Справа № 802/4046/15-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 березня 2016 р. Справа № 802/4046/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Р.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Т.О.

представника позивача: ОСОБА_1

представника третьої особи 1: ОСОБА_2

без участі відповідача та третьої особи 2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Гайсинського районного управління юстиції у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, Спілка громадян - співвласників майнових паїв реорганізованого КСП "Хлібороб" в особі ОСОБА_5

про: визнання дій протиправними та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції про визнання дій протиправними та скасування рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції проведено державну реєстрацію права власності на адміністративні будівлі, а саме: господарський двір (розташований за адресою АДРЕСА_1), млин (розташований за адресою АДРЕСА_2), тракторну майстерню (розташований за адресою АДРЕСА_3) за фізичною особою ОСОБА_4.

Однак, останній вважає, що відповідач немає законних підстав для здійснення такої реєстрації, а відтак звернувся до суду з вимогою про їх скасування.

Ухвалою суду від 10.12.15 року відкрито провадження у даній справі.

Суд протокольною ухвалою, за клопотанням представника позивача, залучив до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача спілку громадян - співвласників майнових паїв реорганізованого КСП "Хлібороб" в особі голови спілки ОСОБА_5

Крім того, судом, за клопотанням представника позивача, було замінено відповідача у справі, а саме державну реєстраційну службу Гайсинського районного управління юстиції на правонаступника - Гайсинське районне управління юстиції.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. В обгрунтування заявленого, представник посилався на обставини, що викладені в адміністративному позові.

Відповідач на судовий розгляд не прибув, подавши заяву про вирішення спору без участі останнього.

Третя особа на стороні відповідача спілка громадян - співвласників майнових паїв реорганізованого КСП "Хлібороб" в особі ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, будь-яких заперечень чи клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні не погодився із заявленими позовними вимогами з підстав, викладених у своїх письмових запереченнях, в яких зазначено, що Реєстраційна служба Гайсинського районного управління юстиції правомірно зареєструвала право власності ОСОБА_4 на виділене йому зборами членів Спілки від 29.04.2015 року в натурі майно. При реєстрації відповідач керувався п. 9 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обтяжень", а також роз`ясненням Державної реєстраційної служби України № 9299/05-15-14 від 06.06.2014 року. При цьому зазначив, що вказане роз`яснення надано Державною реєстраційною служби України в зв`язку з втратою чинності наказу Міністерства аграрної політики України № 62 від 14.01.2001 року, яким було затверджено Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, та не прийняттям нового, який би регулював вказані правовідносини.

Також, в даних запереченнях зазначено, що позивач посилається на положення нормативно-правових актів, які або не мають відношення до справи (ст. 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", або втратили свою чинність (Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затверджений наказом Міністерства аграрної політики України №62 від 14.01.2001 року).

Крім того, в спростування тверджень позивача про те, що Спілка (об`єднання) громадян-співвласників майна реорганізованого КСП "Хлібороб" не зареєстрована належним чином, а тому її збори не мали права виділяти ОСОБА_4 майно в натурі, в свої письмових заперечення представник третьої особи вказує на те, що з копії статуту Спілки видно, що остання легалізована шляхом повідомлення виконкому Кузьминецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області, про що зазначено в п. 2 Статуту.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 є членом Спілки (об`єднання) громадян - співвласників реорганізованого КСП "Хлібороб", що підтверджується Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ - IV № 376 (а.с. 15).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ - IV № 381 (а.с. 10), членом вказаної Спілки є третя особа - ОСОБА_4.

У матеріалах справи міститься копія статуту Спілки (об`єднання) громадян-співвласників реорганізованого КСП "Хлібороб". Зі змісту даного статуту слідує, що Спілка за своїм правовим статусом є громадською організацією з місцевим статусом, що створена відповідно до законодавства України громадянами України і діє на основі добровільного самоуправління, законності, гласності, рівноправності членів Спілки з метою задоволення і захисту своїх законних спільних економічних інтересів, пов`язаних з розпорядженням спільним майном і передачею в оренду землі, отриманими в результаті реструктуризації КСП "Хлібороб".

Згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ - IV № 376, частка майнового паю ОСОБА_3 в КСП "Хлібороб" визначена в розмірі 13,37 відсотків, а ОСОБА_4 в КСП "Хлібороб" визначена в розмірі 11,64 відсотків.

Протоколом №1 від 29.04.2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи, збори членів Спілки громадян - співвласників майна реорганізованого КСП "Хлібороб" вирішили задовольнити заяву ОСОБА_4 про виділення майна в натурі та виділити йому в натурі майно, зокрема: млин, господарський двір та тракторну майстерню.

При цьому, 29.04.2015 року, Спілка громадян - співвласників майна реорганізованого КСП "Хлібороб", в особі голови Спілки ОСОБА_5 та співвласника майна реорганізованого КСП "Хлібороб" ОСОБА_4 підписали Акт приймання-передачі нерухомого та рухомого майна (а.с. 137). Згідно зазначеного акту, Спілка передала, а Співвласник прийняв майно, зокрема - млин що знаходиться по АДРЕСА_2, господарський двір - що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та тракторна майстерня - що розташована за адресою АДРЕСА_3

Також, 29.04.2015 року у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ - IV № 381 зроблено відмітку, засвідчену підписом голови Спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП "Хлібороб", про виділення ОСОБА_4 в натурі майна, зокрема, нежитлових будинків - адміністративні будівлі, а саме: млин, тракторна майстерня та господарський двір.

З метою державної реєстрації права власності на адміністративні будівлі, ОСОБА_4 звернувся із заявою до Реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності). При цьому, відповідно картки прийому заяви № 21407707, ОСОБА_4 разом із заявою подано ряд документів, зокрема, акт приймання-передачі нерухомого та рухомого майна та Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ - IV № 381. У свідоцтві зроблено відмітку, засвідчену підписом голови Спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП "Хлібороб", про виділення ОСОБА_4 в натурі майно.

Розглянувши заяву ОСОБА_4 та документи подані для проведення державної реєстрації прав, 21 травня 2015 року державний реєстратор Реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції, керуючись ч. 2 ст. Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, прийняв рішення №21447321 від 20 травня 2015 року про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - господарський двір, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, Гайсинський район, Вінницька область за ОСОБА_4;

- рішення №21446280 від 20 травня 2015 року про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - млин, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, Гайсинський район, Вінницька область за ОСОБА_4;

- рішення №21445153 від 20 травня 2015 року про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - тракторну майстерню, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, Гайсинський район, Вінницька область за ОСОБА_4.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з наступного.

Предметом доказування в даній справі, з огляду на суть спору є правомірність прийняття Реєстраційною службою Гайсинського районного управління юстиції рішення про державну реєстрацію права власності на адміністративні будівлі за ОСОБА_4.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно із ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В частині першій статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно; право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; інші речові права відповідно до закону; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Разом з тим, в силу вимог приписів п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Пунктом 2 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Статтею 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

В той же час, згідно із ч. 4 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

В свою чергу, в ч. 3 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

З посилань представника позивача, в даному випадку єдиним нормативно-правовим актом, який регулював порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, був, затверджений наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року № 62, Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств (далі - Порядок).

Пункт 15 вказаного Порядку передбачав, що виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі.

При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (далі - Свідоцтво), що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою.

Позивач, як одну із підстав для скасування державної реєстрації права власності на адміністративні будівлі за ОСОБА_4 посилається на те, що відмітка про виділення ОСОБА_4 в натурі майна, зроблена в Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ - IV № 381, не засвідчена печаткою Спілки (об`єднання) громадян-співвласників реорганізованого КСП "Хлібороб".

Відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11.04.2013 № 253, наказ Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року №62 таким, що втратив чинність.

З моменту втрати чинності наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року №62 порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств перестав регулюватись будь-якими іншим нормативно-правовими актами.

Державні реєстратори при здійсненні реєстрації виділеного в натурі майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, керуються листом Державної реєстраційної служби України від 06.06.2014 № 9299/05-15-14, яким надано роз'яснення щодо порядку оформлення прав власності на майно, виділене в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств.

У даному роз'ясненні визначено, що у зв`язку з втратою чинності Наказу та відсутності іншого спеціального нормативно-правового акту, направленого на врегулювання порядку виділення членам реорганізованого сільськогосподарського підприємства майна, вважається, що свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі та акт приймання-передавання майна є підставою для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності.

При цьому, відмітка в свідоцтві, як того вимагали норми Наказу Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року №62, повинна засвідчуватись підписом керівника підприємства та печаткою, і лише таке свідоцтво та акт приймання-передавання майна є підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установлено порядку.

У зв`язку із відсутністю іншого спеціального нормативно-правового акту, направленого на врегулювання порядку виділення членам реорганізованого сільськогосподарського підприємства майна, державні реєстратори керуються роз`ясненням Державної реєстраційної служби України, наданим листом від 06.06.2014 № 9299/05-15-14, хоча й останнє не має юридичної сили нормативно-правового акту.

Відтак можна зробити висновок про те, що для проведення державної реєстрації права власності на виділене в натурі майна члену реорганізованого сільськогосподарського підприємства, його свідоцтво повинно містити відмітку про це, обов`язково засвідчену підписом керівника підприємства скріпленого печаткою.

В ході дослідження доказів у справі, суд встановив, що відмітка про виділення ОСОБА_4 в натурі майна, зроблена в Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ-IV № 381, засвідчена підписом голови, однак, не скріплена печаткою Спілки (об`єднання) громадян-співвласників реорганізованого КСП "Хлібороб", що не заперечувалось представником позивача та третьої особи.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у відповідача не було достатніх правових підстав для прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на адміністративні будівлі, а саме: господарський двір (розташований за адресою АДРЕСА_1), млин (розташований за адресою АДРЕСА_2), тракторну майстерню (розташований за адресою АДРЕСА_3) за фізичною особою ОСОБА_4, оскільки документи, поданні для такої реєстрації, не містили усіх необхідних реквізитів.

А відтак, вказані рішення визнаються протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені у ході судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції за №21447321 від 20 травня 2015 року про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - господарський двір, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, Гайсинський район, Вінницька область за ОСОБА_4.

Визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції за №21446280 від 20 травня 2015 року про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - млин, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, Гайсинський район, Вінницька область за ОСОБА_4.

Визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції за №21445153 від 20 травня 2015 року про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - тракторну майстерню, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, Гайсинський район, Вінницька область за ОСОБА_4.

Стягнути на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 1461 (тисячу чотириста шістдесят одну) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Гайсинського районного управління юстиції у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя./підпис/. Дмитришена Руслана Миколаївна

Копія вірна.

Суддя:

Секретар: