Справа № 805/4931/15-а
Суддя: Ляшенко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Дмитрієв В.С.
Суддя-доповідач - Ляшенко Дмитро Володимирович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року справа №805/4931/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ляшенка Д.В., суддів Ястребової Л.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року у справі № 805/4931/15-а (головуючий І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Селидівського міського відділу (з обслуговування міст Селидове і Новогродівка) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу і затримки виплат всіх сум при звільненні в розмірі 19 258,88 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2015 року, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі-відповідач 1), Селидівського міського відділу (з обслуговування міст Селидове і Новогродівка) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі-відповідач 2), про зобов'язання Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області змінити дату звільнення з органів внутрішніх справ з 21.07.2015 року на 11.08.2015 року (дату надходження за місцем роботи наказу про звільнення і ознайомлення з ним, а також фактичного припинення несення служби), стягнення з Селидівського міського відділу середню заробітну плату за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористану відпустку протягом 148 днів в сумі 19 285,88 грн. (з 22.07.2015 року по 16.12.2015 року включно).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 2004 року проходив службу в органах внутрішніх справ. 07.05.2015 року позивач подав рапорт про звільнення за власним бажанням. Наказ про звільнення датований 21.07.2015 року, надійшов до Селидівського міського відділу лише 11.08.2015 року. Весь цей час позивач продовжував виконувати свої посадові обов'язки. Також Селидівським міським відділом несвоєчасно проведено розрахунки при звільненні, а саме одноразову грошову допомогу при звільненні виплачено у листопаді 2015 року та компенсацію за невикористану відпустку у грудні 2015 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року, позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано відповідача 1 внести зміни до наказу №226 о/с від 21.07.2015 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_2 (НОМЕР_1), змінивши дату звільнення з 21.07.2015 року на 31.07.2015 року. В задоволенні решти вимог - відмовити.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, та умови грошового забезпечення цих осіб встановлені спеціальними нормативно - правовими актами, тому положення ст. 117 Кодексу Законів про Працю України не поширюється на спірні правовідносини.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що КЗпП України регулює трудові відносини всіх працівників. Також зазначає що особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства. Разом з тим спеціальне законодавство, яким врегульовано питання публічної служби, не містить правових приписів щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виплати при звільненні з публічної служби або будь-якої норми щодо відповідальності роботодавця, за неналежне виконання своїх обов'язків в частині своєчасного та повного розрахунку при звільненні працівника. Тому апелянт вважає, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення КЗпП України, які є загальними нормами у відношенні до спеціальних норм сфери публічних відносин. Просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року, та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в частині виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ з 15.08.2004 року.

07.05.2015 року ОСОБА_2 звернувся до начальника ГУМВС України в Донецькій області із рапортом про звільнення за власним бажанням у зв'язку з тим, що його не влаштовує режим роботи та заробітна плата. Наполягав на своєму звільненні з органів внутрішніх справ до спливу тримісячного терміну.

Згідно витягу з наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 21.07.2015 №226 о/с капітана міліції ОСОБА_2 (НОМЕР_1) слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Селидівського міського відділу (з обслуговування міст Селидове і Новогродівка) з 21 липня 2015 року за п. "ж" (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановкою на військовий облік).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до штампу вхідної кореспонденції Селидівського міського відділу (з обслуговування міст Селидове і Новогродівка) витяг з наказу від 21.07.2015 №226 о/с зареєстрований за вх. №36 від 11.08.2015. Зазначені обставини не спростовані представниками відповідача.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 25.09.2015 №289 о/с внесені зміни до наказу від 21.07.2015 №226 о/с в частині звільнення ОСОБА_2 (НОМЕР_1) старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Селидівського міського відділу (з обслуговування міст Селидове і Новогродівка), вважати його звільненим з посади слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Селидівського міського відділу (з обслуговування міст Селидове і Новогродівка).

Наказами Селидівського міського відділу (з обслуговування міст Селидове і Новогродівка) від 17.07.2015 №429, від 23.07.2015 №440 затвердженні графіки чергувань особового складу на період з 21.07.2015 по 03.08.2015. За змістом яких ОСОБА_2 заступав черговим слідчим 24.07.2015 та 28.07.2015.

Згідно довідки Селидівського міського відділу (з обслуговування міст Селидове і Новогродівка) від 22.01.2016 №734/405/2016 слідчий міліції ОСОБА_2 за даними І.П. "Статистика 2012" у період з 21.07.2015 по 11.08.2015 вносив інформацію до ЄРДР востаннє 28.07.2015.

Відповідно до довідки Селидівського міського відділу (з обслуговування міст Селидове і Новогродівка) від 12.01.2016 №238, згідно обліку канцелярії у період з 01.08.2015 по 12.08.2015, слідчий міліції ОСОБА_2 не відправляв та не отримував вхідну та вихідну кореспонденцію.

Як встановлено п. 6.17. Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 22.12.2012 №940 членам слідчо-оперативної групи та оперативної групи (у разі їх створення), які фактично перебували на службі менше 16 годин, надається 12 годин відпочинку, до 20 годин - 32 години відпочинку, понад 20 годин - 48 годин відпочинку.

Таким чином, документально підтверджено, що фактично останнім робочим днем ОСОБА_2 - чергування у складі слідчо-оперативної групи 28 липня 2015 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції зобов'язано відповідача 1 внести зміни до наказу № 226 о/с від 21.07.2015 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_2 (НОМЕР_1), змінивши дату звільнення з 21.07.2015 року на 31.07.2015 року, але не було розглянуто питання щодо нарахування та виплати позивачеві заробітної плати за відпрацьований проміжок часу з 21.07.2015 року по 31.07.2015 року.

Відповідно до довідки про нараховане грошове забезпечення, яка надана відповідачем 2, розмір нарахованого грошового забезпечення за період з 21.07.2015 року по 31.07.2015 року складає 1310,52грн., але на даний час ця сума позивачеві не сплачена так як відсутнє фінансування відповідача 2 стосовно цієї потреби (а.с. 121).

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача 2 заробітну плату за період роботи позивача з 21.07.2015 року по 31.07.2015 року у сумі 1310 (одна тисяча триста десять) гривень, 52 коп.

Стосовно посилання позивача на те, що КЗпП України регулює трудові відносини всіх працівників, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до листа Міністерства Юстиції України «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії» від 26.12.2008 року № 758-0-2-08-19, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На день виникнення спірних правовідносин, порядок проходження служби в органах внутрішніх справ, в тому числі підстави та умови звільнення з органів внутрішніх справ, визначені «Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Таким чином норми матеріального права, закріплені КЗпП України, на осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, не поширюються.

Стосовно апеляційної вимоги щодо стягнення з Селидівського міського відділу середню заробітну плату за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористану відпустку протягом 148 днів в сумі 19285,88 грн. (з 22.07.2015 року року по 16.12.2015 включно) суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно довідки від 10.12.2015 №68/15790 ОСОБА_2 була виплачена одноразова грошова винагорода при звільненні з ОВС 19 листопада 2015 (платіжне доручення № 306 від 19.11.2015 року) в сумі 10156,80 грн. на особистий картковий рахунок.

Відповідно до довідки Селидівського міського відділу (з обслуговування міст Селидове і Новогродівка) щодо нарахування компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_2 підлягає виплаті 2606,20 грн. З матеріалів справи вбачається що зазначена компенсація перерахована позивачу 16 грудня 2015 року.

Як встановлено п. 10 Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За приписами п. 56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114, особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про відпустки" у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або

повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Згідно ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За правилами ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно ст. 98 цього Кодексу оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Відповідно до п. 1.12 наказу МВС від 31.12.2007 №499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" грошове забезпечення, виплачене особі рядового чи начальницького складу несвоєчасно або виплачене їй у меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, що передував моменту звернення за одержанням недоотриманого грошового забезпечення, протягом якого особа мала на нього право.

Таким чином, колегія суддів вважає що рішення Донецького окружного адміністративного суду підлягає частковому скасуванню в частині відмови у стягненні заробітної плати за період роботи з 21.07.2015 року по 31.07.2015 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями: 9, 11, 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року у справі № 805/4931/15-а - залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року у справі № 805/4931/15-а - скасувати частково в частині відмови у стягненні заробітної плати за період роботи з 21.07.2015 року по 31.07.2015 року у сумі 1310 (одна тисяча триста десять) гривень, 52 коп.

Стягнути з Селидівського міського відділу (з обслуговування міст Селидове і Новогродівка) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області заробітну плату за період роботи з 21.07.2015 року по 31.07.2015 року у сумі 1310 (одна тисяча триста десять) гривень, 52 коп.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.В. Ляшенко

Судді Л.В. Ястребова

І.Д. Компанієць