Справа № 826/23115/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач Петрик І.Й.
У Х В А Л А

17 березня 2016 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного адміністративного суду Петрик І.Й., перевіривши матеріали апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арофел Семікор» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві про скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2016 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 січня 2016 року, було залишено без руху.

Підставою для постановлення зазначеної ухвали було те, що апеляційна скарга не оформлена відповідно до вимог ст. 187 КАС України.

16 березня 2016 року апелянтом подано клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги з вимогою відстрочити сплату судового збору.

Звертаючись до суду з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, апелянт посилається на те, що є бюджетною установою, фінансується з Державного бюджету України, та бюджетом якої не передбачено коштів на сплату судового збору.

Однак, вказане клопотання щодо відсутності коштів не підтверджено жодними належними доказами. Разом з тим, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для відстрочення сплати судового збору.

Також, відсутність законодавчого врегулювання питання щодо поновлення територіальним органам державної фіскальної служби пільг на судовий збір не є обставиною, яка зумовлює наявність підстав для відстрочення сплати судового збору.

При цьому, Вищий адміністративний суд України у постанові Пленуму від 23.01.2015 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» акцентував увагу на тому, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22 травня 2015 року 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 2 від 05.02.2016.

Суд також зазначає, що п.2 розділу ІІ Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким серед іншого скасовано встановлені раніше для податкових органів пільги щодо його сплати, Кабінет Міністрів України було зобов'язано забезпечити відповідне фінансування державних органів.

Апелянтом не надано суду доказів на підтвердження факту відсутності можливості сплати судового збору за рахунок інших коштів, ніж ті, що передбачені кошторисом на сплату судового збору та вжиття заходів спрямованих на отримання коштів, зокрема додаткових бюджетних асигнувань, шляхом звернення до відповідного розпорядника коштів.

Аналогічної позиція дотримується Верховний Суд України в Ухвалі від 27.10.2015 року (номер в ЄДРСР - 52867921).

Згідно ч. 3 ст. 189 КАС України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 187 цього Кодексу, застосовуються правила ст. 108 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Таким чином, з огляду на те, що заявником не усунуто зазначені недоліки апеляційної скарги у встановлений судом строк, її необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. ст. 108, 187, 189, 206, 254 КАС України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арофел Семікор» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві про скасування вимоги, - повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Петрик І.Й.

Суддя Петрик І.Й.