Справа № 810/5423/14
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року справа № 810/5423/14

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є.;

при секретарі судового засідання - Гай А.В.;

за участю:

позивача - ОСОБА_1;

представника позивача - ОСОБА_2;

представника відповідача - Маковій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області

про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про визнання протиправними дій щодо проведення перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за результатами якої складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 21.08.2014.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16.10.2014 (суддя Лиска І.Г.), залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015, позов було задоволено. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.11.2015 вищевказані рішення судів скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи, в порядку ст. 15-1 КАСУ, адміністративну справу 810/5423/14 було передано на розгляд судді Брагіній О.Є.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про неправомірність проведеної відповідачем перевірки, посилаючись на норми ст. 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» з огляду на відсутність дозволу Кабінету Міністрів України на проведення такої перевірки та його відповідної заяви.

В призначений день та час у судове засідання з'явилися позивач та представники сторін. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача заперечував проти позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов, просив суд у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування заперечень представник зазначив, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом, при цьому процедуру проведення перевірки не порушив, у зв'язку з чим вважає свої дії правомірними.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке:

згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАСУ, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 17 КАСУ передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.08.2014 р., головним державним інспектором сектору контролю за будівництвом автомобільних доріг, якістю будівельних матеріалів та державного ринкового нагляду Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області Коваленком І.О. відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, на підставі доручення ДАБІ України № 7/10-0508/41 від 05.08.2014, направлення від 13.08.2014 № 1982.14/08/01 проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил ФО-П ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) об'єкту будівництва - «Будівництво універсального комплексу по наданню послуг населенню» за адресою: АДРЕСА_1, у присутності ФО-П ОСОБА_1

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 21.08.2014. Перевіркою встановлено та в Акті зафіксовано порушення позивачем пп. 3.3.1, п. 9.7, пп. 9.8.1, п. 9.8 ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва»; п. 1.8 ДБН Г.1.4-95 «Правила перевезення, складування та зберігання матеріалів, виробів, конструкцій і устаткування в будівництві»; ст. 9, 11 Закону України «Про архітектурну діяльність» та Поряду здійснення технічного нагляду, затвердженого постановою КМУ від 11.07.2008 № 903 (а.с. 26).

З акта перевірки вбачається, що вказана перевірка була проведена 21.08.2014 в присутності ФО-П ОСОБА_1 Під час проведення перевірки встановлено, що на земельній ділянці площею 0, 15 га, яка знаходиться у комунальній власності Української міської ради та використовується ФО-П ОСОБА_1 на підставі договору оренди земельної ділянки від 07.05.2004, на відстані 15-20 метрів від берегової лінії Канівського водосховища р. Дніпро ведеться будівництво універсального комплексу по наданню послуг населенню, а саме зведено три поверхи бетонної збірно-монолітної конструкції з огороджувальними конструкціями із газоблоків, три поверхи збірно-металевої конструкції та ведеться влаштування покрівлі даху.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо проведення вказаної перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, позивач оскаржив їх в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, застосовуючи нормативно-правові акти, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, суд виходить з такого:

відповідно до пп. 1 п. 3 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 № 439/2011 (далі - Положення № 439/2011), основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, а саме: здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань.

Пунктом 6 Положення № 439/2011 встановлено, що Держархбудінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі або міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька регіонів) територіальні органи.

Правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності, спрямовані на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів, врегульовані Законом України від 20.05.1999 № 687-XIV «Про архітектурну діяльність» (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 687-XIV).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закон № 687-XIV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин станом на 21.08.2014), архітектурна діяльність - діяльність по створенню об'єктів архітектури, яка включає творчий процес пошуку архітектурного рішення та його втілення, координацію дій учасників розроблення всіх складових частин проектів з планування забудови і благоустрою територій, будівництва (нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту) будівель і споруд, здійснення архітектурно-будівельного контролю і авторського нагляду за їх будівництвом, а також здійснення науково-дослідної та викладацької роботи у цій сфері.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закон № 687-XIV, для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

В силу вимог ст. 41 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (зі змінами та доповненнями в редакції на момент виникнення спірних правовідносин станом на 21.08.2014, далі - Закон № 3038-VI), державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 за № 553 затверджений Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок № 553).

Згідно з п. 1 Порядку № 553 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин станом на 21.08.2014), цей Порядок визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами (далі - інспекції).

Відповідно до пп. 1 п. 2 Порядку № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції.

В силу вимог п. 3 Порядку № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється посадовими особами інспекцій відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок (п. 5 Порядку № 553).

Окрім того, в силу вимог ч. 4 ст. 41 Закону № 3038-VI, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню; проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Під час перевірки було встановлено, що 21.09.2011 інспекцією ДАБК у Київській області було зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт за № КС 1. Крім того встановлено, що архітектурно-планувальне завдання № 318/04 від 16.09.2004 видане відділом містобудування та архітектури Обухівської РДА. Проект землеустрою встановлення та впорядкування прибережної (водоохоронної) захисної смуги в межах відведеної земельної ділянки розроблений ВАТ «Український головний проектно-розвідувальний та науково-дослідний інститут з меліоративного і водогосподарського будівництва» на підставі договору № 209031 від 24.06.2009 та погоджений рішенням Української міської ради від 15.10.2009. Проектна документація розроблена ДП «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто», головний архітектор - Чорнодід А.Ю.

Відповідно до п. 7 Порядку № 553, позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно з актом від 21.08.2014, відповідачем було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності об'єкту будівництва - «Будівництво універсального комплексу по наданню послуг населенню» за адресою: АДРЕСА_1, орендарем якого є позивач.

Згідно з п. 7 Порядку № 553, підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.07.2014 на урядову гарячу лінію 0-800-507-309 надійшло звернення громадянки ОСОБА_7 НОМЕР_2 (а.с. 34) щодо незаконного будівництва за адресою: АДРЕСА_1, п'ятиповерхового будинку на березі річки Дніпро.

Вищевказане звернення Державною архітектурно-будівельною інспекцією України було зареєстровано 01.08.2014 за № 40-2636-Н (а.с. 34), та в подальшому 05.08.2014 було передано для відповідного опрацювання до інспекції ДАБК у Київській області (реєстраційний № 7/10-0508/41) (а.с. 33), що стало підставою для проведення перевірки.

Отже, підставою для проведення перевірки позивача було звернення гр. ОСОБА_7, що в силу вимог п. 7 Порядку № 553 виключає можливість неправомірності дій відповідача під час проведення перевірки та спростовує твердження позивача в частині посилань на ст. 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (зі змінами та доповненнями) щодо заборони на проведення контролюючими органами перевірок підприємств, установ та організацій, а також фізичних осіб-підприємців (крім державної фіскальної служби України) виключно з дозволу Кабінету Міністрів України протягом серпня-грудня 2014 року або за заявою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є орендарем земельної ділянки площею 0, 15 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору оренди від 07.05.2004, укладеного між Українською міською радою в особі міського голови Козирєва Павла Генріховича та ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), строком на 49 років під капітальне будівництво і розташування універсального комплексу по наданню послуг населенню (пп. 2.1, 2.2 договору) (а.с. 37).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (ідентифікаційний код НОМЕР_1), основним та єдиним видом економічної діяльності якого є: КВЕД 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний), що виключає зв'язок між його господарською діяльністю та будівництвом на орендованій ним земельній ділянці під час проведення перевірки. Тобто, у спірних правовідносинах позивач виступає не як суб'єкт господарювання, а як суб'єкт містобудування. Отже, безпідставними є посилання позивача на норму вищевказаного Закону, оскільки відповідачем проводилась перевірка не господарської діяльності позивача, а об'єкту будівництва - «Будівництво універсального комплексу по наданню послуг населенню» за адресою: АДРЕСА_1, на підставі звернення фізичної особи про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства. Крім того, факт проведення перевірки об'єкту будівництва за вказаною вище адресою підтверджується направленням для проведення позапланової перевірки від 13.08.2014 № 1982.14/08/01, а не ФО-П ОСОБА_1 (а.с. 32).

Отже, державний архітектурно-будівельний контроль у спірних правовідносинах не являється контролем (наглядом) за господарською діяльністю суб'єктів господарювання, в тому числі і по відношенню до позивача як фізичної особи-підприємця.

Таким чином, суд дійшов висновку, що предметом перевірки був лише об'єкт будівництва - «Будівництво універсального комплексу по наданню послуг населенню» за адресою: АДРЕСА_1, а не господарська діяльність позивача. За результатами вказаної перевірки відповідачем були встановлені та в акті від 21.08.2014 зафіксовані порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, зокрема, генеральною підрядною організацією ТОВ «Влан» будівельні роботи із будівництва вищевказаного об'єкту ведуться без проекту виконання робіт (ПВР), чим порушено вимоги пп. 3.3.1 ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва», а саме на об'єкті будівництва не ведеться виконавча документація (загальний журнал робіт, журнал вхідного контролю, акти на закриття прихованих робіт) та журналу авторського нагляду, чим порушено вимоги п. 9.7, пп. 9.8.1, п. 9.8 ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва», не ведеться журнал вхідного контролю (журнал приймання та обліку матеріалів), чим порушено вимоги п. 1.8 ДБН Г.1.4-95 «Правила перевезення, складування та зберігання матеріалів, виробів, конструкцій і устаткування в будівництві». Крім того, технічний нагляд здійснюється інженером технічного нагляду ІІ категорії Яременко О.І. (кваліфікаційний сертифікат серії НОМЕР_3) та ведеться з порушенням, а саме не складаються акти на закриття прихованих робіт, не ведеться виконавча документація, будівництво здійснюється з порушенням затвердженої проектної документації та проектних рішень, чим порушено вимоги ст. 11 Закону України «Про архітектурну діяльність» та Порядок здійснення технічного нагляду, затвердженого постановою КМУ від 11.07.2008 № 903. Також, замовником будівництва ФО-П ОСОБА_1 будівельні роботи з будівництва зазначеного об'єкту за вказаною адресою виконуються не у відповідності до затвердженої проектної документації та проектних рішень, чим порушено вимоги ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність». Замовником будівництва не забезпечено здійснення авторського нагляду при виконанні будівельних робіт з будівництва вказаного об'єкта за зазначеною вище адресою, чим також порушено вимоги ст. 11 Закону України «Про архітектурну діяльність», про що перевіряючим було зазначено в акті перевірки.

Крім того, суд звертає увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 № 408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами» (в редакції від 13.08.2014, на момент виникнення спірних правовідносин станом на 21.08.2014) на яку посилається позивач, визначено перелік державних інспекцій та інших контролюючих органів, яким надаватиметься дозвіл на проведення перевірок підприємств. Вищевказана Постанова Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 № 408 в редакції від 13.08.2014 набула чинності лише 09.09.2014, в той час як перевірку відповідачем було проведено 21.08.2014, тобто до набрання чинності вказаною Постановою КМУ № 408. Відповідач не мав правових підстав щодо застосування нормативно-правового акта до набрання ним чинності, у зв'язку з чим твердження позивача щодо порушення відповідачем Постанови КМУ від 13.08.2014 № 408 та ст. 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» є безпідставними.

Також суд звертає увагу, що у відповідності до вимог п. 9 Порядку № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

З матеріалів справи вбачається, що перевірка відповідачем проводилась в присутності позивача, про що зазначено в самому акті перевірки від 21.08.2014 та не заперечується позивачем.

Відповідно до п. 13 Порядку № 553, суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право: вимагати від посадових осіб інспекції дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб інспекції службових посвідчень; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним інспекцією; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного інспекцією за результатами перевірки.

Позивач з вищевказаним актом перевірки від 21.08.2014 ознайомлений особисто, про що поставив власноручний підпис, примірник акта отримав того ж дня - 21.08.2014 та про будь-які зауваження чи заперечення щодо здійснення перевірки в акті не зазначив, отже погодився з висновками, викладеними в акті перевірки. Крім того, до вказаної перевірки ФО-П ОСОБА_1 допустив посадових осіб відповідача та про її проведення не заперечував та своїм правом, передбаченим п. 13 Порядку № 553 щодо, зокрема, подання зауважень та заперечень до акта перевірки, не скористався.

В силу положень п. 16 Порядку № 553, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. Складений за результатами перевірки відповідачем акт від 21.08.2014 відповідає формі, встановленій Порядком № 553.

Суд зазначає, що якщо на думку позивача останній вважає порушеним порядок та підстави проведення перевірки щодо нього, ФО-П ОСОБА_1 мав право захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб відповідача до такої перевірки (Постанова Верховного Суду України від 24.12.2010 № 21-25а10). Крім того, документально підтверджуючих доказів, які б спростували висновки відповідача, викладені в акті перевірки, позивачем також суду не представлено.

В силу положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 2 КАСУ передбачає завдання адміністративного судочинства, яким є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Надавши оцінку доводам позивача та правомірності дій відповідача з урахуванням встановленого порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та визначених законом повноважень органів ДАБК та їх посадових осіб щодо проведення перевірок відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил тощо, суд дійшов висновку, що відповідач діяв згідно вимог чинного законодавства України, не порушуючи при цьому порядку та умов проведення перевірки об'єкту будівництва - «Будівництво універсального комплексу по наданню послуг населенню» за адресою: АДРЕСА_1, у присутності ФО-П ОСОБА_1, чим права позивача вказаними діями під час проведення перевірки також не порушив, що виключає можливість задоволення позовних вимог.

Відповідно до статей 11, 71 КАСУ розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. За правилами ч. 2 ст. 71 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, вказана норма не означає, що будь-які дії відповідача - суб'єкта владних повноважень підлягають визнанню протиправними.

Згідно з вищевикладеними нормами права, позивач має право звернутись до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо він вважає, що дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Суд звертає увагу, що позивач жодним чином не довів неправомірності дій суб'єктом владних повноважень та не надав суду доказів, які б свідчили про порушення законодавства під час проведення перевірки.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що позивач не довів факт неправомірності дій відповідача під час проведення перевірки, та зважаючи на те, що дії відповідача передбачені нормами чинного законодавства, зокрема: Законом України від 20.05.1999 № 687-XIV «Про архітектурну діяльність», Законом України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 за № 553 та те, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити за відсутності підстав для його задоволення.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 12 лютого 2016 р.