Справа № 826/11391/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 березня 2016 року № 826/11391/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:Приватного підприємства «Ферона-Сервіс-Плюс»
до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Ферона-Сервіс-Плюс» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.05.2015 р. № , № , № та зобов'язати ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві утриматися від використання та передачі іншим особам зазначеного акта перевірки та вилучити з відповідних баз даних інформацію, викладену в зазначеному акті перевірки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.03.2016 р. закрито провадження в частині позовних вимог про визнання протиправним акту перевірки від 24.04.2015 р. № 223/1-26-50-22-03-35509886.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки від 24.04.2015 р. № 233/1-26-50-22-03-35509886 щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства винесено податкове повідомлення-рішення від 15.05.2015 р. № , яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 249017,00 грн., податкове повідомлення-рішення від 15.05.2015 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 204 972,50 грн., податкове повідомлення-рішення від 15.05.2015 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 290 001,25 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справ був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомив.

У зв'язку із неявкою в судове засідання 12.10.2015 р. представника відповідача, а також, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд приходить до висновку про можливість подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження, відповідно до положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного підприємства «Ферона-Сервіс-Плюс» з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні взаємовідносин із ТОВ «Смарт-Сейл» за період з 01.01.2014 по 31.03.2015.

Перевіркою встановлено порушення ПП «Ферона-Сервіс-Плюс»:

1. п. 1, п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування від усіх видів діяльності у розмірі 249 017,00 грн. та заниження нарахованої суми податку на прибуток у розмірі 163 998,00 грн., в т.ч. за 2014 р. на суму 163 998,00 грн.

2. п. 1, п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 232 001,00 грн., в т.ч. за жовтень 2014 р. у сумі 147723,00 грн., за листопад 2014 р. в сумі 84278,00 грн.

За результатами перевірки складено акт від 24.04.2015 р. № 233/1-26-50-22-03-35509886 та винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 15.05.2015 р. № , яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 249 017,00 грн.;

- від 15.05.2015 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 204 972,50 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 163 978,00 грн., штрафними (фінансовими) санкціями - 40 994,50 грн.;

- від 15.05.2015 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 290 001,25 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 232 001,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 58 000,25 грн.

За результатами розгляду заперечень, ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві надано відповідь від 12.05.2015 р. № 8322/10/26-50-22-03, яким висновки акту перевірки від 24.04.2015 р. № 233/1-26-50-22-03-35509886 залишено без змін, а заперечення без задоволення.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Підпунктом 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Підпунктом 14.1.228. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг для цілей розділу III цього Кодексу - витрати, що прямо пов'язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, що застосовуються в частині, яка не суперечить положенням цього розділу.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

В силу ж п. 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме:

прямих матеріальних витрат;

прямих витрат на оплату праці;

амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку;

вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Відповідно до пп. 139.1.1 п. 139. 1 ст. 139 Податкового кодексу України витратами, що не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку є витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, а саме витрати на:

організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків (крім благодійних внесків та пожертвувань неприбутковим організаціям, визначених статтею 157 цього Кодексу, та витрат, пов'язаних із провадженням рекламної діяльності, які регулюються нормами підпункту 140.1.5 пункту 140.1 статті 140 цього Кодексу).

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не враховуються при визначенні оподаткованого прибутку.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених правових норм для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України);

ї) номер та дата митної декларації, за якою було здійснено митне оформлення товару, ввезеного на митну територію України.

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно п. 5 «Порядку заповнення податкової накладної» затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 N 1379, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 р. за N 1333/20071, сплачена (нарахована) сума податку на додану вартість у податковій накладній повинна відповідати сумі податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг продавця у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних.

Виходячи з вищенаведеного, відображенню в бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Вирішуючи дану справу суд виходить із наступного.

Приватне підприємство «Ферона-Сервіс-Плюс» зареєстровано Голосіївською районною у м. Києві державною адміністрацією. Взято на облік у ДПІ у Голосіївському районі м. Києва. Основним видом діяльності є оптова торгівля хімічними продуктами. Товариство є платником податку на додану вартість.

Між ТОВ «Смарт-Сейл» (продавець) та ПП «Ферона-Сервіс-Плюс» (покупець) укладено договір поставки № 2310-14 від 20.10.2014 р., відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати у власність, а покупець приймати та оплачувати ветеринарні субстанції та інше на умовах, викладених в цьому договорі. Сторони домовилися про те, що кількість, ціна, асортимент товару визначатимуться за узгодженням сторін безпосередньо перед замовленням товару, та відображатимуться в рахунках-фактурах.

Відповідно до п. 2.1 договору товар передається покупцю партіями на підставі накладної, яка оформлюється згідно із замовленням на товар передається покупцем та приймається продавцем через представника продавця або по телефону.

Відповідно до п. 2.3 договору передача товару представнику покупця протягом строку, який визначається сторонами при прийнятті замовлення, здійснюється на підставі виписаної йому покупцем довіреності встановленого зразка та при пред'явленні ним документа, що посвідчує його особу.

Приймання передачі-товару здійснюється безпосередньо при передачі товару на складі продавця або покупця (п. 3.3 договору).

На підтвердження виконання договору позивачем надано суду видаткові накладні, податкові накладні, платіжні доручення (а.с. 64-74 том 1), сертифікати відповідності, (а.с. 75-98 том 1), оборотно-сальдові відомості (а.с. 98-100 том 1). Податкові накладні зареєстровано в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних (а.с. 101-110, 128-137, 148-156 том 1).

Податкові зобов'язання за спірний період з податку на додану вартість та податку на прибуток декларувалися позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи податковими деклараціями.

Відповідно до наказу № 1АГ від 01.02.2011 р. відповідальною особою за підписання первинних документів призначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зокрема, на відпуск товарів, підписання прибуткових, видаткових, податкових накладних, а також інших фінансових документів.

Відповідно до наказу № 6/1АГ від 26.10.2012 р., відповідального за технічне використання автомобіля та виписування подорожніх листів призначено ОСОБА_3

Згідно із видатковою накладною № ЛІоРА -000007 від 26.10.2012 р. для перевезення товарів позивач використовував автомобіль Ford Transit Van F300SL, який використовувався позивачем на праві оренди (договір 099/FL від 12.10.2012). Вказаний автомобіль належить ТОВ «ВіДі-Лізинг», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 160 том 1) та страховими полісами (а.с. 163-164 том 1).

На підтвердження перевезення товару позивачем надано суду подорожні листи (а.с. 166-167 том 1).

Щодо подальшого ланцюга реалізації придбаного позивачем товару, слід зазначити наступне.

Між ПП «Ферона-Сервіс-Плюс» (продавець) та ТОВ «Квест НВ» (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 18/0612-4 від 18.06.2012 р., відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати у власність, а покупець приймати та оплачувати ветеринарні субстанції для виробництва ветеринарних препаратів на умовах викладених в цьому договорі.

Найменування товару, його асортимент, кількість, ціна, загальна вартість, умови поставки, термін остаточного розрахунку зазначається в накладних, які оформлюються продавцем відповідно до поданого покупцем замовлення.

Відповідно до п. 2.1 договору товар передається покупцю партіями на підставі накладної, яка оформлюється згідно із замовленням.

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано суду видаткову накладну, довіреність на отримання матеріальних цінностей, податкову накладну (а.с. 170 том 1).

Також між ПП «Ферона-Сервіс-Плюс» (продавець) та ТОВ «Чорнобайм'ясо» (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 25/0612 від 25.06.2012 р. на поставку ветеринарних субстанцій.

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано суду видаткові накладні, податкові накладні, довіреність на отримання матеріальних цінностей (а.с. 106-186 том 1).

Між ПП «Ферона-Сервіс-Плюс» (продавець) та ТОВ «Черкаська М'ясна Компанія» (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 07/0512-4 від 07.05.2012 р., відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати у власність, а покупець приймати та оплачувати ветеринарні субстанції для виробництва ветеринарних препаратів на умовах, викладених в цьому договорі. Найменування товару, його асортимент, кількість, ціна, загальна вартість, умови поставки, термін остаточного розрахунку зазначається в накладних, які оформлюються продавцем відповідно до поданого покупцем замовлення.

На виконання вказаного договору позивачем надано суду видаткові накладні, довіреності на отримання матеріальних цінностей, податкові накладні (а.с.189-197 том 1).

Між ПП «Ферона-Сервіс-Плюс» (продавець) та Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Чигиринська аграрна компанія» (покупець) укладено договір купівлі продажу № 14/0812 від 14.08.2012 р., відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати у власність, а покупець приймати та оплачувати ветеринарні субстанції для виробництва ветеринарних препаратів на умовах, викладених в цьому договорі. Найменування товару, його асортимент, кількість, ціна, загальна вартість, умови поставки, термін остаточного розрахунку зазначається в накладних, які оформлюються продавцем відповідно до поданого покупцем замовлення.

На підтвердження виконання умов вказаного вище договору позивачем надано суду видаткові накладні, довіреності на отримання матеріальних цінностей, податкові накладні (а.с. 199-210 том 1).

Товар також було реалізовано позивачем ТОВ «Сільські традиції», що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковою накладною, довіреністю на отримання матеріальних цінностей, податковою накладною (а.с. 211-214 том 1).

Між ПП «Ферона-Севіс-Плюс» (продавець) та ТОВ «Галичина-Захід» (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 08/0113 від 08.01.2013 р., відповідно до умов якого продавець за оплату зобов'язується передати у власність покупця ветеринарні субстанції.

На підтвердження виконання умов цього договору позивачем надано суду видаткові накладні, податкові накладні, довіреності на отримання матеріальних цінностей (а.с. 217-228 том 1).

Між ПП «Ферона-Севіс-Плюс» (продавець) та ТОВ «Юнівет Груп» (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 28/0812 від 28.08.2012 р., відповідно до умов якого продавець за оплату зобов'язується передати у власність покупця ветеринарні субстанції.

На підтвердження виконання умов цього договору позивачем надано суду видаткову накладну, податкову накладну, довіреність на отримання матеріальних цінностей (а.с. 231-234 том 1).

Між ПП «Ферона-Севіс-Плюс» (продавець) та ТОВ «Ют-Агро» (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 27/1014 від 27.10.2014 р., відповідно до умов якого продавець за оплату зобов'язується передати у власність покупця ветеринарні субстанції.

На підтвердження виконання умов цього договору позивачем надано суду видаткові накладні, податкові накладні, довіреності на отримання матеріальних цінностей (а.с.238-245 том 1).

Придбаний товар було реалізовано ТОВ «Ветфактор», що підтверджується наявними в матеріалах справах податковою та видатковою накладною (а.с. 246-248 том 1).

Між ПП «Ферона-Севіс-Плюс» (продавець) та ТОВ «Агро-Овен» (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 31/1013 від 31.10.2013 р., відповідно до умов якого продавець за оплату зобов'язується передати у власність покупця ветеринарні субстанції.

На підтвердження виконання умов цього договору позивачем надано суду видаткові накладні, податкові накладні, довіреності на отримання матеріальних цінностей (а.с. 252-265 том 1).

Аналогічні договори на продаж ветеринарних субстанцій, з наданням підтверджуючих документів, було укладено ПП «Ферона-Севіс-Плюс» з ТОВ «Зооветеринарний центр» (договір № 21/0512 від 21.05.2012 р.), ТОВ «Агровет Атлантик» (договір № 77 від 18.04.2014 р.), ТОВ «Торговий дім «Сіріус» (договір № 30/0914 від 30.09.2014 р.), ПАТ «Агрокомбінат Слобожанський» (договір № 31/0113 від 31.01.2013 р.), Сільськогосподарський виробничий кооператив по виробництву яловичини (договір № 28/1014 від 28.10.2014 р.), ПП «Ветагро» (договір № 20/0312 від 20.03.2012 р.), ТОВ «СІО» (договір № 31/0512 від 31.05.2012 р.), ФОП ОСОБА_9 (договір № 14/1013-С від 14.10.2013 р.), ТОВ «Фрідом Фарм Бекон» (договір № 18/0612-3 від 18.06.2012 р.), ТОВ «Ветеколайф» (договір № 15/0413 від 15.04.2013 р.), ДП «Націонал-Плюс» ПП «Націонал» (договір № 18/0612 від 18.06.2012 р.), ПП «Сємікс Плюс» (договір № 27/0514 від 27.05.2014 р.), ТОВ «Ветлікар» (договір № 17/092012 від 17.09.2012 р.), ТОВ «Виробниче підприємство «Світ Кормів» (договір № 07/0514 від 07.05.2014 р.), ТОВ «Укрветпромпостач» (договір № 09/1013-С від 09.10.2013 р.), Сільськогосподарське підприємство «Промінь» (договір № 08/0714 від 08.07.2014 р.), ТОВ «Ветсинтез» (договір № 07/0512-2 від 07.05.2012 р.), ТОВ «Екоагрострой» (договір № 13/0114 від 13.01.2014 р.), ДП «Ензим» (договір № 03/0912 від 03.09.2012 р.), ТОВ «Українські Ветеринарні технології» (договір № 30/0512-2 від 30.05.2012 р.), ТОВ «БТК-Дніпро» (договір № 17/1114 від 17.11.2014 р.), ТОВ «Міравет Груп» (договір № 08/0714-1 від 08.07.2014 р.), ТОВ «НВП «Ветмедпрепарат» (договір № 050 від 15.05.2012 р.), ТОВ «Вемман» (договір № 18/1114 від 18.11.2014 р.), ТОВ «Дослідно-експерементальне виробництво інституту епізоотології» (договір № 26/1113-С від 26.11.2013 р.), ТОВ «Агро-Ленд» (договір № 04/1213 від 04.12.2013 р.).

Як вбачається з матеріалів справи, перевезення ветеринарних субстанцій (зоотоварів) здійснювалося ТОВ «Нова-пошта», що підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними (а.с. 5-32 том 3), а також ПП «Нічний експрес» (ТТН- КВ-9097791). Вказане також підтверджується договором № 52006 від 16.05.2014 р. про надання транспортно-експедиторських послуг, укладеним між ПП «Ферона-Севіс-Плюс» та ТОВ «Нова Пошта».

На підтвердження розрахунків за зазначеними вище договорами позивачем надано суду платіжні доручення.

На підтвердження наявності складського приміщення позивачем надано суду договір суборенди складського приміщення № 12-05 від 01.05.2012 р.

Висновки відповідача щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблені з огляду на відсутність сертифікатів відповідності, що підтверджують якість придбаних позивачем у ТОВ «Смарт-Сейл» товарів, а також аналізу податкових накладних, зареєстрованих контрагентами-постачальниками ТОВ «Смарт-Сейл» в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 02.10.2014 по 31.11.2014, яким встановлено відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН із зазначеною номенклатурою товару по ланцюгу від «імпортера» до ТОВ «Смарт-Сейл».

Згідно інформаційної системи «Податковий блок», а саме: аналізу Декларацій з податку на додану вартість за період з 02.10.2014 по 31.11.2014 встановлено, що ТОВ «Смарт-Сейл» не декларувало р. 12.1 декларації з ПДВ «Обсяг придбання, податок на додану вартість, сплачений митним органам», що на думку відповідача підтверджує відсутність придбання ТОВ «Смарт-Сейл» ветеринарної хімічної продукції.

До ДПІ у Голосіївському районі листами за № 4807/7/26-59-09-01 від 06.04.2015 р. та за № 6416/7/26-15-09-0414 надійшли копії протоколів допитів засновника ТОВ «Смарт-Сейл» ОСОБА_6 та керівника ОСОБА_7.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 02.02.2015 р., вбачається, що у вересні 2014 р. на прохання знайомого вона за грошову винагороду зареєструвала підприємство ТОВ «Смарт-Сейл». Ніякого відношення до господарської діяльності підприємства не мала та з громадянином ОСОБА_8 ніколи не зустрічалася та на посаду керівника ТОВ «Смарт-Сейл» не призначала.

Згідно протоколу допиту від 15.02.2015 р., свідок ОСОБА_8 вбачається, що погодився зареєструвати ТОВ «Смарт-Сейл» за винагороду. Про те, що він являється директором та бухгалтером ТОВ «Смарт-Сейл» вперше почув від працівників податкової міліції. Господарською діяльністю товариства не займався, на посаду його ніхто не призначав, а з гр. ОСОБА_6 не знайомий, будь-яких документів фінансово-господарської діяльності від імені товариства не підписував.

Викликаний в судові засідання в якості свідка ОСОБА_7 09.09.2015 р., 28.09.2015 р., 12.10.2015 р. не прибув, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання не повідомив.

Викликана в судове засідання свідок ОСОБА_6 показала, що ніякого відношення до господарської діяльності ТОВ «Смарт-Сейл» не має. Вказане товариство зареєструвала за винагороду. Про господарську діяльність зазначеного товариства їй нічого не відомо. Документи господарської діяльності не складала та не підписувала.

Отже, оскільки свідок ОСОБА_6, яка є засновником ТОВ «Смарт-Сейл», показала, що ніякого відношення до фінансово-господарської діяльності не мала, директора ОСОБА_7 не призначала, вказане свідчить про те, що господарська діяльність ТОВ «Смарт-Сейл» фактично не здійснювалася, а укладені угоди не мають на меті реального настання правових наслідків.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до вищенаведеного визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Згідно із позицією Верховного Суду України, викладеною у справі № 21-3788а15 від 01.12.2015 р., навіть за формально правильного оформлення господарської операції, в тому числі первинними документами бухгалтерського обліку, факт фіктивності контрагента не може бути ігнорований, позаяк статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що оскільки засновником ТОВ «Смарт-Сейл» ОСОБА_6 в судовому засіданні підтверджено факт фіктивності товариства, відповідно наслідки «токсичності» контрагента, тобто ознаки фіктивності його правового статусу мають безпосередній вплив на господарську діяльність ПП «Ферона-Сервіс-Плюс». Вказане полягає в тому, що відносно посадових осіб чи/та засновників контрагента порушено кримінальне провадження № 0000099 від 09.07.2014 р. у справі за ознаками злочину, передбаченого ст.205 КК України - фіктивне підприємництво.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не підтверджено право на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, податку на прибуток по взаємовідносинам з ТОВ «Смарт-Сейл» за період з 01.01.2014 по 31.03.2015.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 15.05.2015 р. № , № , № , винесені ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві правомірно.

З урахуванням наведеного не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов'язання ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві утриматися від використання та передачі іншим особам акта перевірки та вилучити з відповідних баз даних інформацію, викладену в зазначеному акті перевірки.

Беручи до уваги вищенаведене у сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 69- 71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У позові Приватного підприємства «Ферона-Сервіс-Плюс» відмовити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Ферона-Сервіс-Плюс» решту суми судового збору у розмірі 4384,80 грн. до Державного бюджету України.

3. Стягнення решти суми судового збору доручити ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук