування.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України (до внесених 07.07.2010 року змін), встановлений річний строї звернення до адміністративного суду, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася абс повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тому, колегія судді не може погодитись з висновком суду в частині зобовязання відповідача нарахуватт та виплатити на користь позивачки недоотриману суму одноразової грошової допомоги за 2008 рік, оскількі відповідач на час проведення спірних виплат діяв відповідно до встановлених норм Закону.

А також, колегія суддів вважає, що суд не вправі покладати на відповідача обовязок виплати позивач; допомоги в чітко визначеному розмірі, в звязну' з тим, що вчинення цієї дії є виключною компетенцією ТІЛЬКІ управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, ї посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієв та законами України.

Виходячи з наведеного, дії відповідача по виплаті щорічної грошової допомоги у розмірах, встановленні Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» не можна визнати неправомірними, оскількі відповідач на час проведення спірних виплат діяв відповідно до встановлених норм Закону.

Таким чином дії відповідача на час виплати позивачці зазначеної у Законі України "Про статус і соціальній захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" одноразової грошової допомоги ні оздоровлення узгоджувалися з положеннями частини 2 етапі 19 Конституції України.

З урахуванням наведеного вище, враховуючи положення ст. 99 КАС, Рішення Конституційного Суд; України № 10 -рп/2008 від 22.05.2008 року та межі позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку пр скасування постанови суду від 27 січня 2010 року та про прийняпя нової постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 197,198,202,205,207 КАС України, колегія судців,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2010 року скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволені позову ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про стягнення недоотриманої суми одноразової допомоги на оздоровлення за 2008 рік - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАСУ та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_4

Судді: /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_5