Справа № 813/282/16
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 року № 813/282/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю представників: позивача Микласевич О.М., відповідача Чубак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотеп» до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Екотеп» (далі - ТзОВ «Екотеп») звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ДПІ у Галицькому районі м. Львова), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 19.11.2015 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2 374,39 грн, у тому числі 1 582,93 грн за основним платежем та 791,46 грн за штрафними (фінансовими) санкціями. В обґрунтування позовних вимог посилається на безпідставність та невідповідність нормам чинного законодавства та фактичним обставинам справи висновків податкового органу, викладених в акті перевірки від 30.10.2015 року № 2002/13-04-22-04/19332414, про завищення суми податкового кредиту , що призвело до заниження суми податку на додану вартість по господарських операціях з ТзОВ «ТПК «Аякс». Господарські операції між позивачем та його контрагентом ТзОВ «ТПК «Аякс» фактично відбувались, у позивача наявні всі підтверджуючі документи, пов'язані із здійсненням господарської діяльності, тому вимог чинного законодавства позивач не порушував. Придбані товари були використані підприємством у своїй господарській діяльності, підтвердженням чого є усі належним чином оформленні первинні документи. На момент здійснення господарських операцій позивач та його контрагент ТзОВ «ТПК «Аякс» були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Зазначає, що суми з податку на додану вартість підтверджені належними первинними документами, які відповідають вимогам до первинних документів, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік», відтак формування підприємством податкового кредиту за господарськими операціями з вказаним контрагентом є правомірним. Вказав на неправомірність обґрунтування податковим органом висновків акту перевірки на підставі акту перевірки ДПІ у Шевченківському районі м. Львова, оскільки згідно принципу індивідуальної відповідальності платник податку не несе відповідальність по зобов'язаннях своїх контрагентів. Вважає оскаржуване податкове повідомлення - рішення необґрунтованим, незаконним, тому просить його визнати протиправним та скасувати.

Представник позивача Микласевич О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача Чубак Н.В. в судовому засіданні позову не визнала та надала суду пояснення, зміст яких відповідає письмовим запереченням та полягає в наступному. ДПІ у Галицькому районі м. Львова проведено позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Екотеп» з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинах з ТзОВ «Логістик Сервіс», ТОВ «ТПК «Аякс» та ТОВ «ТПК Груп», про що складено акт перевірки від 30.10.2015 року № 2002/13-04-22-04/19332414. В ході перевірки встановлено розбіжність по взаєморозрахунках з ТОВ «ТПК «Аякс», яка виникла у липні 2013 року. Вказана розбіжність виникла за результатами проведеної ДПІ у Шевченківському районі м.Львова перевірки ТОВ «ТПК «Аякс» з питань правильності формування сум податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість та їх подальший вплив на правильність формування доходів і витрат по взаєморозрахунках з ПП «БК «Аструм» за квітень 2013 року, результати якої оформлено актом від 23.04.2014 року №163/126/13-07-22-01-10/33358943. В акті вказано, що придбані у ПП «БК «Аструм» товарно-матеріальні цінності в подальшому було реалізовано контрагентам-покупцям в липні 2013 року, зокрема ТзОВ «Екотеп» на суму 7014 грн, в т.ч. ПДВ - 1169 грн. Оскільки ТзОВ «ТПК «Аякс» відобразило у бухгалтерському обліку господарські операції щодо придбання ТМЦ від ПП «БК «Аструм» згідно накладних, податкових накладних, які фактично не відбулися, а отже є безтоварними операціями, то видані ТзОВ «ТПК «Аякс» первинні документи на ці ТМЦ є недостовірними. Тому правочини, які вчинялися ТзОВ «ТПК «Аякс» з контрагентами-покупцями, в т.ч. з ТзОВ «Екотеп» не спричиняють реального настання правових наслідків, а перерахування коштів відбувалося з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків та надання вигоди третім особам. Зазначила, що ТзОВ «Екотеп» до перевірки не надано супровідних документів на постачання ТМЦ, а саме: видаткових накладних, ТТН, шляхових листів, актів прийому-передачі продукції, сертифікатів відповідності тощо. Вважає оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 19.11.2015 року № законним. Просила в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач - ТзОВ «Екотеп», зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - юридична особа 14.05.1993 року Реєстраційною палатою Департаменту економічної політики та ресурсів Львівської міської Ради за кодом та перебуває на податковому обліку в ДПІ у Галицькому районі м. Львова з 01.07.2002 року.

ТзОВ «Екотеп» є платником ПДВ відповідно до виданого ДПІ у Галицькому районі м. Львова Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 10.10.2002 року №17845801.

ДПІ у Галицькому районі м. Львова проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Екотеп» з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинах з ТзОВ «Логістик Сервіс» за період вересень 2012 року, ТОВ «ТПК «Аякс» за період липень 2013 року та ТОВ «ТПК Груп» за період вересень 2012 року.

Результати перевірки оформлені актом від 30.10.2015 року № 2002/13-04-22-04/19332414.

Як слідує з акту перевірки від 30.10.2015 року № 2002/13-04-22-04/19332414, податковим органом встановлено порушення п. 198.3. п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового Кодексу України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту. що призвело до заниження податку на додану вартість за липень 2013 року на суму 1 582,93 грн.

На підставі вказаного акту ДПІ у Галицькому районі м. Львова 19.11.2015 року прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2 374,39 грн, у тому числі 1 582,93 грн за основним платежем та 791,46 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення від 19.11.2015 року № в адміністративному порядку.

21.12.2015 року рішенням Головного управління ДФС у Львівській області № 5773/10/13-01-10-0705 скаргу ТзОВ «Екотеп» залишено без розгляду.

Рішенням ДФС України від 27.01.2016 року № 1508/6/99-99-10-04-25 рішення Головного управління ДФС у Львівській області залишено без змін, а повторну скаргу ТзОВ «Екотеп» без задоволення.

Підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали висновки податкового органу про завищення суми податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «ТПК «Аякс», що призвело до заниження підприємством податку на додану вартість за липень 2013 року на суму 1 582,93 грн.

В основу таких висновків контролюючого органу покладено відомості акту перевірки ДПІ у Шевченківському районі м. Львова з питань правильності формування сум податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість та їх подальший вплив на правильність формування доходів і витрат по взаєморозрахунках з ПП «БК «Аструм» за квітень 2013 рокувід 23.04.2013 № 162/126/13-07-22-01/33358943. Акт містить відомості про те, що придбані ТОВ «ТПК «Аякс» у ПП «БК «Аструм» товарно-матеріальні цінності в подальшому було реалізовано контрагентам-покупцям в липні 2013 року, зокрема ТзОВ «Екотеп» на суму 7014 грн, в т.ч. ПДВ - 1169 грн. Згідно з висновками акту, ТОВ «ТПК «Аякс» проводить діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам з метою заниження об'єкту оподаткування та несплати податків, а операції з контрагентами-покупцями не носять реального характеру.

Суд вважає такі висновки податкового органу помилковими, мотивуючи це наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - Податковий кодекс).

Відповідно до підпункту 14.1.181. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Правила формування податкового кредиту визначені статтею 198 Податкового кодексу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 198.1. статті 198 Податкового кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту відповідно до пункту 198.2. цієї статті вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3. статті 198 Податкового кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, вказана норма Податкового кодексу пов'язує настання права на податковий кредит з призначенням придбаних або виготовлених матеріальних та нематеріальних активів (послуг) - для використання таких у господарській діяльності платника податку.

Пунктом 198.6. статті 198 Податкового кодексу встановлено заборону віднесення до податкового кредиту сум податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, які не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.1. статті 201 Податкового кодексу платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну з зазначеними в ній обов'язковими реквізитами згідно переліку, визначеного цим же підпунктом.

Згідно з пунктом 201.10. статті 201 Податкового кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З метою підтвердження чи спростування права платника на податковий кредит слід дослідити чи відбувались господарські операції в дійсності, чи лише їх сутність була відображена платником у податковій звітності з метою отримання права на податковий кредит (на податкову вигоду).

Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 08.09.09 року по справі за позовом ВАТ «Київхімволокно» до ДПІ у Деснянському районі м. Києва про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

неможливість фактичного здійснення суб'єктом господарювання господарських операцій з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних, для виробництва товарів, виконання робіт або надання послуг;

виявлення ведення обліку для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібно здійснення й облік інших господарських операцій;

здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному суб'єктом господарювання у документах обліку;

відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної господарської, економічної діяльності в разі відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів.

Податковими повідомленнями-рішеннями від 19.11.2015 року № збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

Як встановлено судом та зазначено по тексту постанови вище, підставою для його прийняття стали висновки податкового органу про заниження ТзОВ «Екотеп» податку на додану вартість по операціях з ТзОВ «ТПК «Аякс».

На підтвердження здійснення ТзОВ «Екотеп» господарських операцій з ТзОВ «ТПК «Аякс», позивачем надано копії наступних документів:

- договір поставки № 11 від 04.01.2011 року, укладений між ТзОВ «ТПК «Аякс» та ТзОВ «Екотеп» на поставку поліграфічної продукції (а.с. 112-113);

- видаткові накладні, видані ТзОВ «ТПК «Аякс», від 05.07.2013 р. № 1316 на загальну суму 5 910 грн в т.ч. ПДВ 985 грн; від 09.07.2013 р. № 1335 на загальну суму 210 грн в т.ч. ПДВ 35 грн; від 10.07.2013 р. № 1354 на загальну суму 1 104 грн в т.ч. ПДВ 184 грн); від 19.07.2013 р. № 1436 на загальну суму 303,60 грн в т.ч. ПДВ 50,60 грн; від 24.07.2013 р. № 1461 на загальну суму 1 970 грн в т.ч. ПДВ 328,33 грн (а.с.39-43);

- податкові накладні, видані ТзОВ «ТПК «Аякс» від 05.07.2013 р. № 36 на загальну суму 5 910 грн в т.ч. ПДВ 985 грн; від 09.07.2013 р. № 1335 на загальну суму 210 грн в т.ч. ПДВ 35 грн; від 10.07.2013 р. № 1354 на загальну суму 1 104 грн в т.ч. ПДВ 184 грн; від 19.07.2013 р. № 1436 на загальну суму 303,60 грн в т.ч. ПДВ 50,60 грн; від 24.07.2013 р. № 178, видана ТзОВ «ТПК «Аякс» на загальну суму 1 970 грн в т.ч. ПДВ 328,33 грн (а.с.44- 48).

ТзОВ «Екотеп» повністю розрахувалось за отримані ТМЦ, у підприємства відсутні грошові зобов'язання перед ТзОВ «ТПК «Аякс» по оплаті товару отриманого у липні 2013р. Копії банківських виписок долучено до матеріалів справи (а.с. 26-28, 116).

ТМЦ від ТзОВ «ТПК «Аякс»» отримувались та зберігались у складському приміщенні за адресою: м. Львів, вул. Пясецького, 12в, орендованому ТОВ «Екотеп» у ТзОВ «Компанія «Галпап» на підставі договорі оренди №0911-12 від 06.09.2011 р. з наступними змінами (а.с. 29-38)

За домовленістю сторін, яка відображена у п.3.3. договору поставки № 11 від 04.01.2011 року, товар поставлявся власними засобами (за власний рахунок) продавця - ТзОВ «ТПК «Аякс» до складських приміщень ТзОВ «Екотеп», розташованих за адресою: м. Львів, вул. Пясецького, 12в (а.с.112).

Приймання товарів здійснювалось працівниками ТзОВ «Екотеп» ОСОБА_5., ОСОБА_4, про що свідчить наявність підписів та печатки ТзОВ «Екотеп» у видаткових накладних.

Згідно з відомостями видаткових та податкових накладних, предметом поставки була друкарська продукція: калька, паста для рук, гума офсетна.

Придбаний у ТзОВ «ТПК «Аякс» товар в подальшому був реалізований кінцевим споживачам, а всі доходи від такої реалізації відображені в звітності товариства.

На підтвердження реалізації придбаної у ТзОВ «ТПК «Аякс» продукції ТзОВ «Екотеп» надано до перевірки видаткові накладні на поставку до кінцевих споживачів та доручення, які видавались відповідальним особам на отримання товару від ТзОВ «Екотеп», копії яких наявні у матеріалах справи (а.с. 63-66, 68, 70, 72-73, 75, 77-79, 81-84, 89, 91-96, 98-99).

ТзОВ «ТПК «Аякс» надано довідку про те, що поставка товарів у липні 2013р. ТзОВ «Екотеп» дійсно відбулася, а поставлені ТзОВ «Екотеп» за видатковою накладною №1316 від 05.07.2013р товари були придбані ТзОВ «ТПК «Аякс» в іноземного постачальника та ввезені на митну територію України, що підтверджується ВМД № 209140000/2013/006060 від 26.02.2013р., а товари, які поставлені за видатковою накладною № 1354 від 10.07.2013р. - у ТзОВ «Лекекспорт-Україна».

Доказів на підтвердження того, що реалізовані ТзОВ «ТПК «Аякс» позивачу ТМЦ були придбані ТзОВ «ТПК «Аякс» у ПП БК «Аструм» відповідач суду не надав.

Окрім цього, суд звертає увагу на таке. У акті перевірки від 23.04.2014 року №163/126/13-07-22-01-10/33358943 вказано, що придбані ТзОВ «ТПК «Аякс» у ПП «БК «Аструм» товарно-матеріальні цінності в подальшому було реалізовано контрагентам-покупцям в липні 2013 року, зокрема ТзОВ «Екотеп» на суму 7014 грн, в т.ч. ПДВ - 1169 грн. Проте у липні 2013 року ТзОВ «Екотеп» придбало у ТзОВ «ТПК «Аякс» товари друкарського призначення на загальну суму 9497, 60 грн, в т.ч. ПДВ - 1582,93 грн. Вказане свідчить про невідповідність висновків контролюючого органу фактичним обставинам справи.

Стосовно доводів відповідача про ненадання ТзОВ «Екотеп» супровідних документів на постачання ТМЦ, а саме: видаткових накладних, ТТН, шляхових листів, актів прийому-передачі продукції, сертифікатів відповідності тощо, то такі судом до уваги не беруться з огляду на їх безпідставність. Як було зазначено судом вище, пунктом 3.3. договору поставки № 11 від 04.01.2011 року, товар поставлявся власними засобами (за власний рахунок) продавця - ТзОВ «ТПК «Аякс» до складських приміщень ТзОВ «Екотеп», розташованих за адресою: м. Львів, вул. Пясецького, 12в. Умовами договору не передбачалося передання постачальником покупцю ТТН, шляхових листів, складання актів прийому - передачі та подання сертифікатів відповідності. Видаткові накладні наявні, їх копії містяться у матеріалах справи (а.с.39-43).

На момент здійснення господарських операцій ТзОВ «Екотеп» та його контрагент ТОВ «ТПК «Аякс» були зареєстровані в установленому законом порядку як суб'єкти підприємницької діяльності та платники податку на додану вартість (а.с. 50-56 ).

Аналіз поставленої ТзОВ «ТПК «Аякс» ТзОВ «Екотеп» продукції свідчить, що вона відповідає тим видам діяльності, які здійснює ТОВ «Екотеп» як підприємство у галузі поліграфії.

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 р. № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Згідно зі статтею 9 Закону № 996-ХІV первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно пунктів 2.1, 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 року за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації)- це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення, які для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі) посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до пунктів 2.15, п. 2.16 Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Відповідно до статті 1 Закону № 996-ХІV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХІV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Таким чином, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, а визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Всі представлені позивачем документи відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» до первинних документів, не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та в сукупності з іншими доказами підтверджують реальність (товарність) здійснення господарської операції ТзОВ «Екотеп» з ТзОВ «ТПК «Аякс» по придбанню ТМЦ та використання їх в господарській діяльності позивача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про правомірність формування ТзОВ «Екотеп» податкового кредиту по взаємовідносинах з ТзОВ «ТПК «Аякс» у липні 2013 року, тому у контролюючого органу не було правових підстав для збільшення суми грошового зобов'язання та застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Статтею 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 36 Податкового кодексу встановлено податковий обов'язок платника податку, який полягає в обчисленні, декларуванні та/або сплаті суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно пункту 36.5 цієї статті відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Законодавством України не пов'язано право покупця на податковий кредит з підтвердженням сплати податків його постачальниками. Несплата податку продавцем, у тому числі внаслідок ухилення від сплати, в разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупця.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 31.01.2011р., якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Крім того, таке рішення касаційного суду узгоджуються і з практикою Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

А у рішенні ЄСПЛ від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України» міститься висновок про те, що уразі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Беручи до уваги викладене, ТзОВ «Екотеп» не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства його контрагентами, коли він виконав усі, передбачені законами вимоги, та має усі документально підтверджені суми податкового кредиту.

Відповідно до вимог частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності прийняття податкового повідомлення - рішення від 19.11.2015 року № .

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені ) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржуване податкове повідомлення - рішення ДПІ у Галицькому районі м. Львова від 19.11.2015 року № , суд дійшов переконання, що таке прийнято відповідачем без урахування вимог Податкового кодексу України та з порушенням передбачених статтею 2 КАС України принципів, тому його слід визнати протиправним і скасувати.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Галицькому районі м. Львова понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору на загальну суму 1 378 грн, сплаченого за платіжним дорученням № 9641 від 05 лютого 2016 року.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 19 листопада 2015 року № .

Стягнути з Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотеп» 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім ) грн 00 к. судових витрат.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.