Справа № 22-а-24797/11
Суддя: Ігнатченко Н. В.
Дата ухвалення: 2011-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Доповідач в суді II інстанції - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Яворського М.А., суддів: Ігнатченко Н.В., Коцюрби О.П.

розглянула в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України в Рокитнянському районі на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 10 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Рокитнянському районі про стягнення державної допомоги «Дітям війни» ,-

Заслухавши доповідь судці апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2010 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові вказував, що він має статус дитини війни. Просив визнати неправомірними дії відповідача щодо неперерахування їй як особі, що має правовий статус дитини війни, доплати /підвищення/ до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу з 01 січня 2006 року.

Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 10 березня 2010 року позов

задоволено частково.

Визнано дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачці щомісячної доплати до пенсії як дитині війни.

Зобовязано Управління пенсійного фонду України в Рокитнянському районі Київської області здійснити нарахування та провести виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії, як дитині війни у відповідності до ст. 6 України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 % відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 16.12.2008 року по 16.12.2009 року включно.

Зобовязано Управління пенсійного фонду України в Рокитнянському районі Київської області здійснювати з 17.12. 2009 року нарахування та провести виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії, як дитині війни у розмірі ЗО % відсотків мінімальної пенсії за віком на весь період чинності ст.. 6 України «Про соціальний захист дітей війни».

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову та прийняти нову постанову про відмову в позові.

Перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідач, починаючи з 01 січня 2006 року до 01 січня 2008 року до пенсії, що виплачувалась позивачеві, доплати як дитині війни не нараховувало, а з 01 січня 2008 року виплачував позивачеві підвищення до пенсії в розмірі 10% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність, на підставі постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремої категорії громадян», згідно з п.8 якої на дітей війни, крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться в таких розмірах: з 22 травня 2008 року-48,1грн.,01 липня-48, 2 грн., та з 01 жовтня 49, 8 грн., проте вказана постанова КМУ суперечить вимогам ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно з до розясненнями, що містяться в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року №8 «Про незалежність судової влади», відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права та свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Виходячи з загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру доплати як дитині війни необхідно керуватися ст.6 цього Закону, а не постановою Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремої категорії громадян».

Прийнявши до уваги наведене, ухвалюючи постанову, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами статті 6 Закону № 2195-ІУ і здійснити позивачеві відповідні нарахування (за той періоду часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність. А54

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності дій відповідача з посиланням на постанов КМ України № України №530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремої категорії громадян» не приймаються до уваги, так як зазначена постанова КМ України суперечить ст.б Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Рішеннями Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6 -рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10 - рп закони, якими були внесені зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», були визнані неконституційними.

Однак приймаючи до уваги, що дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була відновлена 22.05.2008 року, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на виплати передбачені зазначеним законом саме з 22.05.2008 року, однак позивач звернувся до суду 19 лютого 2010 року, а отже позов підлягає задоволенню в межах річного строку з 19 лютого 2009 року.

В звязку з чим постанова суду підлягає зміні в частині дати відповідно з якої відповідач має здійснювати нарахування та виплату позивачу підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних кдцгпв для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне змінити постанову суду, виклавши абзац третій та четвертий резолютивної частини у редакції, яка відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Рокитнянському районі Київської області - задовольнити частково.

Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 10 березня 2010 року змінити, виклавши абзац третій та четвертий резолютивної частини у такій редакції: «Зобовязати Управління пенсійного фонду України в Рокитнянському районі Київської області здійснювати нарахування та проводити виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії, як дитині війни у відповідного до ст. 6 України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 % відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 19 лютого 2009 року, з урахуванням виплачених сум.

У решті постанову залишити без змін.

Копію постанови направити особам, які брали участь у справі.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може буї оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_3

Судді: /підпис/ ОСОБА_1

/підпис/ ОСОБА_4