Справа № 539/4048/15-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2016 р. Справа № 539/4048/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.
суддів - Бартош Н.С. , Філатова Ю.М.
за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 грудня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів, -
встановила:
23.11.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати неправомірними дії відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області (нині - Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України, далі відповідач, пенсійний орган, УПФУ) щодо утримання з частини його пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, податку на доходи фізичних осіб, посилаючись на положення зазначеного Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які передбачають звільнення інвалідів від сплати податків, зборів, мита та інших платежів.
Позивач просить зобов`язати відповідача нараховувати та виплачувати пенсії без відрахування з її частини податку на доходи фізичних осіб та стягнути з відповідача безпідставно утриману суму податку.
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 грудня 2015 року ОСОБА_1 поновлено строк звернення до адміністративного суду з 01 лютого 2015 року.
Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 грудня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений в повному обсязі.
Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі УПФУ, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 грудня 2015 року та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підлягає задоволенню.
За приписами ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , перебуває на обліку в УПФУ та отримує пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, на умовах Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач також користується пільгами, встановленими законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.
Відповідно до довідки МСЕ № 0018085 ОСОБА_1 має другу групу інвалідності. Захворювання пов`язано з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС (а.с. 72).
У період з 01.02.2015 року по 31.08.2015 року із суми пенсії позивача, яка перевищувала розмір трьох мінімальних заробітних плат, пенсійним органом щомісяця утримувався податок на доходи фізичних осіб (а.с. 67).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки пенсія позивачеві призначена та виплачується на підставі ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до податкового законодавства сума відшкодування розміру шкоди, заподіяної внаслідок Чорнобильської катастрофи не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу, то відповідач безпідставно зменшив розмір пенсії позивача на 847,10гривень, а отже позов слід задовольнити і відрахована сума пенсії за період з 01.02.2015 року по 31.08.2015 року підлягає поверненню.
Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.
З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, яким внесений ряд змін до норм Податкового кодексу України (далі - Кодекс) та до норм Бюджетного кодексу України, а саме.
Відповідно ст. 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом, До загальнодержавних податків (стаття 9 Кодексу) належить податок на доходи фізичних осіб.
Зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.
Відповідно Податкового кодексу України починаючи з 1 січня 2015 року платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, податковий агент (п.п.162.1.1,162.1.3 п.162.1 ст.162 Кодексу).
Згідно п.п.163.1.1, 163.1.2 п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи, що визначені пунктом 162.1 статі 163 ПКУ, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Відповідно п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.
Пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата). Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.
При цьому, з 1 січня 2015 року згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIII розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб встановлено у розмір 1 218 гривень на місяць.
За положеннями пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Отже, починаючи з 1 січня 2015 року, податкові агенти при виплаті пенсій у розмірі, що перевищує 3 654,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати 1 218,00 грн. х 3), зобов`язані утримати податок на доходи фізичних осіб за ставкою 15 відсотків. Якщо сума нарахування більше 12 180,00 грн. (мінімальна заробітна плата 1 218,00 грн. х 10) ставка податку становитиме 15 та 20 відсотків.
Статтею 64 Бюджетного кодексу України (із змінами та доповненнями) передбачено, що податок на доходи фізичних осіб, який сплачується податковим агентом - юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) чи представництвом нерезидента - юридичної особи, зараховується до відповідного місцевого бюджету за її місцезнаходженням (розташуванням) в обсягах податку, нарахованого на доходи, що сплачуються фізичній особі.
Отже, з 01.01.2015 року органи Пенсійного фонду України визначені податковими агентами при нарахуванні та виплаті пенсії. Положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01.01.2015 року, і не визнані такими, що не відповідають Конституції України, а тому у відповідача відсутні правові підстави не застосовувати норму закону, яка є чинною та такою, що не визнана не конституційною.
Таким чином, враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку про те, що дії відповідача при утриманні з пенсії позивача податку на доходи фізичних осіб є правомірними.
Доводи апелянта щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду колегія суддів до уваги не приймає, оскільки питання щодо поновлення строку вирішено судом ухвалою від 04 грудня 2015 року, яка сторонами в апеляційному порядку не оскаржена.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що частинами 1 та 2 ст. 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч. 1).
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2).
Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Таким чином, виходячи зі змісту ст. 99 КАС України строк звернення до адміністративного суду з позовом як різновид строку позовної давності та наслідки його пропущення, встановлені ч. 1 ст. 100 КАС України можуть застосовуватися лише у випадку, коли мало місце порушення прав, свобод чи інтересів позивача.
Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 06.11.2013 року у справі № 21-389а13 за позовом до військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, Міністра оборони України про зобов`язання вчинити певні дії.
Колегія суддів не вбачає підстав для застосування правил ч. 1 ст. 100 КАС України, оскільки дійшла висновку, що рішенням відповідача у справі права та інтереси позивача не порушено.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку по необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 грудня 2015 року з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.
В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 41 ч. 1, 55, 99, 100, 195, 196, 198 ч. 1 п. 3, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити.
Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 грудня 2015 року скасувати з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Ю.М. Філатов

Повний текст постанови виготовлено та підписано 14 березня 2016 року