Справа № 209/5181/14-а (2-а/209/22/15)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"02" березня 2016 р. справа № 209/5181/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Лукянової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 14.09.2015 р. у справі №209/5181/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

про визнання дій неправомірними, перерахунок пенсії та щомісячної додаткової пенсії та її виплату, -

встановив:

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення у період з 01 січня 2014 року перерахунку призначеної позивачу пенсії виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до вимог ст.49, ст.50 та ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII;

- зобов'язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію як інваліду II групи захворювання, пов'язаною з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до 3aкону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виходячи із вимог ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 1 січня 2014 року;

- зобов'язати відповідача призначити та виплачувати позивачу щомісячну додаткову

пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду II групи захворювання, пов'язаного із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75% мінімальної пенсій за віком виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виходячи із вимог ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 1 січня 2014 року;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії, як інваліду II групи захворювання, пов'язаного із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виходячи із вимог ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням вимог ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" про підвищення розміру мінімальної пенсії за віком з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2014 року;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду II групи захворювання, пов'язаного із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у розмірі 75% мінімальної пенсій за віком виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виходячи із вимог ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням вимоги ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" про підвищення розміру мінімальної пенсії за віком з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2014 року;

- зобов'язати відповідача виплатити позивачу не донараховані суми державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за період з 01 січня 2014 року з урахуванням виплачених сум державної пенсії та додаткової пенсій.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 14.09.2015 р. позовні вимоги позивача за період з 01.01.2014 року по 15.03.2014 року залишено без розгляду у зв'язку з пропуском передбаченого ч.2 ст.99 КАС України строку.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач, зокрема, зазначив, що ч.4 ст. 99 КАСУ передбачає, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень. У зв'язку з цим позивач в місячний термін після отримання відповіді відповідача звернувся з позовною заявою до суду першої інстанції.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Позивач та його представник у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги позивач заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом 15.09.2015 року.

Оскільки суду не було надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, встановленого ч.2 ст.99 КАС України, ухвалою від 14.09.2015 р. позов в частині вимог за період з 01.01.2014 року по 15.03.2014 року залишено без розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що строк звернення до суду не було пропущено, оскільки він звернувся до суду першої інстанції з позовом у місячний строк, встановлений ч.4 ст.99 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень (ч.4 ст.99 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 28.08.2014 року звертався до відповідача з інформаційним запитом в якому просив:

1) надати довідку про суми нарахованої та фактично сплаченої мені пенсії з 01 січня 2014 року, з наведенням її детального розрахунку (помісячно);

2) здійснити з 01 січня 2014 року перерахунок основної частки пенсії позивача по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи (державної пенсії) з обчисленням її у обсязі 8 мінімальних пенсій за віком, і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи, з обчисленням її у обсязі 75% мінімальної пенсії за віком, визначених із законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність;

3) виплатити недоплачену з 01 січня 2014 року по теперішній час частку пенсії позивача відповідно до чинного законодавства;

4) надати довідку про суму заборгованості з виплати пенсію з 01 січня 2014 р. та надати письмове пояснення чому позивач не одержує пенсію згідно чинного законодавства;

5) надати довідку про розмір заборгованості з виплати пенсії по рішенні суду з 01.11.2011р. по 31.12.2013 р.

Листом від 02.09.2014 року №01/36 позивача повідомлено, що з 01.11.2011 року заборгованості по виплаті пенсії не існує, пенсія нараховується та виплачується своєчасно згідно діючого пенсійного законодавства.

З наведеного вбачається, що позивач не оскаржував рішення, дії або бездіяльність відповідача в позасудовому порядку.

Отже, доводи відповідача щодо застосування положень ч.4 ст.99 КАС України є помилковими.

Виплати пенсії є щомісячними, а відтак, позивач знав розмір цих виплат і в разі не згоди мав право звернутися до суду у встановлений ч.2 ст.99 КАС України строк.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не було надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, тому позов в частині вимог за період з 01.01.2014 року по 15.03.2014 року підлягає залишенню без розгляду.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення без порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 14.09.2015 р. у справі №209/5181/14-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун