Справа № 804/15597/15
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Шальєвої В.А. Білак С.В.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2015 р.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Миг"

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Урядовий уповноважений у справах Європейського Суду з прав людини

про визнання дій незаконними та зобов’язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2013 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду скасовано, справу направлено на новий розгляд.

За результатами розгляду даної справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом прийнято постанову від 04.12.2015 року, якою адміністративний позов Товариства задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із судовим рішенням суду першої інстанції, відповідач та третя особа звернулися з апеляційними скаргами, в яких посилаються на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права. У зв’язку з чим за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідач просив відмовити у задоволенні позову, третя особа підтримала позицію відповідача.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою відповідача - Державну виконавчу службу України, апеляційна скарга Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини – залишена без руху, у зв’язку з несплатою судового збору.

У апеляційній скарзі представник відповідача, вказує на те, що судом невірно застосовано чинне законодавство щодо виконання судових рішень.

Перевіривши доводи апеляційної скарги Державної виконавчої служби України, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції за наслідками розгляду справи та судом апеляційної інстанції під час перегляду справи встановлено, що 26 липня 2012 року Європейський суд з прав людини ухвалив остаточне рішення у справі «Харук та інші проти України».

Станом на 31.07.2012 року рішення набуло статусу остаточного.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Позиція відповідача щодо правомірності дій Державної виконавчої служби України обґрунтована тим, що позивач не є стягувачем за рішенням національного суду відповідно до норм чинного законодавства, оскільки 10.08.2012 року між позивачем (Первісний кредитор) та ТОВ “Промислова інвестиційна компанія “Енерго-Інвест” (Новий кредитор) укладений договір відступлення права вимоги №10-08/12У, відповідно до якої Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги. На підставі договору уступки права вимоги №111 від 16 жовтня 1997 року, укладеного між ДП “Дніпро-Донбас”, Первісним кредитором та ВАТ “Оріана” (надалі – Боржник), відповідно до якого були передані права вимоги за договорами №11-3/31 від 15.07.1997 р., №1 від 22.12.1997 р., №11 від 15.01.1998 р., №23/04 від 23.04.1998 р. та №21/04 від 30.04.1998 р. Право вимоги Первісному кредитору належить у відповідності до рішення арбітражного суду міста Києва від 26 серпня 1998 року у справі №17/233 та наказу від 26.08.1998 р. у справі №17/233, згідно якого стягнуто з Боржника на користь Первісного кредитора 2263898,38 грн. основного боргу, 113195,00 грн. судових витрат. Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що Новий кредитор за цим договором одержує замість Первісного кредитора право вимагати від Боржника сплати грошових коштів у розмірі, визначеному в п.2.1 цього договору (6542208,93 грн.). Посилаючись на вказаний договір відступлення права вимоги №10-08/12У від 10.08.2012, господарський суд м. Києва ухвалою від 05.09.2012 у справі №17/233 здійснив заміну сторони судового процесу (виконавчого провадження) стягувача ТОВ “Енерго - МИГ” на його процесуального правонаступника ТОВ “Промислова інвестиційна компанія “Енерго-Інвест”. Ухвалою господарського суду м. Києва від 10.09.2012 у справі №3/12 з цих же підстав замінено стягувача ТОВ “Енерго - МИГ” на його правонаступника ТОВ “Промислова інвестиційна компанія “Енерго-Інвест”.

Разом з тим, слід зазначити, що на момент прийняття господарським судом м. Києва означених ухвал договір відступлення права вимоги від 10.08.2012 №10-08/12У вже був розірваний за згодою сторін шляхом укладення між ТОВ “Енерго - МИГ” та ТОВ “Промислова інвестиційна компанія “Енерго-Інвест” угоди від 14.08.2012 про розірвання цього договору.

У зв’язку з підписанням вищевказаної угоди ухвалою господарського суду від 06.03.2013 року скасовано ухвалу господарського суду міста Києва від 05.09.2012 у справі №17/233 та відмовлено ТОВ “Енерго - МИГ” у задоволенні заяви про його заміну правонаступником ТОВ “Промислова інвестиційна компанія “Енерго-Інвест”, а ухвалою господарського суду міста Києва від 10.03.2013 скасовано ухвалу господарського суду міста Києва від 10.09.2012 у справі №3/12 та відмовлено ТОВ “Енерго - МИГ” у задоволенні заяви про його заміну правонаступником ТОВ “Промислова інвестиційна компанія “Енерго-Інвест”. Господарський суд з цього приводу встановив фактичну відсутність правочину – договору, на підставі якого здійснено заміну сторони у справі.

Отже, виходячи з того, що на момент відкриття виконавчого провадження договір про відступлення права вимоги було розірвано, заміна сторони у виконавчому проваджені не відбулася, тому статусу стягувача за рішеннями національних судів ТОВ “Енерго - МИГ” в установленому порядку не позбавлялося.

Таким чином, з урахуванням обставин справи встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини не є виконаним в повному обсязі, а підстави щодо закінчення виконавчого провадження які зазначені в постанові державного виконавця від 29.01.2013 року є такими що не відповідають дійсності.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва: а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів; б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва. Державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті "б" цієї частини, відкриває виконавче провадження. Неподання стягувачем заяви про виплату відшкодування не є перешкодою для виконання Рішення.

Згідно зі ст. 8 зазначеного Закону виплата стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні. У разі порушення строку, зазначеного в частині першій цієї статті, на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення. Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у п. "б" ч. 1 ст. 7 цього Закону. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України. Порядок збереження коштів на депозитному рахунку державної виконавчої служби визначається Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.10 Закону з метою забезпечення відновлення порушених прав стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру, а саме, відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" обов'язок щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" покладено на державну виконавчу службу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження , як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до Положення "Про Державну виконавчу службу України", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014р. № 229 Державна виконавча служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції і який реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) відповідно до законів. Державна виконавча служба України є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства, інші рахунки для зарахування стягнутих із боржників коштів, у тому числі валютні.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Судом встановлено, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України не вжито усіх заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено 04.03.2016 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак