Справа № 813/114/16
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року № 813/114/16

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.

секретар судового засідання Фуртак А.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Костецької Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов'язання вчинити дії

встановив:

Львівським окружним адміністративним судом отримано позовну заяву, в якій позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату недоїмки №Ф-6993-25 від 05.11.2015 року, прийняту ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області;

- зобов'язати ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області припинити нарахування єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 як такому, що перебуває на загальній системі оподаткування.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач відмовився від спрощеної системи оподаткування і з 01.07.2014 року перебуває на загальній системі оподаткування і заборгованості по сплаті податків у нього немає.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, в яких зазначено про те, що позивач помилково вважає, що перейшов на загальну систему оподаткування, оскільки такої заяви від нього не надходило. З дати реєстрації і дотепер він перебуває на спрощеній системі оподаткування і зобов'язаний сплачувати єдиний внесок не пізніше 20 числа наступного місяця. Перебуваючи на спрощеній системі оподаткування позивач свого обов'язку не виконав, відповідно у нього виникла заборгованість, яка станом на 05.11.2015 року становить 6388,79 грн. Відповідач вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими і підстав для скасування вимоги сплату недоїмки №Ф-6993-25 від 05.11.2015 року немає.

В судовому засіданні представник позивача таку позицію підтримала, просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача і представника відповідача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 07.08.2007 року і з дати реєстрації перебуває на спрощеній системі оподаткування.

05 листопада 2015 року ДПІ у Залізничному районі м. Львова виставила ФОП ОСОБА_1 вимогу №Ф-6993-25 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, який станом на 05.11.2015 року становить 6388,79 грн.

Позивач вважає таку вимогу неправомірною, оскільки вважає, що з 01.07.2014 року він перебуває на загальній системі оподаткування і сплачує податки і єдиний внесок на загальних підставах. У зв'язку з тим, що фактично підприємницької діяльності він не здійснює, відповідно не отримує з неї доходів, то єдиного внеску він не сплачував.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464-VI) фізичних осіб-підприємців, у тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування, визначено платниками єдиного внеску.

Згідно з п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

За змістом підп.191.1.2. п. 191.1 ст. 19 Податкового кодексу України контроль за своєчасністю подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів віднесено до функцій контролюючих органів.

Контролюючими органами, відповідно до п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України, є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За змістом наведених положень Закону №2464-VI фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, сплачують єдиний внесок за періоди, в яких вони були платниками єдиного податку, незалежно від того, чи отримували вони дохід у цей період. Водночас, підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, сплачують єдиний внесок у сумі не менше мінімального страхового внеску за підсумками року лише за ті місяці, в яких вони мали дохід (прибуток).

Суд встановив, що оскаржена вимога виставлена ФОП ОСОБА_1 у зв'язку із несплатою єдиного внеску, нарахування і сплата якого здійснюється у відповідності з вимогами закону, встановленими для осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п.п. 298.2.1., 298.2.2. п. 298.1 ст. 298 Податкового кодексу України для відмови від спрощеної системи оподаткування суб'єкт господарювання не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку нового календарного кварталу (року) подає до контролюючого органу заяву. Платники єдиного податку можуть самостійно відмовитися від спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому подано заяву щодо відмови від спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів.

Отже для зміни системи оподаткування підприємець повинен подати письмову заяву. Доказів того, що ФОП ОСОБА_1 звертався до контролюючого органу з письмовою заявою про перехід на загальну систему оподаткування суду не надано. Зокрема представник відповідача повідомила, що відповідно до журналу обліку вхідної кореспонденції у період з 01.05.2014 року по 30.06.2014 року на адресу контролюючого органу не надходило заяв позивача про перехід на загальну систему оподаткування. Позивач також не надав суду доказів того, що він звертався з такою заявою. Усні звернення чи консультації, про які зазначено в позовній заяві, не можуть бути підставою для зміни системи оподаткування.

Відтак доводи позивача про те, що він перебуває на загальній системі оподаткування є необґрунтованими. Оскільки ФОП ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування, його обов'язок щодо сплати єдиного внеску не залежить від суми отриманого ним доходу за звітний місяць. Несплата єдиного внеску встановлені строки і у встановленому розмірі має наслідком виникнення недоїмки і з метою її погашення контролюючий орган на підставі ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VI зобов'язаний виставити такому платнику вимогу про її сплату. Згідно з відомостями зі зворотного боку облікової картки платника у позивача станом на 05.11.2015 року є недоїмка зі сплати єдиного внеску на загальну суму 6388,79 грн., у зв'язку з чим і йому і було виставлено оскаржену вимогу.

За наведених вище обставин суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті такого рішення діяв правомірно, у межах наданих йому повноважень і підстав для скасування цієї вимоги як протиправної немає. З огляду на це, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо судових витрат, то відповідно до ст. 94 КАС України такі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

у задоволенні позову - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.