Справа № 826/20324/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26 лютого 2016 року 15 год. 00 хв. № 826/20324/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Данилишина В.М., суддів Качура І.А., Келеберди В.І. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Асоціації "Підприємств з сертифікації та оцінки відповідності" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та заступника Міністра економічного розвитку і торгівлі України Нефьодова Максима Євгеновича про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Асоціації "Підприємств з сертифікації та оцінки відповідності" (далі - позивач) до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо припинення реєстрації сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності у Реєстрі державної системи сертифікації, із 20 вересня 2015 року на харчову продукцію, а із 01 січня 2016 року на нові та такі, що були у користуванні, транспортні засоби, а також вузлів, агрегатів та частин до них;

- зобов'язання відповідача утриматися від вчинення дій щодо припинення реєстрації сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності у Реєстрі державної системи сертифікації, із 20 вересня 2015 року на харчову продукцію, а із 01 січня 2016 року на нові та такі, що були у користуванні, транспортні засоби, а також вузлів, агрегатів та частин до них;

- встановлення відсутність повноважень заступника Міністра М.Є. Нефьодова щодо вчинення дій із припинення реєстрації сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності у Реєстрі державної системи сертифікації, із 20 вересня 2015 року на харчову продукцію, а із 01 січня 2016 року на нові та такі, що були у користуванні, транспортні засоби, а також вузлів, агрегатів та частин до них, та викладення його у формі листа від 17 серпня 2015 року №3433-06/27226-07.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані дії відповідача обмежують і порушують права та інтереси позивача, підприємств і організацій у сфері сертифікації та органів оцінки відповідності. Дії відповідача щодо припинення реєстрації сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності у Реєстрі державної системи сертифікації зазначених вище категорій є протиправними та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства, а також несуть загрожу життю і здоров'ю населення, відсутності можливості своєчасного виявлення на ринку продукції, яка представляє небезпеку для життя, здоров'я, спадковості людини, а також потраплянню на ринок фальсифікованої продукції.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до судового розгляду колегією суддів.

До суду через канцелярію представником позивача подано уточнений позов, у якому позовні вимоги викладено у наступній редакції:

- визнати протиправними дії відповідача-1 щодо припинення реєстрації сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності у Реєстрі державної системи сертифікації, із 20 вересня 2015 року на харчову продукцію, а із 01 січня 2016 року на нові та такі, що були у користуванні, транспортні засоби, а також вузлів, агрегатів та частин до них;

- зобов'язати відповідача-1 утриматися від вчинення дій щодо припинення реєстрації сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності у Реєстрі державної системи сертифікації, із 20 вересня 2015 року на харчову продукцію, а із 01 січня 2016 року на нові та такі, що були у користуванні, транспортні засоби, а також вузлів, агрегатів та частин до них;

- визнати протиправними дії заступника Міністра економічного розвитку і торгівлі України Нефьодова Максима Євгеновича (далі - відповідач-2), що виразилися у прийнятті рішення щодо припинення реєстрації сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності у Реєстрі державної системи сертифікації, із 20 вересня 2015 року на харчову продукцію, а із 01 січня 2016 року на нові та такі, що були у користуванні, транспортні засоби, а також вузлів, агрегатів та частин до них, з перевищенням службових повноважень, та яке викладено у листі відповідача-1 від 17 серпня 2015 року №3433-06/27226-07. Вказаний позов судом прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

В подальшому до суду через канцелярію від представника позивача надійшла письмова заява про зміну позовних вимог, яке по суті є заявою про їх зменшення, а саме про:

- визнання протиправними дій відповідача-1 щодо припинення реєстрації сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності у Реєстрі державної системи сертифікації, із 20 вересня 2015 року на харчову продукцію;

- зобов'язання відповідача-1 утриматися від вчинення дій щодо припинення реєстрації сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності у Реєстрі державної системи сертифікації, із 20 вересня 2015 року на харчову продукцію;

- визнання протиправними дій відповідача-2, що виразилися у прийнятті рішення щодо припинення реєстрації сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності у Реєстрі державної системи сертифікації, із 20 вересня 2015 року на харчову продукцію, з перевищенням службових повноважень, та яке викладено у листі відповідача-1 від 17 серпня 2015 року №3433-06/27226-07. Вказану заяву судом, відповідно до ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Під час переходу до розгляду справи по суті представники позивача підтримали позов та просили задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах, а представники відповідача не визнали позов та просили відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Заступника Міністра у статусі співвідповідача до участі у справі допущено у тому ж судовому засіданні, у якому судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження, у зв'язку з чим заступник Міністра у судові засідання не викликався.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Листом відповідача-1 від 17 серпня 2015 року №3433-06/27226-07, адресованим органам із сертифікації (за списком), зокрема повідомлено, що Законом України від 22 липня 2014 року №1602-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо харчових продуктів" (далі - Закон №1602-VII) внесено зміни до Декрету Кабінету Міністрів України від 10 травня 1993 року №46-93 "Про стандартизацію і сертифікацію" (далі - Декрет), відповідно до яких, із 20 вересня 2015 року положення Декрету не поширюються на продукцію, що є харчовим продуктом.

Враховуючи викладене, у Реєстрі державної системи сертифікації буде припинено реєстрацію сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності на харчову продукції із 20 вересня 2015 року.

При цьому, сертифікати відповідності та свідоцтва про визнання відповідності на харчову продукцію, які видані у державній системі сертифікації до вищезазначеної дати, залишаються чинними до завершення терміну їх дії.

У зв'язку з тим, що припинення реєстрації сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності у Реєстрі державної системи сертифікації із 20 вересня 2015 року на харчову продукцію, за переконанням позивача, є протиправною, він звернувся до суду із позовом.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши викладені у даному судовому рішенні норми і обставини, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Так, як вже зазначено вище, 22 липня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон №1602-VII, який набрав чинності 20 вересня 2015 року.

Згідно з п. 11 Закону України №1602-VII, Закон України "Про безпечність та якість харчових продуктів" викладено у новій редакції.

Крім того, відповідно до п. 9 Закону №1602-VII, внесено зміни до Декрету, зокрема ст. 1 доповнено абзацом другим такого змісту: "Положення Декрету не поширюються на продукцію, що є харчовим продуктом".

Отже, враховуючи, що із 20 вересня 2015 року, а саме з дати набрання чинності Законом №1602-VII, положення Декрету не будуть поширюватися на продукцію, що є харчовим продуктом, відповідач-1, як наслідок, не матиме законних підстав для внесення до Реєстру державної системи сертифікації сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності на продукцію, яка є харчовим продуктом.

Відповідачем, відповідно до ст. 14 Декрету, Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №459, п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року №731 "Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" та з метою дерегуляції господарської діяльності, видано наказ від 06 травня 2015 року №451 "Про внесення змін до Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, та визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації", який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 15 травня 2015 року за №546/26991 (далі - Наказ №451).

Згідно з пп. 8 п. 1 Наказу №451, до Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01 лютого 2005 року №28, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 травня 2005 року за №466/10746 (із змінами), внесено зміни: п.п. 12.1 - 12.5 розділу 12 "Харчова продукція та продовольча сировина" виключено.

Наказ №451 набрав чинності 05 червня 2015 року.

Листом Міністерства юстиції України від 10 вересня 2015 року №160-0-6-15/10.1, адресованим відповідачу-1, повідомлено, що за результатами розгляду запиту щодо відповідності Конституції України та чинному законодавству наказу №451, встановлено наступне.

Відповідно до абзацу 2 п. 1, п. 12 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року №731, державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire, антикорупційної експертизи, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесені до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

У разі коли нормативно-правовий акт відповідає вимогам, зазначеним у цьому Положенні, орган державної реєстрації приймає рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта за встановленою Міністерством юстиції України формою, заносить його до державного реєстру нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади та на оригіналі акта робить напис встановленого зразка про дату державної реєстрації і номер акта згідно з державним реєстром.

Наказ №451 прийнято в межах повноважень суб'єкта нормотворення, відповідно до ст. 14 Декрету, пп. 116 п. 4 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №459, згідно з якими, відповідач, відповідно до покладених на нього завдань, затверджує перелік продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, погоджено із Міністерством охорони здоров'я України, Міністерством аграрної політики та продовольства України, Міністерством інфраструктури України, Державною регуляторною службою України, Державною службою України з надзвичайних ситуацій, згідно з висновком Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 15 травня 2015 року.

Наказ №451 відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з наказом Міністерства юстиції України від 15 травня 2015 року №709/5, Наказ №451 внесено до Державного реєстру нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади 15 травня 2015 року №546/26991.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувані позивачем дії відповідача-1 є правомірними, тобто, такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а також на виконання норм законодавства.

Стосовно вимоги позивача, заявленої до відповідача-2, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 21 ч. 2 ст. 8 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", пп. 14 п. 11 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №459, Міністр як керівник міністерства: визначає обов'язки першого заступника міністра, заступників міністра та заступника міністра - керівника апарату, розподіл повноважень міністра між першим заступником міністра та заступниками міністра, які вони здійснюють у разі його відсутності.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2015 року №104-р відповідача-2 призначено заступником Міністра економічного розвитку і торгівлі України.

Відповідно до наказу відповідача-1 від 20 лютого 2015 року №164-к, відповідач-2 вважається таким, що приступив до роботи 23 лютого 2015 року.

Згідно з п. 4 Розподілу обов'язків між Міністром економічного розвитку і торгівлі України, першим заступником, заступниками Міністра, заступником міністра - Торговим представником України та заступником Міністра - керівником апарату, затвердженого наказом відповідача-1 від 23 липня 2015 року №856, заступник Міністра (відповідач-2) спрямовує, координує та контролює роботу підпорядкованих йому: департаменту технічного регулювання.

При цьому, головною метою діяльності департаменту технічного регулювання є забезпечення формування та реалізації державної політики у сфері технічного регулювання (стандартизації, метрології, сертифікації, оцінки (підтвердження) відповідності, акредитації органів з оцінки відповідності, управління якістю) та міжгалузевої координації у цій сфері.

У зв'язку з вказаними у даному судовому рішенні змінами законодавства щодо сертифікації харчової продукції та на виконання завдань відповідача-1, департаментом технічного регулювання підготовлено та підписано відповідачем-2 (згідно з Розподілом обов'язків) лист від 17 серпня 2015 року №3433-06/27226-07.

Таким чином, проаналізувавши викладені норми та обставини, суд прийшов до висновку про відсутність у діях відповідачів ознак протиправності. Відповідач-2, як і відповідач-1, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а також на виконання норм законодавства.

Крім того, суд погоджується з твердженнями відповідачів про те, що їх діями, стосовно яких заявлено позов, не порушено права та інтереси позивача.

Зокрема, позивач не є виробником, споживачем продукції, яка підлягає сертифікації та/або оцінки відповідності, не займається підприємницькою діяльністю та не є органом із сертифікації. У зв'язку з викладеним, припинення реєстрації сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності у Реєстрі державної системи сертифікації на харчову продукцію не стосується прав та інтересів позивача.

Згідно з п. 1.1 розділу 1 статуту позивача, він є неприбутковим, добровільним, недержавним, договірним об'єднанням підприємств і організацій, яка не проводить господарської діяльності та створена в інтересах суспільства з метою сприяння розвитку у сфері сертифікації та оцінки відповідності, гармонізації взаємовідносин між державними органами та суб'єктами господарської діяльності, забезпечення захисту їхніх прав і представництво спільних інтересів у державних органах, органах місцевого самоврядування та у міжнародних організаціях.

У даній справі позивач не виступає представником своїх учасників, принаймні позивачем не надано суду доказів, які б підтвердили зворотнє.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та обставин суд прийшов до висновку, що позов Асоціації "Підприємств з сертифікації та оцінки відповідності" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та заступника Міністра економічного розвитку і торгівлі України Нефьодова Максима Євгеновича про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єктів владних повноважень та відсутністю з їх сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволені позову Асоціації "Підприємств з сертифікації та оцінки відповідності".

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя В.М. Данилишин

Суддя І.А. Качур

Суддя В.І. Келеберда