Справа № 755/9699/14-а
Суддя: Яровенко Н. О.
Дата ухвалення: 2014-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/9699/14-а
Провадження № 2-а/755/230/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Бондар О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії і просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідачів, а саме в частині: не надання щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації як особі віднесеній до 1 категорії постраждалих від Чорнобильської катастрофи у відповідності до положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати здійснити перерахунок, нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за період з 1996 року по 2013 рік; зобов'язати відповідачів в подальшому нараховувати та виплачувати їй щорічну допомогу на оздоровлення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його присутності та без присутності позивача.

В судове засідання відповідачі не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких просять суд застосувати позовну давність та розглядати справу у відсутність представників.

Ухвалою від 23.05.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині вимог за період часу з 1996 року по 21.09.2013 рік залишено без розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вкладка № 154284, має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, серії А №021420 (а.с.11).

Позивача як особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, в зв'язку із захворюванням, пов'язаним з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнано інвалідом II групи з 01.09.1993 року безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК серії МСЕ № 072961 (а.с.12). Положеннями ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивача віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації з 2002 року, як особа, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії ІІ групи інвалідності (а.с.7-8).

Відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Відповідно заявлених вимог позивач просить нарахувати та виплатити їй щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Разом з тим, розмір щорічної допомоги на оздоровлення визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12 липня 2005 р. № 562, якою установлено, що розмір такої допомоги інвалідам II групи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, складає в сумі 120 грн.

З довідки Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 20.09.2013 року № 4529 та інформації відділу прийняття рішень, яка додана до заперечень на позов вбачається, що за 2013 рік позивачу допомога на оздоровлення була нарахована у розмірі 120 грн., згідно розпорядження від 05.07.2013 року (а.с.9, 30).

Приписами п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Зазначені норми Закону не визнані неконституційними.

Слід зазначити, що Закон України «Про державний бюджет України на 2013 рік», прийнятий пізніше ніж Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», неконституційним не визнавався, положення постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 є чинними.

Статтею 117 Конституції України визначено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. При цьому норми, введені цим законом діють протягом бюджетного року і є пріоритетним відносно інших законів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року за № 3-рп/2012 (справа № 1-11/2012), суди під час вирішення справ про соціальних захист громадян повинні керуватися принципом законності, який передбачає застосування законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, Закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Враховуючи, що відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу щорічної допомоги на оздоровлення керувався постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка прийнята Кабінетом Міністрів України у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України та Закону про Державний бюджет України на відповідний рік, суд приходить до висновку, що дії відповідача 1 по нарахуванню та дії відповідача 2 по виплаті щорічної допомоги на оздоровлення позивачу, як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, інваліду ІІ групи, не порушують прав позивача, тобто, є правомірними.

Щодо позовних вимог про захист прав позивача в подальшому, суд приходить до висновку, що дані позовні вимоги потрібно залишити без задоволення у зв'язку з тим, що Кодекс адміністративного судочинства України не містить норми, яка б передбачала захист порушених прав на майбутнє.

Отже, суд вважає, що позов є не обґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 95, 117 Конституції України, ст. 48, 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про державний бюджет на 2013 рік», постановою Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12 липня 2005 р. № 562, рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року за № 3-рп/2012 (справа № 1-11/2012), ст. ст. 8, 9, 11, 17, 18, 71, 99, 100, 122, 128, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н. О. Яровенко