Справа № 443/319/16-а
Суддя: Галій О. Й.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 443/319/16-а Провадження № 2-а/443/17/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року. Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Галій О.Й., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до УПФУ в Жидачівському районі Львівської області про визнання неправомірними дій відповідача щодо припинення виплати пенсії як інваліду третьої групи, з 01.04.2015 року та зобов"язання відповідача з 26.07.2015 року поновити виплату пенсії.

Позивач заявлені вимоги обґрунтовує тим, що починаючи з червня 2009 року перебуває на обліку в УПФУ в Жидачівському районі Львівської області, отримує пенсію по інвалідності на підставі ч. 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування».

З 11.08.1998 року і по теперішній час ОСОБА_1 працює на посаді начальника управління Державної казначейської служби України у Жидачівському районі Львівської області .

З 01.04.2015 року відповідач припинив виплату позивачу пенсію по інвалідності, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ.

20.01.2016 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про відновлення виплати йому пенсії з 01.06.2015 року, на яку отримав відповідь, що пенсія по інвалідності не виплачується з посиланням на ст. 47 Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування». Такі дії відповідача позивач вважає неправомірними і такими, що порушують його конституційні права.

Оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався 26.01.2016 року, тому вважає, що порушення його прав підлягає захисту з 26.07.2015 р., тобто за шість місяців до моменту отримання зазначеної відповіді відповідача.

Представник відповідача подав до суду письмове заперечення на позов, заявлені вимоги не визнає, посилаючись на те, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування» тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів 1 та 2 групи, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про державну службу", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Оскільки, позивач станом на 01.04.2015 року працював і продовжує працювати на посаді начальника управління Державної казначейської служби України у Жидачівському районі Львівської області, тому підстави для поновлення виплати йому пенсії, як інваліду 3-ї групи відсутні, а відтак просить у задоволенні адміністративного позову відмовити.

За результатами розгляду справи, в порядку скороченого провадження, оцінивши обставини справи, суд вважає достатніми для задоволення позовних вимог.

Позивач працює на посаді начальника управління Державної казначейської служби України у Жидачівському районі Львівської області. З червня 2009 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Жидачівському районі Львівської області і отримує пенсію як інвалід 3-ї групи загального захворювання.

Як встановлено абз. 1 та абз. 2 ч. 4 ст. 37 Закону України «Про державну службу" зі змінами, внесеними Законом від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Відповідач вважає, що оскільки позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу", тому в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно з цим законом, виплачуватись не повинна.

Станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії

в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу", у зв'язку з чим відповідачем правомірно було припинено виплату пенсії позивачу.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі Закон № 213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», «Податкового та Митного кодексів України», «Положення про помічника-консультанта народного депутата України».

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

В теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу", пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (Закону № 1058-ІУ).

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу", у зв'язку з чим передбачені абз. 1, 2 ч. 4 ст. 37 підстави для невиплати пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1058, відпали, і з 01.06.2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

З огляду на зазначене, суд вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону № 1058-ІУ, підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

При цьому, право на пенсію у позивача виникло ще при призначенні пенсії, а отже з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати вказаної пенсії відсутні.

Як зазначив позивач, що про порушення своїх прав дізнався 28.01.2016 року, тому вважає, що порушення його прав підлягає захисту з 28.07.2015 р., тобто за шість місяців до моменту отримання вказаної відповіді відповідача.

Частиною 2 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування і після припинення роботи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване ст.46 Конституції України, обмеження якого неможливе, з врахуванням наведених положень чинного законодавства.

Відповідачем за змістом вимог ст. 71 КАС України не надано суду доказів, що ОСОБА_1 не має права на поновлення виплати раніше призначеної пенсії по інвалідності.

Судом також не встановлено підстав для відмови у поновленні виплати раніше призначеної пенсії позивачу.

З огляду на наведене, суд вважає, що виплата пенсії, призначена позивачу, підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю перешкод для її невиплати.

При цьому суд вважає, що поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати пенсії неможливо.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати із Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 69-71, 94, 99, 158-163, 183-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити. Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області щодо відмови у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1, інваліду третьої групи.

Зобов"язати управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області відновити з 28 липня 2015 року виплату пенсії ОСОБА_1, інваліду третьої групи.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені у справі судові витрати в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Жидачівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня отримання її копії.

Суддя