Справа № 12/258 (2-а-5452/08)
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2010-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 12/258 (2-а-5452/08) Головуючий у 1-й інстанції: Цвіркун Ю.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2010 р.

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Бараненка І.І., Василенка Я.М.,

при секретарі: Приходько Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.12.2008 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адмінпозовом до Головного управління Пенсійного фонду України, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною відмови щодо здійснення перерахунку щорічної допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій, зобовязання донарахувати та виплатити щорічну допомогу за 2005-2007 роки у відповідності до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.12.2008 року позовні вимоги задоволено частково: зобовязано відповідачів вчинити дії щодо здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_2 щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня за 2007 рік згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як учаснику бойових дій у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в позові в повному обсязі. В своїх апеляційних скаргах апелянти посилаються на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів знаходить, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Окружний адміністративний суд міста Києва в своєму рішенні прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Апеляційна інстанція не може погодитися з такими доводами суду першої інстанції з огляду на наступне:

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 учасник бойових дій, учасник ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченнями серія АА № 243323 від 22.01.2000 року та серія А № 000776 від 17.02.2003 року.

Відповідачі виплатили позивачу щорічну грошову допомогу до 5-го травня за 2005-2007 роки в квітні поточних років.

Позивач вважає, що він отримував допомогу значно нижчу, ніж це передбачено ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у звязку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав, порушених неправомірними діями відповідача.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо стягнення недоотриманих сум допомоги за 2007 рік.

Оцінюючи таку правову позицію суду першої інстанції, на її спростування, судова колегія зазначає наступне:

Виходячи з положень ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком .

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що позивач мав право на отримання щорічної допомоги за 2005 рік в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, а тому виплата відповідачем щорічної допомоги на оздоровлення за цей період в розмірі меншому ніж встановлено законом, порушує права позивача і суперечить вимогам ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина (п.1) та основи соціального захисту (п.6).

Колегія суддів не може не зауважити, що при вирішенні спору суд першої інстанції повинен був виходити з положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», яким було зупинено на 2006 рік дію положень ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також в частині визначення розміру допомоги.

Зазначені положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»не скасовані та не визнані неконституційними.

Таким чином, до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»були внесені зміни згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»щодо зупинення на 2006 рік виплати компенсацій і допомоги в розмірах відповідно до мінімальної пенсії за віком. Оскільки позивач отримав щорічну одноразову грошову допомогу за 2006 рік, тобто згідно положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», а тому підстав для здійснення перерахунку даної допомоги за 2006 рік судовою колегією не вбачається.

Апеляційна інстанція не може не погодитися з доводами суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з вимогами стосовно стягнення недоплаченої одноразової щорічної допомоги за 2005 рік та 2006 рік.

В свою чергу Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», дію положень ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»на 2007 рік було призупинено в частині виплати допомоги у розмірі відповідно до мінімальної пенсії за віком.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп визнано неконституційними деякі положення Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», зокрема п. 30 ст. 71 зазначеного Закону, яким було призупинено дію ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної пенсії за віком.

Рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на всій території України. В п. 5 вищезазначеного рішення зазначено, що дане рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Так як, разова щорічна допомога позивачу, як учаснику бойових дій, за 2007 рік була виплачена до прийняття Конституційним судом рішення від 09.07.2007 року за № 6-рп, то в даному випадку права позивача відповідачами не були порушені, а допомога виплачена згідно вимог Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», а тому позовні вимоги в цій частині є також необґрунтованими, що в свою чергу свідчить про необхідність скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Неотримання різниці у виплаті є шкодою, яка заподіяна ухваленням неконституційного Закону, і яка підлягає стягненню з держави в порядку ЦПК України, оскільки субєкт владних повноважень у 2007 році діяв правомірно.

Таким чином, апеляційна інстанція приходить до висновку, що суд першої інстанції не правомірно задовольнив позовні вимоги щодо зобовязання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня за 2007 рік згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»як учаснику бойових дій у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Виходячи з положень ст. 198 ч.1 п. 4 та ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нове рішення, якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому є всі підстави для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст.196, 198, 202, 205 та 207 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.12.2008 року в частині задоволення позовних вимог щодо зобовязання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня за 2007 рік згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»як учаснику бойових дій у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком скасувати, постановивши в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 25.01.2010 року.

Головуючий суддя:

Судді: