Справа № П/811/1089/14
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2016 року м. Київ К/800/6776/15

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.05.2014 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2015 року

у справі № П/811/1089/14

за поданням Публічного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго»

до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Кіровоградобленерго» звернулось до суду з адміністративним позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.05.2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2015 року, позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області від 08.04.2014 року № 353-25.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погоджується, просить залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачем 27.02.2014 року подано до Кіровоградської ОДПІ податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, в рядку 11 якої визначено суму податку на прибуток підприємств за 2013 рік в розмірі 8 238 360, 00 грн.

Авансові внески підприємства з податку на прибуток нараховано на підставі податкових декларацій позивача за 9 місяців 2012 року та за 2012 рік та відображено в рядку 13 ЗП податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2013 рік у сумі 8 800 728, 00.

Так, у вказаному Додатку ЗП зазначено загальну суму зменшення нарахованої суми податку в розмірі 9 850 704, 00 грн., яка складається з суми авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів в розмірі 1 049 976, 00 грн. та суми авансового внеску з податку на прибуток в розмірі 8 800 728, 00 грн. - з урахуванням зменшення на суму сплачених авансових внесків у зв'язку із виплатою дивідендів.

Кіровоградською ОДПІ 08.04.2014 року винесено податкову вимогу № 353-25, якою вказано, що у позивача станом на 07.04.2014 року наявний податковий борг за узгодженими податковими зобов'язаннями в сумі 812 356, 16 грн.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Згідно із п. 2 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до п. 57.1 Податкового кодексу України, мають сплачувати у січні - лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку.

Відповідно до пп. 153.3.1 п. 153.3 ст. 153 Податкового кодексу України у разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав незалежно від того, чи є оподатковуваний прибуток, розрахований за правилами, визначеними статтею 152 цього Кодексу, чи ні.

Згідно із пп. 153.3.2 п. 153.3 ст. 153 цього Кодексу крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Обов'язок із нарахування та сплати авансового внеску з цього податку за визначеною пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу ставкою покладається на будь-якого емітента корпоративних прав, що є резидентом, незалежно від того, є такий емітент або отримувач дивідендів платником податку чи має пільги зі сплати податку, надані цим Кодексом, чи у вигляді застосування ставки податку іншої, ніж встановлена в пункті 151.1 статті 151 цього Кодексу (крім платників цього податку, які підпадають під дію статті 156 цього Кодексу).

Підпунктом 153.3.4 п. 153.3 ст. 153 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного податкового періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.

Авансовий внесок із податку, сплачений у зв'язку з нарахуванням/сплатою дивідендів, є невід'ємною частиною податку на прибуток та не може розцінюватися як податок, який справляється при репатріації дивідендів (їх сплаті на користь нерезидентів) (пп. 153.3.8 п. 153.3 ст. 153 Податкового кодексу України).

Законом України від 04.07.2013 року № 403-VII, що набрав чинності 04.08.2013 року, до Податкового кодексу України внесено зміни, які дозволяють платникам податків враховувати сплату авансового внеску під час виплати дивідендів в оплату щомісячних авансів з податку на прибуток.

Після доповнень згідно із цим Законом до Податкового кодексу України у абзацах п'ятому та шостому п. 57.1 ст. 57 Кодексу встановлено, що на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до п. 153.3 Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом. Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до п. 153.3 ст. 153 Податкового кодексу України перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 22.10.2013 року № 609 затверджено «Порядок заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів» та Список кодів видів сплати.

Відповідно до п. 1 вказаного Порядку в полі № 4 «Призначення платежу» друкується роз'яснювальна інформація про призначення платежу в довільній формі. В полі № 2 друкується код виду сплати.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями, що позивачем у встановлені законодавством строки сплачувалися узгоджені суми авансових платежів з податку на прибуток приватних підприємств.

При цьому позивачем подавалися на адресу відповідача листи від 27.11.2013 року № 8756/07, від 27.11.2013 року № 8730/06, від 25.12.2013 року № 9495/01, згідно з якими позивач просив сплачену суму авансового внеску з податку на прибуток при виплаті дивідендів в розмірі 570, 00 грн. та в розмірі 479 976, 18 грн. зарахувати в рахунок погашення щомісячних авансових внесків з податку на прибуток підприємств за листопад 2013 року та за грудень 2013 року.

Разом з тим, в платіжному дорученні від 27.11.2013 року № 73549. позивачем заповнено призначення платежу - авансові внески з податку на прибуток на виплату дивідендів за 2010-2011 р.р., при цьому помилково зазначено код виду сплати 101 «Сплата суми податків і зборів/єдиного внеску».

Цього ж дня ПАТ «Кіровоградобленерго» подано до Кіровоградської ОДПІ лист від 27.11.2013 року № 8730/06, в якому товариство зазначило про відповідну помилку та просило зарахувати даний платіж по коду виду сплати 125 «Авансові внески, нараховані на суму дивідендів та прирівняних до них платежів».

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що дана помилка не є підставою вважати, що сплата авансових внесків при виплаті дивідендів проводилася позивачем не за призначенням, оскільки податок був сплачений вчасно на вірний бюджетний рахунок, а описка в зазначенні коду платежу не підтверджує факт несплати.

Платіжне доручення від 24.12.2013 року № 74256 заповнено відповідно до норм вказаного порядку з зазначенням коду виду сплати 125 та призначення платежу в довільній формі: авансові внески з податку на прибуток на виплату дивідендів за 2010-2011 р.р. код платежу 11024000.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо протиправності оскаржуваної податкової вимоги.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено обґрунтовані рішення, яке постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області відхилити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.05.2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2015 року у справі № П/811/1089/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук