Справа № 2-а-417/10
Суддя: Гриценко П. П.
Дата ухвалення: 2010-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Путивльський районний суд Сумської області
Справа № 2-а-417/10 2010 рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2010 року. м.Путивль

Суддя Путивльського районного суду Сумської області Гриценко П.П. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Путивльському районі (далі - ПФУ) про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії і з 19.10.2009 року його визнано інвалідом 2-ї групи безстроково внаслідок захворювання повязаного з аварією на ЧАЕС.

Відповідно до ст.51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон №796-12) він, як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії 2-ї групи інвалідності, - має право на щомісячну додаткову пенсію у розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком та на державну пенсію, розмір якої не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком з підвищенням їх відповідно до нового прожиткового мінімуму, як це передбачено ч.З ст.67 зазначеного закону.

Відповідач у супереч вказаним нормам з 19.10.2009 року не провів відповідне нарахування пенсій, тому він звернувся з заявою щодо проведення відповідного визначення та перерахунку зазначених пенсій, однак він відмовив йому в цьому і у звязку з цим просив визнати протиправною вказану відмову та зобовязати відповідача здійснити з 19.10.2009 року перерахунок державної і додаткової пенсії згідно ст.ст.50, 54, 67 Закону України №796-12 та зобовязати відповідача здійснювати такі перерахунки в подальшому

Позивач надав суду заяву у якій підтримав свій позов у повному обсязі і просив справу розглянути у його відсутність, (а.с. 21 )

Відповідач надіслав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, а також свої письмові заперечення (а. с. 15) в яких позов не визнав та зазначив, що дійсно позивач обліковується в УПФ Путивльського району як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії 2-ї групи інвалідності, повязаної з наслідками аварії на ЧАЕС, з 19.10.2009 року, і отримує державну та додаткову пенсію відповідно до ст.50, ч.4 ст.54 Закону України № 796-12 на підставі постанов КМУ від 16.07.2008 року № 654 Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян та від 28.05.2008 року № 530 Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян.

Виходячи з цього, відповідач вважає свої дії з нарахування і виплати пенсій цілком обґрунтованими, поскільки вони діяли відповідно до ст. ст. 54, 62 Закону 796-12, що його застосування провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а посилання позивача на ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове пенсійне страхування, щодо визначення величини мінімальної пенсії за віком безпідставними як з огляду на зазначене, так і відповідно до ч. З ст. 28 цього ж Закону.

Також вважає, що неможливо проводити в подальшому підвищення розміру основної та додаткової пенсій, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав позивача в майбутньому.

Крім того вважає, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду передбаченого ч.І ст. 100 КАС України без поважних причин.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав.

Судом встановлено і це не заперечується сторонами, що з 19.10.2009 року позивача, внаслідок захворювання повязаного з наслідками аварії на ЧАЕС, визнано інвалідом 2-ї групи і віднесено до 1-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с. 7, 8, 14).

Він перебуває на облік Управлінні пенсійного фонду в Путивльському районі, яке відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року № 8-2, є органом фонду основним завданням якого є призначення (перерахунок) та виплата пенсій.

З 19 жовтня 2009 року ОСОБА_1 М І., як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії інваліда 2-ї групи, державна і додаткова пенсії нараховуються і виплачуються на підставі ст.50, ч.4 ст.54 Закону України №762 в порядку, визначеному Постановами КМУ від 16.07.2008 року № 654 Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян та від 28.05.2008 року № 530 Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" (а.с. 16).

Позивач звернувся до ГІФУ з заявою про перерахунок йому державної та додаткової пенсій згідно ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону №796-12 з урахуванням підвищення розміру прожиткового мінімуму відповідно до ч. З ст. 67 зазначеного Закону, однак отримав відмову (а.с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону №796-12. особам віднесеним до категорії 1, які є інвалідам1 групи, призначається щомісячна додаткова-пенсія за шкоду заподіяну здоров,ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону № 796-12, в усіх випадках розмір пенсії для інвалід ; 2-ї групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8-т- мінімальних пенсій за віком.

Виходячи з наведеного, з 19.10.2009 року, позивач, як особа, віднесена до 1 категорії 2 гр. інвалідності, відповідно до ст.50 ч.4 ст.54 Закону України №796-12, має право на призначення йому пенсії не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком і це право гарантується Конституцією України - безпосередньо відповідно до частини другої статті 46 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у епосі Г. що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надати Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з приорітетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що про призначенні розміру пенсій позивачці, відповідачем повинні були застосуватися ч.І ст. 50 та ч. 4 ст. 5- Закону України Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не зазначені Постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Суд не може взяти до уваги посилання відповідача на статтю 54 Закону №796-12 якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній встановлюючи такий порядок може допустити звуження змісту або обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі і інших законів, якими встановлено мінімальні пенсії за віком.

Пунктом 28 розділу 2 Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року, норми статей 50, 54, ч. З ст. 6 Закону 796-12 викладені також зі звуженням пільг і компенсацій особам постраждалим від Чорнобильської катастрофи, які діяли з 01 січня 2008 до 22 травня 2008 року.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 року від 22 травня 2008 року, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 28 розділу II Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Зі змісту статей 50, та 54 Закону № 796-12 випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами- передбаченими частиною першою статті 28 Закону України Про загальнообовязкове пенсійне страхування (Закон № 1058-15), іншого нормативно-правового акта який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Тому суд вважає безпідставними посилання відповідача на положення частини третьої статті 2 Закону України Про загальнообов'язкове пенсійне страхування, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, поскільки наявність такої норми їй відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційного права на отримання пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50, 51 та 54 Закону №796-12.

Крім того, ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету міністрів надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавтева визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно з Законом №796-12 залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частити третьої статті 67 Закону №796-12, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії визначений ст. ст. 50, 51 та 54 цього Закону. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України Про загальнообовязкове пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України 'Про пенсійне забезпечення - суми пенсій неодержані з вини органу, що призначає або виплачує пенсію виплачуються за минулий час без обмежень будь-яким строком, тому суд вважає безпідставним посилання відповідача щодо відмови у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строків звернення до суду передбачених ст. 100 КАС України.

Разом з тим, вимоги позивача, про визнання дій відповідача протиправними та зобовязати здійснити перерахунок додаткової пенсії згідно ст.51 Закону №796-12 у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком підлягають частковому задоволенню, оскільки позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС інвалідом II категорії, то відповідно до зазначеної статті Закону №796-12, має право на призначення додаткової пенсії у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Суд також зазначає, що вимоги позивача про зобовязання проводити безстроково перерахунок щомісячної основної та додаткової пенсії встановленої законом не підлягають задоволенню, поскільки його права після постановления рішення суду ще не порушені, а у відповідності до вимог п. п. 1,2 ст. 2 КАС України, суд не має права зобовязати відповідача вчиняти якісь дії на майбутнє.

Однак виходячи зі змісту позову, з метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Управління в частині не виконання ст.50, ч. 4 ст. 54, ч. З ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що призвело до порушення прав позивача і зобовязати відповідача нарахувати та виплатити позивачу державну і додаткову пенсію як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, інваліду 2-ї групи, і провести відповідні виплати з 19.10.2009 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 46, 64, 75, 124, 152 Конституції У країни, ст. ст. 50, 51, 54, ч. З ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист дітей громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Закон 796-12), ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ч. 2 ст. 87 Закону України Про пенсійне забезпечення, ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 122, 160-163, 186 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Путивльському районі Сумської області в частині відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок пенсій відповідно до ст.50, ч. 4 ст. 54, ч. З ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 19.10.2009 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Путивльському районі Сумської області здійснити перерахунок державної та додаткової пенсій ОСОБА_1 як особі постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, інваліду 2-ї групи, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком та 8-ти мінімальних пенсій за віком, встановлених ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч. З ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (Закон 796-12), з підвищенням їх з дня встановлення нового прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, і провести відповідні виплати з 19 жовтня 2009 року

У задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративному суду через Путивльський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня отримання копії постанови і поданням після цього апеляційної скарги протягом 20 днів або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:підпис

Копія вірна

Суддя

Путивльського районного суду ОСОБА_2