Справа № 813/1579/15
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року Справа № 876/5636/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський А.М.,

судді Запотічний І.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.04.2015р. по справі № 813/1579/15 за позовом Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

31.03.2015 року Державна податкова інспекція у Сихівському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (ДПІ у Сихівському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області) звернулася з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 172 427,50грн. В обгрунтування заявлених вимог позивач покликався на наявність у відповідача податкового боргу за платежем податок на додану вартість у сумі 172 427,50грн. Позивач зазначає, що податкова заборгованість є узгодженою та несплаченою відповідачем у встановлений законодавством строк.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.04.2015 року позов задоволено повністю, стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг у сумі 172 427 (сто сімдесят дві тисячі чотириста двадцять сім) грн. 50 коп. до бюджету.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій стверджує, що податковий орган не мав права звертатись із позовом про стягнення боргу, так як податкове-повідомлення-рішення, на яке покликається позивач, є незаконним. Крім того, апелянт зазначає, що податковий орган пропустив строк для звернення до суду із позовом про стягнення коштів.

Просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у позові відмовити.

За відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволені апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідач - ОСОБА_1, зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, ідентифікаційний код НОМЕР_1, місцезнаходження: вул. Кавалерідзе, м.Львів, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Із матеріалів справи судом встановлено, що ДПІ у Сихівському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області проводилась документальна планова виїзна перевірка відповідача (РНОКПП НОМЕР_1) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного, податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013року.

За результатами проведеної перевірки податковим органом встановлено порушення податкового законодавства та складено відповідний акт від 11.03.2014р. №206/17-20/НОМЕР_1. На підставі вказаного акта позивачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 20.03.2014р., відповідно до якого сума збільшеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість становить 172427,50грн. (в т.ч. 134678,00 за основним платежем та 37749,50грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Судом також з'ясовано, що вказане вище податкове повідомлення-рішення було предметом оскарження у адміністративній справі №813/3826/14. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.08.2014р. у справі №813/3826/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Вказана постанова в апеляційному порядку не оскаржувалася та набрала законної сили, а, отже, ця обставина спростовує покликання апелянта в апеляційній скарзі на неправомірність податкового повідомлення-рішення № від 20.03.2014р.

Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи і подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений вказаним Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.п. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.

З матеріалів справи також встановлено, що 09.04.2015. позивач звернувся до ДПІ у Сихівському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області із заявою про намір досягнення податкового компромісу по податковому повідомленні-рішенні № від 20.03.2014р. з податку на додану вартість на загальну суму 172427,50грн. (в т.ч. 134678,00 за основним платежем та 37749,50грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями). Однак, рішенням ДПІ у Сихівському районі м.Львова ГУ ДФС від 17.04.2015р. №6281/13-50-17-02/268 застосування податкового компромісу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 погоджено оскільки постанова Львівського окружного адміністративного суду від 22.08.2014р. у справі №813/3826/14 набрала законної сили, відтак, податкове зобов'язання, визначене в податковому повідомленні-рішенні № від 20.03.2014р. є узгодженим, а тому процедура податкового компромісу на нього не поширюється.

Суд встановив, що сума податкового боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 станом на 20.03.2015р. становить 172427,50грн. та складається з основного платежу за актом перевірки та штрафної санкції.

На виконання ст. 59 Податкового кодексу України позивач направив на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ф» від 31.12.2014р. №5360-25. Вказана вимога залишена без виконання, податковий борг відповідачем не погашено. Податковий борг з цього періоду не переривався, що підтверджується обліковою карткою відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність у відповідача податкового боргу за платежем податок на додану вартість, у сумі 172427,50грн. грн., що підтверджується карткою особового рахунку та довідкою позивача від 24.03.2015р. Вказаний борг є узгоджений та підлягає сплаті.

Як встановлено з положень п.п. 41.1, 41.5 ст. 41 Податкового кодексу України органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби. Органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень є органами стягнення.

Згідно з п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п. 54.3.1-54.3.6 п. 54.3 ст. 54 вказаного Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пп. 95.1-95.3 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Докази вжиття відповідачем заходів щодо погашення податкової заборгованості в сумі 172427,50грн. в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення податкового боргу з відповідача.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 160, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.04.2015р. по справі № 813/1579/15 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.