Справа № 361/1437/16-а
Суддя: Пухна О. М.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

м.Бровари Справа № 361/1437/16-а
Провадження № 2-а/361/115/16
УХВАЛА

17 березня 2016 року м.Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Пухна О.М., перевіривши позовну заяву Броварського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Київській області до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Уільямса Санкара про примусове видворення із України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до частин першої, третьої, шостої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи та інтереси. Субєкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні тим самим правом на судовий захист, що і громадяни та юридичні особи України.

За змістом частини першої статті 183-5 КАС України позовні заяви іноземців чи осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про прийняття рішення про примусове видворення іноземців чи осіб без громадянства з України або щодо затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземців чи осіб без громадянства, які підлягають примусовому видворенню, або з метою ідентифікації та забезпечення передачі іноземців чи осіб без громадянства відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців чи осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Статтями 105, 106 КАС України, зокрема, визначено, що адміністративний позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви у якій зазначаються: найменування адміністративного суду, до якого подається позовна заява; імя (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу звязку, адреса електронної пошти, якщо такі є; імя (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової особи чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу звязку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі; зміст позовних вимог згідно з частиною третьою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; перелік документів та інших матеріалів, що додаються. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості зазначає докази, яке не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів. Субєкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобовязаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу і третім особам копії позовної заяви та доданих до неї документів. Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її підписання.

У позовній заяві, при викладі обставин в обґрунтування позовних вимог, зазначається, що 15 березня 2016 року під час проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері в селищі Зазимє Броварського району Київської області співробітниками Броварського відділу поліції ВП ГУ НП в Київскій області був виявлений громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 Уільямса Санкара, який перебуває на території України без наявних законних підстав, які б надавали право законного його перебування на території України на визначений термін. Громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 Уільямса Санкара приїхав до України з метою навчання із ОСОБА_1 ОСОБА_2 у травні 1996 року та вступив до Харківського національного університету імені ОСОБА_3, де навчався до 2004 року. З 2004 року постійного місця проживання, законного джерела існування, власності, коштів на існування та для повернення у країну походження не має.

Разом із тим, у позовній заяві взагалі не вказується якими доказами підтверджується кожна із викладених обставин.

При цьому обовязок доказування покладено на субєкта владних повноважень у справах за його позовом про примусове видворення іноземця чи осіб без громадянства (стаття 71 КАС України, частина пята пункту 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1).

Крім того, зважаючи на те, що позов подано субєктом владних повноважень, до позову Броварського районного відділу УДМС України в Київській області повинно було б бути додано докази вручення відповідачу копії позовної заяви.

Пунктами 10, 11 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, повязаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» від 25 червня 2009 року № 1 передбачено, що при зверненні з адміністративним позовом субєкта владних повноважень, він зобовязаний відповідно до частини третьої статті 106 КАС України додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу і третім особам копії позовної заяви та доданих до неї документів. У разі якщо іноземець чи особа без громадянства не розуміє державної мови, то вказані документи надсилаються субєктом владних повноважень таким особам мовою, яку вони розуміють.

Однак, до позовної заяви викладені вище докази вручення відповідачу копії цієї заяви, в тому числі й на мові, яку вона розуміє, не додано.

Крім того, стаття 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачає, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Згідно з положеннями ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З розяснень, даних у п. 29 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, повязаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» від 25 червня 2009 року № 1 передбачено, що судам слід мати на увазі, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово видворені з території України лише на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням зазначених суб'єктів владних повноважень з позовною заявою про примусове видворення з України іноземця чи особи без громадянства, якщо вони не виконали у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення (частина перша статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства") Тобто, з частини першої статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" випливає, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов'язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

У порушення вищенаведених вимог законодавства, позивачем суду не надано відповідного рішення компетентного органу про примусове видворення відповідача та доказів що таке рішення не виконується відповідачем та з яких підстав.

Також пункт 27 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, повязаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» від 25 червня 2009 року № 1 також передбачає обовязок суду перевіряти процесуальну дієздатність позивачів у справах про видворення іноземців.

Так з позовної заяви вбачається, що дану позовну подано Броварським районним відділом управління Державної міграційної служби України в Київській області та підписано головним спеціалістом Сектору по протидії нелегальної міграції УДМС України у Київській області ОСОБА_4, проте суду не надано доказів щодо повноважень вказаної особи на вчинення відповідної процесуальної дії. А також відсутні й докази щодо повноважень й Броварського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Київській області на звернення до суду із відповідними позовними вимогами.

Частинами першою та другою статті 108 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

Враховуючи викладене, позовна заява підлягає залишенню без руху.

Зважаючи на строк розгляду адміністративних справ про видворення іноземця чи особи без громадянства за межі території України, визначений частиною другою статті 183-5 КАС України, вважаю за необхідне встановити позивачу строк на усунення недоліків в оформленні позовної заяви до 14 год 30 хв. 18 березня 2016 року.

Керуючись статтями 106, 108, 165, 183-5 КАС України,

у х в а л и в:

Позовну заяву Броварського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Київській області до громадянина ОСОБА_1 Дольма про примусове видворення з України залишити без руху.

Встановити строк на усунення недоліків до 14 год.30 хв. 18 березня 2016 року.

Розяснити позивачу положення пункту 1 частини третьої статті 108 КАС України, що якщо недоліки в оформленні позову не будуть нею усунуті у строк, що встановлений судом, то позовна заява буде повернута.

Ухвала може бути оскаржена до Київського адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Пухна О. М.