Справа № 310/1336/16-а
Суддя: Крамаренко А. І.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/1336/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 березня 2016 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

В складі: головуючого судді - Крамаренка А.І.

при секретарі - Корнієнко Н.І.

за участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бердянську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.09.2003 року належить житловий будинок по вул. Дачна, 56 в м. Бердянську Запорізької області.

В 2015 році він перебудував вбиральню, яка на технічному паспорті від 18.12.2015 року зазначена літ. «М». Так, стіни з дерева він замінив на цегляні.

Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України від 24.05.2001 року за №127, зазначена побудова не належить до самочинного будівництва, що підтверджується листом КПТІ Бердянської міської ради від 17.02.2016 року.

Однак, головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області ОСОБА_2 була винесена постанова №13 від 08.02.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 96 КУпАП у вигляді накладення штрафу в сумі 4250 грн.

Просив визнати незаконною та скасувати вказану вище постанову.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заявлений позов. Додатково зазначив, що направлення на перевірку від 15.12.2015 року №711 він не отримував та не був присутнім при складанні акту перевірка від 17.12.2015 року та протоколу про адміністративні правопорушення від 27.01.2016 року, у звязку з чим був позбавлений права надати свої пояснення та заперечення. Копію оскарженої постанови він отримав поштою 15.01.2016 року.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Письмові заперечення на позов не надав.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення №13 від 08.02.2016 року ОСОБА_1 виконав будівельні роботи з будівництва вбиральні, а саме: улаштування фундаментів, мурування стін із цегли, улаштування дверних прорізів, улаштування деревяних балок, покриття із шиферу. На момент перевірки відсутні документи дозвільного характеру для виконання зазначених будівельних робіт, а саме: документ, який засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

За дане правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 96 КУпАП у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 4250 грн.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Повноваження Держархбудінспекції щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю визначені ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, та Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553.

Відповідно до п.1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, визначено процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, повязаної із створенням обєктів будівництва.

Згідно з п.9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Відповідно до п.13 зазначеного порядку, суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право: вимагати від посадових осіб інспекції дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб інспекції службових посвідчень; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним інспекцією; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного інспекцією за результатами перевірки.

У відповідності до п.18 Порядку, акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в інспекції. Акт перевірки підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що державний архітектурно будівельний контроль має проводитися в присутності суб'єкта містобудування або його представників, які за результатами його проведення ознайомлюються з актом перевірки та (у разі необхідності) надають свої заперечення, пояснення щодо обґрунтованості висновків відповідного акту або докази, які спростовують відповідні висновки.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потершлих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (частина перша статті 256 КУпАП). Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (частина друга статті 256 КУпАП). У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від

підписання протоколу, в ньому робиться запис про це; така особа має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до нього, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання (частина третя статті 256 КУпАП). Протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема процесуально оформленими доказами, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про аадміністративне правопорушення (частина перша статті 257 КУпАП).

У частині першій статті 277 КУпАП закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації ії відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення ії у відповідності з законом уповноважений орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи

підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом' якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

З огляду на викладене, проведення архітектурно-будівельного контролю, складання акту перевірки, протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності Позивача або його представника робить неможливим надання належних пояснень та обґрунтувань щодо наявних недоліків та порушень або доказів, які спростовували висновки державного органу, що в даному випадку свідчить про порушення Відповідачем приписів чинного законодавства у сфері державного архітектурно-будівельного контролю та позбавлення Позивача належного йому права на надання власних обґрунтувань.

Отже, Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови №13 від 08.02.2016 року не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченні чинним законодавством.

Як вже було встановлено, підставою для притягнення Позивача до відповідальності була відсутність документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт з будівництва вбиральні.

Разом з тим, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок №56 по вул. Дачна в м. Бердянську, виготовленого КПТІ Бердянської міської ради станом на 18.12.2015 року, та довідки вказаного комунального підприємства від 17.02.2016 року №27 вбиральня літ. «М», що знаходиться на земельній ділянці по вул. Дачна, 56 не є самочинно збудованою.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах, про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, додаткових доказів в обґрунтування винесення постанови №13 від 08.02.2016 року про накладення штрафу у сфері містобудівної діяльності Відповідачем до суду надано не було.

Керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 159, 162, 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову №13 від 08.02.2016 року, винесену Головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 96 КУпАП у вигляді накладення штрафу в сумі 4250 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.І. Крамаренко