Справа № 296/6272/13-а
Суддя: Шалота К. В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/6272/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Шалоти К.В.,

за участю секретаря судового засідання Давиденко В.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Інспекції державного архітектурно- будівельного контролю у Житомирській області про визнання протиправно та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3І (надалі також позивач) звернулася до суду з позовом до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області (надалі також відповідач), в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника інспекції ДАБК у Житомирській області ОСОБА_4 від 20.06.2013 року №273/68 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 96 КпАП Україна та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4250 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала на те, що постанова винесена всупереч нормам КУпАП, оскільки вона ніяких будівельних робіт не проводила, а фундамент розваленого сараю, що залишився в землі і над землею існує довгий час, також зазначила, що відповідачем не взято до уваги, що земельна ділянка, на якій знаходиться фундамент, перебуває у спільному користуванні співвласників будинку по пров. Смоківському, 9 м. Житомира та договір про встановлення порядку користування будинком між ними не укладався. Також вважає, що при винесенні постанови не були враховані її сімейний стан та скрутне матеріальне становище.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав усні та письмові пояснення, в яких вказав, що проведеною позаплановою перевіркою на об"єкті будівництва по пров. 2-му Смоківському, 9 м. Житомира було встановлено, що позивачем на земельній ділянці, яка належить їй на праві приватної власності, розпочато будівельні роботи з влаштування фундаменту без повідомлення інспекції ДАБК про початок будівельних робіт, а також посилаючись на законність постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 96 КпАП Україна просила у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статтю 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд керувався критеріями, закріпленими у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 20 червня 2013 року головним державним інспектором відділу №1 Державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, згідно якого останньою розпочаті будівельні роботи з будівництва господарської будівлі за адресою м. Житомир пров. 2-й Смоківський, 9, а саме на земельній ділянці, яка використовується ОСОБА_3 виконані роботи з влаштування фундаменту, без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт, всупереч ст.ст. 34, 36 Закону України "Про регулювання містобудівельної діяльності" та п. 6 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. №466 (а.с. 23).

Постановою застуника начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області ОСОБА_6 у справі про адміністративне правопорушення № 273/69 від 20 червня 2013 року, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250 гривень (а.с.5).

Адміністративним правопорушенням (проступком), відповідно до ст.9 КпАП України, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч.5 ст.96 КпАП України підлягають відповідальності особи, які виконували будівельні роботи без повідомлення про початок робіт, або навели недостовірні дані в повідомлені.

Згідно ч. 2 ст. 283 КпАП України постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

З наявної в матеріалах справи постанови про адміністративне правопорушення № 273/69 від 20 червня 2013 року вбачається, що в порушення вимог ст. 283 КУпАП, в останній відсутнє зазначення дати вчинення правопорушення, тобто відсутній опис обставин, установлених при розгляді справи, а саме об'єктивна сторона адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача, що будівельні роботи з влаштування фундаменту на земельній ділянці по пров. 2-му Смоківському, 9 м. Житомира розпочато нещодавно, оскільки представником відповідача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин, а з наявних в матеріалах справи фотокарток вбачається лише зображення залишків зруйнованого будику (сараю), від якого над поверхнею землі залишився фундамент та декілька рядів цегли, викладених одна на одну вздовж однієї стіни.

Відповідно до ст. 268 КпАП України на особу, яку звинувачують у скоєні правопорушення не покладається обов'язок доказування, цей обов'язок покладається на органи та посадових осіб, які складають протокол та розглядають справу.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, враховуючи, що при винесенні оскаржуваної постанови допущено порушення вимог КпАП України, неможливість встановити дату вчинення адмінстративного правопорушення, а також відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження як події, так і вини та умислу в діях ОСОБА_3 щодо вчинення адмінстративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КпАП Україна, суд дійшов висновку, що за таких обставин постанова не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 8-11, 17, 69 - 72, 86, 87, 158 - 163, 167, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову застуника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області ОСОБА_6 №273/69 від 20 червня 2013 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 96 КпАП Україна та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст.171-2 КАС України постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя К. В. Шалота