Справа № 822/174/16
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/174/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіЛабань Г.В.
при секретаріВересняк А.А.
за участі:представника позивача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Шепетівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Шепетівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкову вимогу від 12 лист 2015 року №316-23 Шепетівської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Хмельницької області, стягнути з державного бюджету України 1172 грн. судового збору шляхом безспірного списання з розрахункового рахунку відповідача та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що таке вимога прийнята з порушенням норм законодавства та підлягає скасуванню, оскільки відсотки за користуванням кредиту, нараховані та анульовані банком, не є доходом платника податків в розумінні норм податкового кодексу. При цьому нараховувати, утримувати та перераховувати до бюджету податок із суми анульованого боргу мав банк.

Представник позивач в судовому засіданні уточнив позовні вимоги та просив визнати протиправним та скасувати податкову вимогу від 12 лист 2015 року №316-23 Шепетівської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Хмельницької області, стягнути з державного бюджету України 1172 грн. судового збору шляхом безспірного списання з розрахункового рахунку відповідача. Від стягнення витрат на правову допомогу відмовився.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що посадовою особою відповідача була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_3 за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 рік. За результатами даної перевірки складено акт №388/17-020/ від 21.08.2015 року.

Зазначеним актом встановлено порушення п.п.49.18.4 п.49.18. ст.49 ПК України та абз. "д" п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164 та п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачем занижено податкове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 10330,96 грн.

Такий висновок базується на тому, що ОСОБА_3 отримала дохід у вигляді анульованої заборгованості в сумі 502465,71 грн. та зобов'язана була задекларувати його в річній податковій декларації і сплатити податкове зобов'язання в сумі 75369,86 грн.

На підставі вищенаведеного акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення № від 09.09.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 103332,96 грн., № від 09.09.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 170 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

12.11.2015 року Шепетівської ОДПІ винесена податкова вимога №316-23 про збільшення суми податкового боргу за рахунок зростання пені. Загальна сума боргу становить 117125,92 грн.

Судом встановлено, що між позивачем та публічним акціонерним товариством "Райфайзен банк "Аваль" було укладено кредитний договір від 04.04.2007 року.

09.10.2013 року ОСОБА_3 погасила заборгованість за договором кредиту, яка виникла у зв"язку з невиконанням умов договору щодо своєчасної сплати кредитних коштів, в загальному розмірі 21 336,75 доларів США, тобто погашено тіло кредиту та проценти по ньому. Частину заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом в сумі 502 465.71 грн. - ПАТ« Райффайзен Банк « Аваль» анулював.

Позивач до ДПІ у м.Хмельницькому податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік не подавав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України (далі - ПК України), базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 .164.1 ст.164 ПК України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК України.

Так, відповідно до п.п."д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з п.п.14.1.47, 14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

При цьому, відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно з пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Таким чином, згідно ПК України визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Суд звертає увагу на те, що позивачу було анульовано (прощено) борг за відсотками в розмірі 502465,71 грн.

Суд вважає, що анульована (прощена) заборгованість по кредитному договору в сумі 502465,71 грн. не є доходом, отриманим як додаткове благо.

Так, згідно п.п."д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.165.1.49 п.165.1 ст.165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

При цьому до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 ПК України).

Отже, відсотки, нараховані боржнику внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

При цьому, згідно з ч.2-3 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 605 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Отже, відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України, зокрема нормами ЦК України. При цьому нарахування пені та штрафів є лише засобом забезпечення виконання основного зобов'язання перед третьою особою - банком.

Прощена позивачу неустойка у вигляді пені та штрафів не є його доходом та додатковим благом, оскільки, якщо сума кредиту надається безпосередньо позичальнику, то неустойка ним не отримується, а банк вправі як стягувати її, так і не стягувати.

Отже, прощення пені та штрафів (неустойки) у вигляді відсотків за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання регулюється між сторонами зобов'язання в межах договірних правовідносин цивільним законодавством.

На підставі наведеного суд вважає, що штрафи та пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню згідно абз. "д" пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, визначення податковим органом в спірній вимозі суми грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 117125,92 є неправомірним.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 12 листопада 2015 року №316-23 Шепетівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області .

Стягнути на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1172 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Шепетівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 10 березня 2016 року

Суддя/підпис/Г.В. Лабань
"Згідно з оригіналом" Суддя Г.В. Лабань