Справа № 815/7192/15
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7192/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 год. 05 хв.

09 березня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л. І.

при секретарі судового засідання - Селезньовій А. В.

за участю сторін:

представника позивача - Прощенко Д. В. (по довіреності)

представника позивача - Крючатова М. І. (по довіреності)

представника відповідача - Кулинича К. С. (по довіреності)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНИ-СЕРВИС» до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося ТОВ «ЮНИ-СЕРВИС» з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 16.11.2015 року.

Представники позивача адміністративний позов підтримали, на заявлених вимогах наполягали з підстав, викладених в позовній заяві, оскільки, первинними документами підтверджується здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», їх реальність, всі документи на підтвердження здійснення операцій з зазначеним підприємством наявні у позивача та надавалися до податкового органу під час перевірки та надані до суду, у позивача також наявні всі документи щодо подальшої реалізації отриманого від ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» палива. Посилання відповідача на наявність вироку суду, яким встановлена фіктивність контрагента позивача є не обґрунтованим, оскільки, при його винесенні не досліджувалися взаємовідносини ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» та ТОВ «ЮНИ-СЕРВИС», а вирок стосувався заволодіння коштами ПАТ «НАК «Нафтогаз України». Придбаний у ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» товар був фактично поставлений позивачу, а тому ТОВ «ЮНИ-СЕРВИС» не повинно нести відповідальність за дії його контрагента.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов (Том V, аркуші справи 63-67), оскільки, позивачем під час перевірки не були надані всі первинні документи щодо господарських операцій з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» та вироком суду встановлена фіктивність зазначеного підприємства, а тому спірні податкові повідомлення-рішення винесені правомірно та скасуванню не підлягають.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ТОВ «ЮНИ-СЕРВИС» знаходиться на обліку як платник податків в ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУДФС в Одеській області, є платником податку на додану вартість, основними видами діяльності якого є посередництво у торгівлі паливом, оптова та роздрібна торгівля паливом, оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Державною податковою інспекцією у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області в період з 13.10.2015 року по 20.10.2015 року проведена позапланова невиїзна перевірка ТОВ «ЮНИ-СЕРВИС» по взаємовідносинам з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» за період січень-березень, червень 2013 року, за результатами якої складений акт перевірки №2351/15-54-22-05/33659806 від 27.10.2015 року (Том І, аркуші справи 89-105).

Зазначеною перевіркою встановлено порушення ТОВ «ЮНИ-СЕРВИС» ст. 134, 135, 136, 137 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток в сумі 2453462 грн., п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198, п. 200.1, 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 2152159 грн.

На підставі виявлених порушень, Державною податковою інспекцією у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 16.11.2015 року, яким позивачу збільшена сума грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 2152159 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 1076079,5 грн., № від 16.11.2015 року, яким позивачу збільшена сума грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем в розмірі 2453462 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 1226731 грн. (Том І, аркуші справи 85-86).

Як вбачається з акту перевірки №2351/15-54-22-05/33659806 від 27.10.2015 року, підставою для висновків про завищення позивачем валових витрат за 2013 рік та заниження податку на додану вартість за цей період є вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.04.2015 року по справі №646/3810/15-к, яким встановлено створення фіктивного підприємства ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», яке використано для заволодіння грошовими коштами ПАТ «НАК «Нафтогаз Україна» шляхом укладання нікчемного удаваного договору поставки нафтопродуктів та перерахування грошових коштів на це підприємство за нібито поставлені нафтопродукти, яким в подальшому грошові кошти перераховані на інші фіктивні підприємства та привласнені шляхом проведення фінансово-господарських операцій. Крім того, до перевірки позивачем не надано податкові накладні №1228 від 26.02.2013 року та №1290 від 27.02.2013 року, акти приймання-передачі нафтопродуктів, тощо.

Позивач не погодився з висновками перевірки та подав заперечення на акт перевірки та додаткові первинні документи, однак, вони не були враховані відповідачем, оскільки наявний вирок суду щодо фіктивності ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», а тому підписи на первинних документах не належать директору цього підприємства, що не дає можливість прийняти первинні документи, як належні докази здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (Том І, аркуші справи 18-24).

За результатами адміністративного оскарження спірних податкових повідомлень-рішень, скарга позивача, з тих самих підстав, що зазначені в акті перевірки, залишена без задоволення, а рішення без змін (Том І, аркуші справи 25-40), що стало підставою для звернення позивача до суду з вимогами про скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 16.11.2015 року в судовому порядку.

Суд вважає викладені в акті перевірки висновки податкового органу необґрунтованими та такими, що спростовуються наданими доказами в справі, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, відповідно до п. п. 14.1.36 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи.

Згідно із положеннями п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені, зокрема, податковими накладними, не відносяться до податкового кредиту.

Аналізуючи зазначені норми Податкового кодексу України суд приходить до висновку, що право на віднесення сум податку на додану вартість, сплачених при придбанні товару/послуг, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання в разі фактичного придбання товару/послуг, наявності первинних документів та використання в господарській діяльності цього товару/послуг.

Крім того, згідно із положеннями ст. 138, 139 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку таких витрат. До складу витрат не включається витрати, які не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

При цьому, відповідно до ст. 1, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16 липня 1999 року господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складаються під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та повинні мати назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З наданих до суду первинних документів вбачається, що між ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» та ТОВ «ЮНИ-СЕРВИС» 21.01.2013 року укладений договір поставки нафтопродуктів №2101/13-ДТ-1, за яким ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» зобов'язується передати, а ТОВ «ЮНИ-СЕРВИС» прийняти і оплатити нафтопродукти, найменування, кількість, ціна яких зазначається в накладних документах, оформлених на кожну партію товару (Том І, аркуші справи 41-45). Відповідно до п. 2.1, 2.2, 3.1 зазначеного договору якість товару підтверджується паспортом та сертифікатом якості виробника товару, номенклатура, кількість, ціна товару визначається в рахунках-фактурах, видаткових накладних, тощо, товар поставляється партіями на підставі заявок, постачання товару підтверджується накладними документами на товар (видатковими накладними, актами приймання-передачі, товарно-транспортними документами).

В матеріалах справи містяться податкові накладні, виписані ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» позивачу за вищезазначеним договором та підписані керівником ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» - ОСОБА_4 і скріплені печаткою підприємства, з яких вбачається поставка позивачу дизельного пального в січні-березні, червні 2013 року, в тому числі, надані накладні, щодо яких податковий орган зазначає про їх відсутність, зокрема, №1228 від 26.02.2013 року та №1290 від 27.02.2013 року (Том І, аркуші справи 46-65).

Позивачем також надані до суду на кожну партію товару видаткові накладні, в яких містяться найменування товару, його ціна, кількість, підписи осіб, які передавали та отримували товар, печатки підприємств, посилання на договір, за яким здійснена поставка, тощо, залізничні накладні, які містять дані про відправника та одержувача палива, посилання на сертифікати якості, здійснення охорони вантажу, відомості щодо вагонів, їх номерів, акти приймання-передачі вагоно-цистерн з нафтопродуктами для охорони і супроводження ПКЦ ТОВ «КРоК», з яких вбачається зміст господарських операцій та всі необхідні дані щодо перевезення залізничним транспортом нафтопродуктів (Том І, аркуші справи 119-164).

В матеріалах справи містяться акти звірки руху дизельного палива, підписані позивачем та Одеською залізницею за січень-березень, червень 2013 року (Том І, аркуші справи 165-168).

Між ТОВ «ЮНИ-СЕРВИС» та Одеською залізницею 31.08.2010 року укладений договір надання послуг №Т-10-497д, за яким Одеська залізниця здійснює вивантаження, зберігання, видачу та охорону дизельного палива та договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення вантажів та надані залізницею додаткові послуги №1166005/119 від 11.08.2010 року, за яким Одеська залізниця надає позивачу послуги, пов'язані з перевезенням вантажів (Том І, аркуші справи 169-173). Операції щодо надання цих послуг проведені по бухгалтерському обліку (рахунок 6.3.1), оплата цих послуг підтверджується відповідними виписками з банку, платіжними дорученнями (Том ІІІ, аркуші справи 184-208).

На підтвердження оплати коштів за дизельне паливо позивачем надані виписки по рахунку за період, в якому здійснювалося придбання позивачем товару у ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (Том І, аркуші справи 176-208).

Позивач орендував у Одеської залізниці з січня по липень 2013 року ємності для зберігання дизельного палива за договором від 31.08.2010 року №Т-10-497д на складі ТНТС локомотивного депо Одеса-Сортувальна, про що свідчить відповідна довідка (Том І. аркуш справи 220) та начальником станції Одеса-Сортувальна підписаний лист, в якому підтверджується прибуття під вивантаження на адресу позивача вагонів з дизельним пальним в період січня по червень 2013 року (Том І, аркуш справи 221).

Приймання позивачем нафтопродуктів здійснювалося на підставі актів приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю, підписаних позивачем, Одеською залізницею та охоронною фірмою ПКЦ ТОВ «КРоК» (Том І, аркуші справи 222-245).

В матеріалах справи містяться акти звірки розрахунків між позивачем та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» за січень-березень, червень 2013 року (Том І, аркуші справи 246-249).

Крім того, до суду надані заявки на поставку палива із зазначенням його кількості, місця доставки, необхідності забезпечення охорони, тощо (Том І, аркуш справи 250, Том ІІ, аркуші справи 1-12).

Страхування кожної партії товару здійснювалося за договорами, укладеними між позивачем та ЗАТ «Страхова компанія «ТАСТ-Гарантія», в яких містяться дані щодо вагонів з дизельним паливом, ціни товару, складу зберігання, тощо (Том ІІ, аркуші справи 198-207), оплата послуг страхування підтверджується відповідними рахунками, виписками з банку, операції щодо страхування вантажу проведені по бухгалтерському обліку рахунком 6.3.1 (Том ІІ, аркуші справи 208-211 Том ІІІ, аркуші справи 174-183).

Оплата послуг зберігання палива Одеською залізницею та користування вагонами також підтверджується відповідними рахунками на оплату цих послуг, платіжними дорученнями, актами звірки розрахунків (Том ІІ, аркуші справи 212-250, Том ІІІ, аркуші справи 1-22).

На кожну партію товару позивачем надані паспорти якості та сертифікати відповідності на паливо, посилання на які містяться в залізничних накладних (Том V, аркуші справи 74-105).

На підтвердження отримання позивачем дизельного палива та його подальшої реалізації до суду надані договори поставки нафтопродуктів, укладені в 2012-2013 році між позивачем та різними контрагентами, які купували зазначене паливо у позивача (Том ІІ, аркуші справи 13-76), накладні, за якими зазначеним контрагентам передавалися нафтопродукти, довіреності за якими вони отримувалися від ТОВ «ЮНИ-СЕРВИС», товарно-транспортні накладні, які підтверджують перевезення дизельного палива контрагентам позивача (Том ІІ, аркуші справи 77-197, Том ІІІ, аркуші справи 23-173).

Також позивачем надані податкові накладні, платіжні доручення, виписки з банку, картки рахунку 6.3.1, які підтверджують реалізацію позивачем дизельного палива своїм контрагентам, облік цих операцій, оплату контрагентами позивача придбаного у позивача товару (Том ІІІ, аркуші справи 209-250, Том ІV, аркуші справи 1-251, Том V, аркуші справи 1-62).

З аналізу наданих первинних документів можна зробити висновок про те, що дизельне паливо було фактично отримано позивачем від ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», цей товар оплачений позивачем, в подальшому цей товар реалізований іншим контрагентам, тобто використаний в господарській діяльності позивача, всі операції щодо придбання і реалізації нафтопродуктів проведені по бухгалтерському обліку, а тому у позивача є всі підстави для формування за операціями з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» податкового кредиту з податку на додану вартість та формування витрат по цим операціям.

Суд звертає увагу, що у податкового органу не має жодних зауважень до оформлення первинних документів, податкові накладні №1228 від 26.02.2013 року та №1290 від 27.02.2013 року, про відсутність яких зазначено в акті перевірки, в подальшому разом з запереченнями на акт перевірки були надані, проте, з рішення про результати розгляду заперечень на акт перевірки вбачається що надання цих документів не впливає на висновки перевірки, оскільки є вирок суду, яким встановлена фіктивність ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» та відсутність актів приймання-передачі нафтопродуктів, про що зазначено в акті перевірки, спростовується наданням таких актів в судовому засіданні, підписаних позивачем, Одеською залізницею та охоронною фірмою ПКЦ ТОВ «КРоК» (Том І, аркуші справи 222-245).

В судовому засіданні представник відповідача підтвердив відсутність будь-яких зауважень до первинних документів та фактичну наявність отриманих від ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» нафтопродуктів, їх подальшу реалізацію, проте, зазначив, що за наявності вироку суду щодо фіктивності ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» та встановленого факту не здійснення керівництва підприємством ОСОБА_4, від імені якого підписані всі первинні документи, їх не можна приймати як належний доказ у справі.

Однак, з аналізу вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.04.2015 року по справі №646/3810/15-к (Том І, аркуші 111-116) вбачається, що судом в кримінальній справі не досліджувалися операції ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» з ТОВ «ЮНИ-СЕРВИС», не встановлені факти підробки первинних документів, підписаних ОСОБА_4 по операціям з позивачем, даних про наявність вироку щодо підробки підписів цієї особи в первинних документах складених по господарським операціям з ТОВ «ЮНИ-СЕРВИС» не має.

Судом в кримінальній справі встановлено створення фіктивного підприємства ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», яке використано для заволодіння грошовими коштами ПАТ «НАК «Нафтогаз Україна» шляхом укладання нікчемного удаваного договору поставки нафтопродуктів та перерахування грошових коштів на це підприємство за нібито поставлені нафтопродукти, яким в подальшому грошові кошти перераховані на інші фіктивні підприємства та привласнені шляхом проведення фінансово-господарських операцій, тобто, цей вирок підтверджує тільки нікчемність договорів з ПАТ «НАК «Нафтогаз Україна».

Слід зазначити, що згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на січень 2016 року ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» є діючим підприємством, його реєстрація не скасована (Том І, аркуші справи 209-210).

Сам факт наявності господарських операцій з контрагентом, який порушує податкове законодавство не може тягнути за собою негативні наслідки для платника податків у вигляді зменшення податкового кредиту з податку на додану вартість чи валових витрат, оскільки, даних про те, що позивач був обізнаний про такі дії його контрагентів до суду не надано та якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Таку правову позицію неодноразово висловлював в своїх рішеннях Верховний Суд України та схожа позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 року у справі «Булавес» АД проти Болгарії».

Слід зазначити, що у податкового органу не має безперечних доказів не підписання керівником ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» первинних документів по операціям з ТОВ «ЮНИ-СЕРВИС», цей факт в вироку по кримінальній справі не встановлений, а тому первинні документи надані позивачем, враховуючи відсутність до них будь-яких зауважень податкового органу та можливість встановити з них зміст господарських операцій, мають бути враховані судом як належні докази у справі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак, відповідач не довів правомірність висновків, викладених в акті перевірки, не довів правомірність податкових повідомлень-рішень, а позивач, в свою чергу, надав всі первинні документи, які свідчать про здійснення господарських операцій з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», фактичне отримання товару, його подальшу реалізацію, тощо.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ЮНИ-СЕРВИС» обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНИ СЕРВИС» до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 16.11.2015 року - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № від 16.11.2015 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № від 16.11.2015 року.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНИ СЕРВИС» () судовий збір у розмірі 103626,47 грн.

Постанова набирає законної сили у порядку ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга на постанову подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія надсилається до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 14.03.2016 року.

Суддя Л.І. Свида

.