Справа № 535/160/16-а
Суддя: Мальцев С. О.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 535/160/16-а
Провадження № 2-а/535/4/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року смт. Котельва

КОТЕЛЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого - Мальцева С.О.,

з участю секретаря судового засідання - Білик Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Відділу Державної виконавчої служби

Котелевського районного управління юстиції

третя особа: Управління Пенсійного фонду України

Котелевського району Полтавської області

про скасування постанови про закінчення

виконавчого провадження

У С Т А Н О В И В:

03.03.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Котелевського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом, в якому просила: визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Котелевського районного управління юстиції у Полтавській області про закінчення виконавчого провадження ВП №27674263 від 18.02.2016 року та звільнити від сплати судового збору.

Позивач в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи та надала письмову заяву, в якій просила позовну заяву розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач - представник відділу державної виконавчої служби Котелевського районного управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду надали письмову заяву про проведення розгляду справи без участі їх представника, в зв'язку з службовою завантаженістю та неможливістю з'явлення до суду.

Третя особа - представник управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи.

З урахуванням наведеного, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів у порядку письмового провадження.

Відповідно положень частини першої статті 41 КАС України фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи, давши належну оцінку доказам у їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Судовим розглядом справи установлено, що постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Котелевського районного управління юстиції Васильченко А.К. від 18.02.2016 року закінчено виконавче провадження ВП№ 27674263, з примусового виконання виконавчого листа № 2-676 , виданого 21.06.2011 року Котелевським районним судом Полтавської області про:

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Котелевському районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1, в розмірі не нижче шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст. ст. 50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленою ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, за період з 01.01.2004 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року, з виплатою недоотриманих сум.

Приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження державний виконавець керувався пунктом 11 частиною 1 статті 49 , статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на те, що відділом державної виконавчої служби Котелевського районного управління юстиції відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» вжито вичерпних заходів примусового виконання рішення зобов'язального характеру. Подальший порядок його виконання встановлений постановою Кабінету Міністрів України №440 від 03.09.2014 року

Однак, суд вважає такі дії державного виконавця передчасними, виходячи з такого.

Так, відповідно до положень пункту 11 частини 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» ,виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Статтею 75 частинами 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження" встановлено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Частиною 3 статті 75 вказаного Закону зазначено, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності, згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, та повертає виконавчий документ до суду чи іншому органу (посадової особи), що його видав.

З метою реалізації пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Відповідно до пункту 3 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440, який набрав чинності 23.09.2014 /надалі - Порядок/, рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Згідно з пунктами 5-7 Порядку зареєстроване в установленому порядку рішення невідкладно розглядається керівником органу державної виконавчої служби та передається відповідальній особі не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до органу державної виконавчої служби.

Відповідальна особа визначається керівником органу державної виконавчої служби.

Відповідальна особа не пізніше семи робочих днів з дня надходження до неї рішення зобов'язана перевірити за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконання такого рішення та у разі відсутності відомостей про виконання рішення в повному обсязі внести дані про це рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою (далі - Реєстр).

Якщо за результатами перевірки встановлено, що рішення виконано в повному обсязі, відповідальна особа повертає рішення заявнику із супровідним листом та відповідною довідкою з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Пунктом 9 цього Порядку передбачено, що відповідальна особа не пізніше семи робочих днів з дня внесення рішення до Реєстру зобов'язана надіслати заявнику та боржнику за їх місцезнаходженням або на електронну пошту повідомлення про прийняття такого рішення для обліку із зазначенням черги, до якої воно включено.

З метою забезпечення заявнику та боржнику доступу до інформації Реєстру про стан погашення заборгованості за рішенням, прийнятим на користь заявника, у повідомленні про прийняття рішення до обліку зазначаються адреса відповідного веб-сайта в Інтернеті, а також ідентифікатор для доступу до інформації Реєстру.

Відповідно до пунктів 13-17 Порядку передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється окремо щодо кожної черги щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним періодом.

До органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, передаються рішення, які надійшли до 1 числа місяця, що настав за звітним періодом.

Відповідальна особа додає до рішень, які передаються до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, реквізити для перерахування коштів заявнику. У разі часткового виконання рішення до нього додаються підтверджувальні документи.

До рішень зобов'язального характеру додаються оригінали документів про здійснення нарахування виплат за цим рішенням, підписані уповноваженою особою і завірені гербовою печаткою.

Передача рішень здійснюється відповідальною особою на підставі акта приймання-передавання (додаток).

Акти приймання-передавання складаються окремо щодо кожної черги погашення заборгованості.

До акта приймання-передавання додається витяг з Реєстру щодо рішень, які передаються.

Акт приймання-передавання підписується відповідальною особою органу державної виконавчої служби та особою, визначеною керівником органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та затверджується керівниками зазначених органів.

Відповідальна особа не пізніше наступного робочого дня з дня затвердження акта приймання-передавання надсилає заявнику та боржнику за їх місцезнаходженням або на електронну пошту повідомлення про передачу рішення до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, із зазначенням реквізитів акта приймання-передавання.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845 (Офіційний вісник України, 2011 р., N 61, ст. 2431; 2013 р., N 9, ст. 334).

Отже, Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440, який набрав чинності 23.09.2014, визначено чіткий порядок та спосіб дій, які мають вчинитися органом державної виконавчої служби з метою виконання рішень суду, виконання яких гарантується державою.

При цьому, вказаним Порядком не передбачено винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до положень частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, в адміністративному процесі запроваджено концепцію презумпції вини суб'єкта владних повноважень, з огляду на що фізична особа - позивач не повинен доводити, що його законні права та інтереси порушено.

Саме суб'єкт владних повноважень, в даному випадку відповідач, зобов'язаний довести, що закінчуючи виконавче провадження на підставі положень пункту 11 частини 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень і у спосіб, що визначені законом.

Будь-яких доказів відповідачем на спростування доводів позивача суду не надано.

Також відповідачем не надано і доказів того, що він перевіряв належним чином поважність причин невиконання судового рішення, в тому числі накладав штрафи та вносив подання правоохоронним органам.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій територій України.

Аналогічне правило міститься і в статях 7, 14 та частині 1 статті 255 КАС України.

Отже, висновки державного виконавця про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження без фактичного прийняття будь - яких заходів для виконання постанови суду, є необґрунтованими.

Державним виконавцем не вжито усіх дій, передбачених чинним законодавством для забезпечення виконання судового рішення, натомість винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, яка позбавляє позивача права повторно пред'явити виконавчий лист до виконання.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені наслідки закінчення виконавчого провадження. У разі закінчення виконавчого провадження скасовуються інші здійснені державним виконавцем заході примусового виконання рішення, а також інші дії, необхідні у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Тобто, закінчення виконавчого провадження є фактично відмовою у повному виконанні судового рішення.

Щодо посилань старшого державного виконавця в оскаржуваній постанові на те, що в зв'язку з наявністю у боржника поважних причин невиконання судового рішення внаслідок відсутності коштів (відповідного фінансового ресурсу бюджету), то суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у Справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) від 08.11.2005 року Європейського Суду з прав людини у пункті 26 зауважив, що Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (див. mutatismutandis, рішення у справі "Бурдов проти Росії" ( 980_045 ), N 59498/00, пар. 35, ECHR 2002-III).

Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження ВП№27674263 від 18.02.2016 року відповідач діяв не на підставі, та у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України від 05.06.2012 № 4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", а також Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440.

За цих обставин суд вважає, що відповідач не довів правомірності прийнятого ним рішення про закінчення виконавчого провадження, відтак позов підлягає до задоволення, а постанова про закінчення виконавчого провадження скасуванню.

На підставі наведеного та Закону України «Про виконавче провадження», «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а також керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов ОСОБА_1, - задовільнити повністю.

2.Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Котелевського районного управління юстиції у Полтавській області про закінчення виконавчого провадження ВП№27674263 від 18.02.2016 року.

3.Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

4.Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу подано не було. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

5.Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Котелевський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, а особами присутніми у судовому засіданні протягом десяти днів з дня її проголошення

СУДДЯ: С.О. Мальцев