Справа № 304/88/16-а
Суддя: Чепурнов В. О.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 304/88/16-а
Провадження № 2-а/304/8/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Чепурнова В. О.,

при секретарі Ковач М.Ф.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві рядового поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 3 № 112605 від 12 січня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора роти № 3 батальйону управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві рядового поліції ОСОБА_3, у якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 № 11.2605 від 12 січня 2016 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12 січня 2016 року інспектором поліції відносно нього було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 № 112605, згідно якої він, того ж дня в м. Ужгороді на пл. Ш.Петефі здійснив стоянку безпосередньо в місці виїзду, чим суттєво перешкоджав руху автомобілів та пішоходів, чим порушив п. 15.10 «а» ПДР України за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. Згідно вказаної постанови його визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 510 (пятсот десять) грн. Вказану постанову вважає незаконною, такою, що не відповідає дійсності та вимогам чинного законодавства, оскільки інспектор поліції не надав належних та допустимих доказів порушення ним вимог п. п. 15.10 «а» ПДР України, а саме того, що він здійснив стоянку безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території. Крім того зазначає, що до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень, в той час як санкція вказаної ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425,00 гривень, а тому просить позов задовольнити.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини позовної заяви.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач ОСОБА_1 дійсно вчинив вказане в оскаржуваній постанові адмністративне правопорушення, однак при винесенні даної постанови інспектор здійснила описку та помилково зазначила частину 2 вказаної статті КУпАП, в той час як потрібно було вказати частину 3. На підтвердження своєї процесуальної позиції надав суду відеоматеріали фіксації даного адміністративного правопорушення. Вважає такі дії відповідача технічною помилкою, яка істотно не може впливати на правильність винесення оскаржуваної постанови. На підставі вищенаведеного просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частина 2 статті 2 КАС України встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); з урахуванням права особи на участь в процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст. 18 ч. 1 п. 1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Як розяснює п. 3 постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06 березня 2008 року постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Згідно ст. 222 КУпАП до компетенції уповноважених працівників Національної поліції віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 12 січня 2016 року інспектором роти № 3 батальйону управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві рядовою поліції ОСОБА_3 відносно позивача було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 № 112605, згідно якої він, того ж дня в м. Ужгороді на пл. Ш.Петефі здійснив стоянку безпосередньо в в місці виїзду, чим суттєво перешкоджав руху автомобілів та пішоходів, чим порушив п. 15.10 «а» ПДР України за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. Згідно вказаної постанови позивача визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 510 (пятсот десять) грн. (а. с.4).

Відповідно санкція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425,00 гривень.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що відповідачем, як субєктом владних повноважень, притягнуто позивача до адміністративної відповідальності та застосовано санкцію статті КУпАП у виді штрафу в розмірі, який значно перевищує максимальний розмір, передбачений законом.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 27 КУпАП штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян і посадових осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п. 1 Розділу 5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за №1395 стягнення за адміністративне правопорушення накладається відповідно до статті 33 КУпАП.

На підставі вишенаведеного суд дійшов висновку, шо при складанні постанови субєктом владних повноважень інспектором роти № 3 батальйону управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві рядовим поліції ОСОБА_3 вчинено порушення вимог ст. ст. 7, 33 КУпАП, а саме стягнення за адміністративне правопорушення накладено на позивача в розмірі, який перевищує межі, встановлені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З врахуванням того, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми діючих нормативно-правових актів, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 3 ч.1 ст. 293 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 3, 17, 18, 70, 71, 86, 159-163 КАС України, ст. ст. 7, 33, 222, 251, 258, 288 КУпАП, постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року, Законом України «Про національну поліцію», Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві рядового поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 3 № 112605 від 12 січня 2016 року задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №112605 від 12 січня 2016, винесену інспектором роти № 3 батальйону управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві рядовим поліції ОСОБА_3 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Головуючий:ОСОБА_4