Справа № 401/4725/15-а
Суддя: Гармаш Т. І.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 401/4725/15-а ; 2-а/401/11/16
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" лютого 2016 р. Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Гармаш Т.І., при секретарі Липко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства Оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та просить визнати протиправною відмову Відповідача у виплаті йому одноразової грошової допомоги пов`язаної з інвалідністю, отриманою внаслідок поранення (контузії) отриманої під час проходженням військової служби в Демократичній Республіці Афганістан де проходили бойові дії, встановленої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та зобов`язати Відповідача виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі та порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 99 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб".

В обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що строкову військову службу, проходив з квітня 1985 року про травень 1987 року у складі військової частини № НОМЕР_1 . Дана частина у період з грудня 1979 року по лютий місяць 1989 року була задіяна у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан. Під час проходження військової служби у січні 1987 року отримав мінно-вибухове поранення (контузію). Дані факти підтверджено архівними довідками, військовим квитком. Актом обстеження ВО ВТЕК від 03.10.1990 року, за часи СРСР, позивачу було встановлено третю групу інвалідності терміном на один рік у зв`язку із контузією отриманою під час проходження військової служби. Після закінчення терміну на який було встановлено статус інваліда 3-ї групи повторне обстеження на встановлю інвалідності не проходів, а тому втратив даний статус.

15.04.2013 року він пройшов обстеження на встановлення інвалідності, що підтверджується витягом із протоколу № 900 від 15.04.13 року засідання Центральної військово-лікарняної комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця та 26.06.13 року йому було встановлено 3-ю групу інвалідностіщо підтверджується Випискою з акту огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 1МСЕ№100625 .

У 2015 році через Світловодський об`єднаний міський військовий комісаріат він звернувся до Міністерства Оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю яка настала внаслідок контузії, під час виконання обов`язків військової служби в Афганістані та встановлення інвалідності після звільнення з військової служби внаслідок зазначеної причини. У задоволенні заяви відповідач відмовив посилаючись на п.17 Постанови КМУ № 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25.12.2013 року у якому зазначено, що-особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби. Оскільки, він проходив військову службу та звільнявся із прикордонних військ КДБ СРСР, то відповідач не зобов`язаний здійснювати дану виплату.
Зважаючи на це, позивач звернувся з аналогічною заявою до Адміністрації Державної Прикордонної Служби України. 16 листопада 2015 року поштою отримав відповідь згідно якої Держприкордонслужба України відмовила у здійснені виплати у зв`язку з тим, що на даний час відсутні нормативно-правові документи про те, що Держприкордонслужба є правонаступником Прикордонних військ КДБ СРСР. Також, відсутні будь-які нормативні приписи, що зобов`язують Держприкордонслужбу України виплачувати одноразову грошову допомогу військовослужбовцям колишніх Прикордонних військ КДБ СРСР.
Беручи до уваги те, що позивач призивався та був звільнений зі строкової військової служби на підставі наказів міністра оброни СРСР і згідно з законодавством перебуває на військовому обліку у військовому комісаріаті МО України, та те, що причинний зв`язок поранення, отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби в період перебування в Афганістані, встановлено Центральною військово-лікарською комісією МО України, він вважає що призначення одноразової грошової допомоги входить до компетенції Міністерства оборони України.
Позивач зазначає, що саме 26.06.2013 року у державі Україна йому вперше було встановлено 3-ю групу інвалідності за наслідками отримання контузії під час проходження військової служби, а тому він має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", проте відповідач незаконно своїм рішенням відмовив у її призначенні.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити посилаючись на норми ст.16 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99, Постанову Верховного Суду України від 10 березня 2015 року у справі №21-563 а14, п.2 вступної частини Постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позов не підлягає задоволенню з причин того, що у Виписці з акту огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 1МСЕ№100625 від 26.06.2013 року зазначено, що позивач проходив повторний огляд, а не первинний, тобто будь-які виплати позивачу повинні бути проведені за законодавством, що діяло на час проходження первинного огляду на встановлення інвалідності, а саме у 1990 році і дія Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб" на дані правовідносини не поширюється.

Заслухавши доводи сторін, з`ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов такого висновку.

Факти проходження позивачем строкової служби в країні де проходили бойові дії, та отримання при цьому контузії, причинного зв`язку цієї контузії з подальшим захворюванням, що призвело до встановлення позивачу інвалідності 3-ї групи сторони не заперечували. Таким чином ці факти не підлягають доказуванню. Також, сторони не заперечили, що належним відповідачем у даній справі є Міністерство Оборони України.

Клопотань щодо залучення до справи третіх осіб сторони не подавали.

Відповідно до виписки із акту обстеження ВО ВТЕК (довідка серії ВТЭ-23 №076525) від 03.10.1990 р. ОСОБА_1 встановлено 3-ю групу інвалідності строком до листопада 1991 року. Інвалідність встановлено внаслідок отриманого ним захворювання, причиною якого стала контузія отримана під час виконання військових обов`язків на території Демократичної Республіки Афганістан. (а.с.13)

Виходячи з дати видачі вказаної довідки, встановлення позивачу інвалідності проводилось в часи існування СРСР та за законодавством що діяло на той час. Правовий статус інваліда 3-ї групи позивач втратив по закінченню встановленого медичною комісією річного строку.

У зв`язку з погіршення стану здоров`я у квітні 2013 року, позивач звернувся до медичного закладу щодо встановлення йому інвалідності. Так, Центральною військово-лікарською комісією Міністерства Оборони України 15.04.2013 року за протоколом засідання № 900 було встановлено, що ОСОБА_1 під час виконання військових обов`язків у 1987 році отримав мінно-вибухову травму(контузію головного мозку), що в подальшому призвело до розвитку стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді після травматичної та дисциркулярної енцефалопатії ІІ ст., з вираженим церебростенічним синдромом, розсіяною мікровогнищевою неврологічною симптоматикою, мнестичним зниженням, емоційно-волевою нестійкістю, вегето-судинною дисфункцією, судинними кризами змішаного характеру (лікворо-гіпертензивні, вертебро-базилярні). Післятравматичного церебрального арахноїдиту з лікворо-динамічними порушеннями, центральною вестибулярною дисфункцією ІІ-ІІІ ст.. стійко вираженим цефалічним синдромом, що підтверджено військово-медичними та військово-обліковими документами. Травма(контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії. (а.с.16)

26.06.2013 року ОСОБА_1 встановлено 3-ю групу інвалідності, що підтверджено Випискою з акту огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 1МСЕ№100625 за вказаною датою. (а.с.14-15)

Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема, визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до пункту 2 Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) до подій, факту застосовується той закон або нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце. Аналогічна правова позиція міститься у правовому висновку Верховного Суду України, що викладений у Постанові від 10 березня 2015 року у справі № 21-563а14.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ прийнятий 20 грудня 1991 року, тобто почав діяти після звільнення позивача з військової служби. Проте, згідно п.2 ч.1 ст.3 вказаного Закону дія його поширюється і на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.

Оскільки позивачу встановлено 3-ю групу інвалідності внаслідок поранення пов`язаного з проходження військової служби 26 червня 2013 року, тобто після його звільнення, то на вказані правовідносини поширюється дія даного Закону, незважаючи на те, що позивач був звільненим з військової служби та отримав поранення у 1987 році.

Згідно ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Тобто, у разі інвалідності, що настала після закінчення 3-х місяців з часу звільнення, але внаслідок захворювання, що мали місце в період проходження військової служби, особі виплачується одноразова грошова допомога.

Таким чином суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на законі, а саме ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та приходить до висновку, що відповідач неправомірно відмовив йому у призначенні та виплаті даної допомоги, а тому права позивача підлягають захисту, а позов - задоволенню.

На підставі викладеного та ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб", керуючись ст.ст. ст.160, ст.161, ст. 162, ст.163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В :
Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги при встановленні 3 групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби.

Зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі(смерті), поранення(контузії, травми, або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» шляхом перерахування на картковий рахунок № НОМЕР_2 у Світловодському ТВБВ 10010/0114, МФО 32333475 АТ «Державний ощадний банк України» код 09323409, р/р НОМЕР_3 .

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ч. 3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Світловодського
міськрайонного суду : Т.І.Гармаш