Справа № 804/4217/15
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2015 р. Справа № 804/4217/15
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Борисенко П.О., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект»
до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Центрального відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції
третя особа ОСОБА_1
про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Центрального відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_1, про визнання протиправними арешту на все майно постанова № 743/09 від 27.10.2009 року Бабушкінське ВДВС Дніпропетровського МУЮ, арешт на все майно постанова б/н від 21.10.2010 року Центральний ВДВС Сімферопольського МУЮ в частині накладення арешту на нерухоме майно: квартиру за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя - 2АДРЕСА_1; зобовязання Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Центрального ВДВС Сімферопольського МУЮ звільнити з під арешту нерухоме майно квартиру за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя -2АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей - Колект» відповідно до договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобовязаннями ОСОБА_1 по кредитному договору. 10.03.2015 року позивачу стало відомо, що на майно третьої особи, в тому числі на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором на кладені постановами відповідачів арешти. Позивач вважає, що вищевказані дії державного виконавця порушують його права, оскільки ТОВ «Кей - Колект» має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна.
Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи явку своїх представників у судове засідання не забезпечили. Позивач надіслав суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
У відповідності до ч. 4 ст.122, ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Дослідивши наявні в справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає необхідним задовольнити позов повністю з наступних підстав.
12.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» відповідно до договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобовязаннями ОСОБА_1 по кредитному договору.
При вирішенні даної справи по суті, суд виходив з наступного.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 2 вказаного Закону, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».
Частина 1 ст. 17 зазначеного Закону встановлює, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.
Відповідно до положень ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
У відповідності до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна: боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арени майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Згідно ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимг стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.
Частиною 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.
Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».
У відповідності до ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Згідно ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Крім того, право заставодержателя на звернення стягнення саме на заставлене майно регулюється статтею 20 Закону України «Про заставу».
Отже, з урахуванням вищевикладених норм права, суд доходить висновку, що за наявності договору іпотеки, позивач має право, у разі невиконання боржником своїх зобов'язань, звернути стягнення на передане в іпотеку майно. При цьому, арешт не має правових підстав в частині накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартири за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-2АДРЕСА_2, у зв'язку тим, що договір іпотеки укладено до накладення вказаного арешту на предмет іпотеки і першочергове право на звернення стягнення на предмет іпотеки належить позивачу на підставі іпотечного договору.
Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини, копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), кому була надіслана для виконання постанови-про накладення арешту на майно боржника.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1, ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Як підтверджується матеріалами справи, судові витрати позивача складають 73 грн. 08 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 363 від 11.03.2015 року.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про необхідність присудження з Державного бюджету України позивачу документально підтверджених судових витрат в сумі 73 грн. 08 коп.
Керуючись ст.ст. 94, 122, 128, 160 - 162, 167 КАС України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» задовольнити.
Визнати протиправними дії щодо накладення арешту на все майно згідно постанови № 743/09 від 27.10.2009 року Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції; арешту на все майно згідно постанови б/н від 21.10.2010 року Центральний відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції в частині накладення арешту на нерухоме майно - квартиру за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя -2АДРЕСА_1.
Зобовязати Бабушкінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Центральний відділ державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції звільнити з під арешту нерухоме майно, а саме, квартиру за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя -2АДРЕСА_1.
Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙ - КОЛЕКТ» здійснені ним документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету на суму 73 грн. 08 коп. (сімдесят три гривні вісім копійок).
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 10.09.2015р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_2 ОСОБА_2 ОСОБА_3