Справа № 826/5009/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 лютого 2016 року № 826/5009/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: головуючого судді Аблова Є.В., суддів - Погрібніченка І.М., Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника від 29.05.2014 ВП № 11847324 у розмірі 1 549 319,70 грн., -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» з позовом до Державної виконавчої служби України, у якому просить скасувати постанову про арешт коштів боржника від 29.05.2014 ВП №11847324 у розмірі 1 549 319,70 грн. та постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.05.2014 ВП №11847324 у розмірі 154 931,97 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що самостійна сплата коштів відбулась у встановленому законом порядку поза будь-якими заходами примусового характеру з боку відділу примусового виконання рішень ДВС України самостійно у період, коли виконавче провадження було зупинено та діяла встановлена законом заборона на звернення стягнення на кошти і майно боржника та всі виконавчі провадження підлягали обов'язковому зупиненню. Крім того, боржник зазначає, що жодних витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, ДВС понесено не було, що додатково підтверджує факт відсутності заходів примусового стягнення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.03.2015 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині оскарження постанови про арешт коштів боржника від 29.05.2014 ВП №11847324 у розмірі 1 549 319,70 грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2015 дану ухвалу суду першої інстанції від 27.03.2015 скасовано, а справу в цій частині направлено на продовження розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.07.2015 відкрито провадження в адміністративній справі № 826/5009/15 в частині позовних вимог ПАТ «Луганськгаз» про скасування постанови про арешт коштів боржника від 29.05.2014 року ВП № 11847324 у розмірі 1 549 319,70 грн., закінчено підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду у судовому засіданні.

В призначені судові засідання представник позивача не з'явився, про дати, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Натомість 19.11.2015 та 25.01.2016 на адресу суду надійшли клопотання позивача про здійснення розгляду справи без участі представника товариства.

Представник відповідача в судові засідання, призначені у справі, також не з'явився, про дати, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому 27.05.2015 представником відповідача до канцелярії суду подані заперечення проти позову (вих. № 15-0-22-2104/20-2.2 від 25.05.2015), де відповідач зазначає, що державний виконавець, при винесенні постанови про арешт коштів боржника (ПАТ «Луганськгаз»), діяв в межах повноважень наданих йому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представників сторін в судові засідання, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Крім того, судом в порядку ст. 55 КАС України здійснено заміну відповідача - ДВС Україна її правонаступником - Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (надалі - Департамент ДВС Мін'юсту).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 29.11.2004 по справі № 19/109 за позовом Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації «Луганськгаз» про стягнення 15 989 608,27 грн. позовні вимоги задоволено частково, а саме - стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг в розмірі 13 095 954,48 грн., 3% річних - 382 114,84 грн., інфляційних витрат - 1 165 539,54 грн., витрат по держмиту - 156,86 грн. та судових витрат - 108,06 грн. Одночасно даним рішенням Господарського суду Луганської області від 29.11.2004 по справі № 19/109, зазначену суму боргу було розстрочено з січня 2005 року по грудень 2008 року.

На виконання зазначеного рішення стягувачу виданий судовий наказ № 19/109 від 17.12.2004.

23.08.2005 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 439/3 з виконання наказу Господарського суду Луганської області № 19/109, виданого 17.12.2004, - про стягнення з ВАТ по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» (боржника) на користь ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» боргу на загальну суму 14 643 873,18 грн., - та ухвали Господарського суду Луганської області № 19/109, виданої 10.05.2005. Пунктом 2 зазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження ВАТ по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» був наданий строк на добровільне виконання наказу Господарського суду господарського суду Луганської області № 19/109, виданого 17.12.2004, та ухвали Господарського суду Луганської області № 19/109, виданої 10.05.2005, в кількості семи календарних днів з дня отримання копії цієї постанови від 23.08.2015.

Між тим, як встановлено судом та не заперечується сторонами, ВАТ по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» внесено до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості згідно з Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» від 23.06.2005 № 2711-IV.

Постановою головного державного виконавця від 14.12.2005 № 439/3 зупинено виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області № 19/109 виданого 17.12.2004, - до закінчення терміну дії процедури погашення заборгованості підприємством паливно-енергетичного комплексу, визначеного Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Згідно п. 3.4 ст. 3 зазначеного Закону, процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діє до 1 січня 2014 року, у зв'язку з чим 31.01.2014 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України прийнято постанову про поновлення виконавчого провадження.

03.02.2014 боржнику була надіслана вимога державного виконавця (вих. № 14-0-35-128/5-63/12), відповідно до якої ВАТ по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» зобов'язано протягом 3-х днів з моменту отримання вказаної вимоги надати відділу примусового виконання рішень ДВС України інформацію, в тому числі про розмір сплачених коштів та зобов'язано боржника провести взаєморозрахунок із стягувачем за вищезазначеним судовим рішенням з наданням належним чином засвідчених копій відповідних документів.

Листом за № 01-02-54/852 від 13.02.2014 позивач повідомив ДВС України про те, що станом на 31.12.2013 відповідно до акту звіряння розрахунків від 31.12.2013, який складений між ПАТ «Луганськгаз» та ПАТ «Укртрансгаз», сума заборгованості за рішенням Господарського суду Луганської області від 29.11.2004 по справі № 19/109 сплачена частково та залишається не сплаченою сума заборгованості в розмірі 1 549 319,70 грн.

Окрім того, вказаним листом боржник повідомив, що ПАТ «Луганськгаз» в порядку ст. 121 Господарського процесуального кодексу України та ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» звернулось до Господарського суду Луганської області із заявою від 13.02.2014 № 01-02-54/852 про розстрочення виконання рішення Господарського суду Луганської області від 29.11.2004 по справі № 19/109, шляхом сплати частини заборгованості, залишеної непогашеною станом на 31.12.2013 протягом 5 років із щомісячною сплатою рівними частинами, починаючи з березня 2014 року.

Невдовзі ухвалою Господарського суду Луганської області від 05.05.2014 по справі № 19/109 у задоволенні ПАТ по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" про розстрочку виконання рішення господарського суду Луганської області від 29.11.2004 по справі № 19/109 шляхом сплати частини заборгованості, залишеної непогашеною станом на 31.12.2013 в розмірі 1 549 319,70 грн. протягом 36 місяців із щомісячною сплатою платежів рівними частинами в розмірі 43 036,65 грн. з останнім платежем 43 036,95 грн., починаючи з травня 2014 року - відмовлено.

03.04.2014 відділом примусового виконання рішень ДВС України було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження до розгляду по суті Господарським судом Луганської області заяви ПАТ «Луганськгаз» від 04.03.2014 № 01-02-54/1204 про заміну сторони у виконавчому провадженні.

12.05.2014 постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України винесено постанову про поновлення виконавчого провадження № ВП 11847324.

Також 12.05.2014 постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України було замінено назву сторони у виконавчому провадженні, а саме: Дочірню компанію «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» його правонаступником ПАТ «Укртрансгаз».

29.05.2014 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, якою встановлено, що постановою від 18.09.2008 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого документу: наказу № 19/109, виданого 17.12.2004, Господарським судом Луганської області про стягнення з ВАТ з газопостачання та газифікації «Луганськгаз» на користь ДК «Укртрансгаз» боргу в сумі 14 643 873,18 грн., встановлено семиденний строк на добровільне виконання рішення суду.

При цьому, в даній постанові про стягнення з боржника виконавчого збору зазначено, що на вимогу державного виконавця від 03.02.2014 №14-0-35-128/5-63/12 ПАТ «Луганськгаз» надало відповідь за підписом заступника голови правління з фінансово-економічних питань Прийма С.М. від 13.02.2014 № 01-02-54/852, до якої додано належним чином завірений акт звірки станом на 31.12.2013 між стягувачем та боржником, за яким залишок боргу становить 1 549 319,70 грн. В наданий для добровільного виконання строк - рішення суду боржником не виконано, у зв'язку з чим і прийнята постанова про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 154 931,97 грн.

Окрім того, 29.05.2014 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою встановлено, що постановою від 18.09.2008 про відкриття виконавчого провадження боржнику було встановлено семиденний строк на добровільне виконання. Крім того, в тексті оспорюваної постанови від 29.05.2014 зафіксовано наступне: 29.05.2014 державним виконавцем винесено постанову № 11847324 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 154 931,97 грн. - на вимогу державного виконавця від 03.02.2014 № 14-0-35-128/5-63/12 ПАТ «Луганськгаз» надало відповідь за підписом заступника голови правління з фінансово-економічних питань Прийма С.М. від 13.02.2014 № 01-02-54/852, до якої додано належним чином завірений акт звірки станом на 31.12.2013 між стягувачем та боржником, за яким залишок боргу становить 1 549 319,70 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості по виконавчому провадженню становить 1 704 251,67 грн. З урахуванням викладеного та керуючись нормами Закону України «Про виконавче провадження» на підставі рішення суду накладено арешт на кошти, що належать боржнику (позивачу) та містяться на рахунках у певних визначених банківських установах, в межах суми 1 549 319,70 грн.

Копії такої постанови про арешт коштів боржника від 29.05.2014 разом із супровідним листом № 14-0-22-2507/5-63/12 направлено сторонам виконавчого провадження для ознайомлення та відповідним банківським установам для виконання. Дана постанова від 29.05.2014 отримана позивачем 06.06.2014, про що свідчить відбиток вхідного штампу товариства на відповідному супровідному листі ДВС України.

Не погоджуючись з правомірністю вказаних постанов державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України щодо накладення на боржника виконавчого збору та накладення арешту на рахунки, позивач звернувся із позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Зокрема, оскаржуючи постанову про арешт коштів боржника від 29.05.2014, позивач вказує, що ним було виконано рішення Господарського суду Луганської області поза заходами примусового характеру з боку ДВС України. В підтвердження цього, він посилається на те, що згідно акта звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2014 по 27.05.2014 між ПАТ «Луганськгаз» та ПАТ «Укртрансгаз» за договором № ДГ-3-36 від 01.01.2001 за рішенням суду від 29.11.2004 у справі № 19/109 (наказ Господарського суду Луганської області від 17.12.2004 № 19/109), залишок заборгованості у розмірі 1 549 319,70 грн. станом на 27.05.2014 відсутній. Товариством самостійно поза заходами примусового стягнення з боку ДВС України та без порушень умов добровільного виконання рішення, зазначене зобов'язання було припинено наступним шляхом: погашення боргу в сумі 13 095 954,48 грн. згідно журналу-ордеру за рахунком № 68212 з 01.01.2004 по 31.07.2012 по договору № ДГ-3-36 від 09.01.2001; припинення грошового зобов'язання у сумі 1 549 319,70 грн. (що, на думку боржника, підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2014 по 27.05.2014 між ПАТ «Луганськгаз» та ПАТ «Укртрансгаз»).

Як стверджує позивач, начальнику відділу примусового виконання рішень ДВС України направлялися заява ПАТ «Луганськгаз» про закінчення зазначеного виконавчого провадження вих. № 01-02-54/2483/1 від 27.05.2014 з документами на підтвердження факту відсутності заборгованості за рішенням суду, що отримана ДВС України 12.06.2014 (вх. № 14-0-34-3385), та заява ПАТ «Укртрансгаз» про закінчення зазначеного виконавчого провадження вих. № 4965/6-006 від 12.06.2014, що отримана ДВС України 23.06.2014.

За таких обставин суд приходить до наступних висновків.

В силу приписів норми ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (ч. 4 ст. 257 КАС України).

У відповідності до преамбули Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

В розумінні норми ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно вимог ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Нормами ч. 1 і 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. При цьому рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

За приписами ч. 1, ч. 2 та п. 6 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах.

Частиною 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження) передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копія такої постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ, та може бути оскаржена сторонами начальнику відповідного органу державної виконавчої служби або до відповідного суду у 10-денний строк (ч. 2 і 3 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»).

З наявних матеріалів справи вбачається, що постанова головного державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 23.08.2005 № 439/3 була отримана ПАТ «Луганськгаз» 02.09.2005, в досудовому та судовому порядку останнім не оскаржувалася.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 27 вказаного Закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Натомість у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються (ч. 3 ст. 27 цього Закону).

З контексту вищенаведених норм ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» слідує що підстави для застосування державним виконавцем заходів примусового виконання рішення виникають за сукупності таких умов: невиконання боржником рішення в повному обсязі до початку його примусового виконання та/або ненадання боржником державному виконавцю документального підтвердження виконання рішення у повному обсязі.

Зокрема, згідно ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

У відповідності до ч. 1 ст. 52 вказаного Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Згідно ч. 4 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Статтею 57 зазначеного Закону передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно ч. 3 і 4 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. і Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Постановами, передбаченими ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 № 2121-III арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.

Положеннями ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч. 2 ст. 50 цього ж Закону).

Дослідивши наявні у справі документи суд встановив, що виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Луганської області № 19/109 від 17.12.2004 було відкрито ДВС України 23.08.2005.

У період з 2005 року по 31.01.2014 рік виконавче провадження зупинено державним виконавцем, у зв'язку з дією Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу". При цьому, суд вважає за необхідне вказати на той факт, що стан мораторію згідно Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» сам по собі ніяким не перешкоджає добровільному виконанню судового рішення боржником. А тому відповідно строк на добровільне виконання витік наказу Господарського суду Луганської області № 19/109 від 17.12.2004 у відповідності до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» закінчився у 2005 році.

Разом з тим, в січні 2014 року коли строк мораторію на погашення боргу підприємств паливно-енергетичного комплексу витік, рішення боржником (ПАТ «Луганськгаз») виконано в повному обсязі не було, що не заперечується позивачем.

29.05.2014 державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову про арешт коштів боржника.

Однак із заявою № 01-02-54/2483/1 від 27.05.2014 про закінчення виконавчого провадження з підстав, визначених Законом України «Про виконавче провадження» позивач звернувся лише 12.06.2014 (що видно з відбитку вхідного штемпеля ДВС України на такій заяві товариства), тобто після закінчення терміну, наданого на добровільне виконання вимог постанови про відкриття виконавче провадження.

При цьому, в тексті акта звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2014 по 27.05.2014, доданого до заяви ПАТ «Луганськгаз» від 27.05.2014 № 01-02-54/2483/1 в якості доказу погашення залишку боргу в сумі 1 549 319,70 грн., зазначено, що за даними боржника здійснено «коригування боргу згідно листа від 26.05.2014 року № 01-02-70/2478/1 про заміну призначення платежу».

23.06.2014 на адресу ДВС України надійшла заява ПАТ «Укртрансгаз» про закінчення виконавчого провадження (вих. № 4965/6-006 від 12.06.2014), де стягувач повідомив, що станом на 01.06.2014 заборгованість ПАТ «Луганськгаз» перед ПАТ «Укртрансгаз» відсутня.

Документальних доказів на підтвердження того факту, що на час винесення оспорюваної постанови від 29.05.2014 позивач повідомив державного виконавця про здійснене виконання судового рішення, матеріали справи не містять.

З огляду на вищенаведене та з урахуванням наявних матеріалів справи суд приходить до висновку, що накладаючи арешт на кошти боржника (ПАТ «Луганськгаз») постановою про арешт коштів боржника від 29.05.2014 ВП № 11847324, працівник відповідача діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Крім того, перевіривши наявні у справі матеріали та доводи сторін, та враховуючи те, що в червні 2014 року позивачем не сплатив виконавчий збір у розмірі 154 931,97 грн., у державного виконавця не було правових підстав для скасування постанови про арешт коштів боржника від 29.05.2014 у зв'язку з надходженням 23.06.2014 заяви стягувача (ПАТ «Укртрнасгаз») про закінчення виконавчого провадження.

Більш того правомірність винесення державним виконавцем ДВС України постанови про стягнення виконавчого збору з боржника від 29.05.2014 ВП № 11847324 була предметом дослідження в адміністративному суді під час розгляду позовних вимог ПАТ «Луганськгаз» в частині скасування вказаної постанови, та відповідно підтверджена постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.05.2015 № 826/5009/15, яке залишено в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2015, та у відповідності до норм ст. 254 КАС України набрало законної сили.

Щодо позовних вимог позивача про скасування постанови державного виконавця про арешт коштів боржника від 29.05.2014 ВП № 11847324, то суд не вбачає правових підстав для їх задоволення у зв'язку з наступним.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів та не заперечується сторонами, 04.07.2014 головним державним виконавцем закінчено виконавче провадження по виконанню виконавчого документу - наказу Господарського суду Луганської області № 19/109, виданого 17.12.2004, про стягнення з ПАТ «Луганськгаз» на користь ДК «Укртрансгаз» боргу в сумі 14 643 873,18 грн., про що у відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (тобто, у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) винесена постанова від 04.07.2014 № 11847324.

Пунктом 2 зазначеної постанови від 04.07.2014 виділено в окреме виконавче провадження постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.05.2014 № 11847324, що відповідає положенням ч. 7 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України від 14.08.2014 ВП № 44404175 відкрито з виконання виконавчого документу - постанови відділу примусового виконання рішень ДВС України № 11847324, виданої 29.05.2014, про стягнення з ПАТ «Луганськгаз» виконавчого збору в сумі 154 931,97 грн.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 19.08.2015 ВП № 44404175 накладено арешт на кошти та інші цінності, які належать боржнику (ПАТ «Луганськгаз») у межах суми 154 716,87 грн., та знаходяться на всіх рахунках і вкладах чи на зберіганні в банківських установах.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 10.09.2015 ВП № 44404175, з урахуванням доповнень внесених постановою від 24.09.2015 ВП № 44404175, головним державним виконавцем за наслідками закінчення виконавчого провадження з виконання постанови відділу примусового виконання рішень ДВС України № 11847324, виданої 29.05.2014, про стягнення виконавчого збору в сумі 154 931,97 грн. знято арешт з коштів боржника (позивача), який було накладено на підставі постанови державного виконавця про арешт коштів боржника від 29.05.2014 № 11847324 по виконанню наказу Господарського суду Луганської області від 17.12.2014 № 19/109.

Таким чином, на день винесення судового рішення у справі оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень повністю вичерпало свою дію, а тому наразі права і законні інтереси позивача не порушує.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 86 КАС України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ПАТ «Луганськгаз» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 181 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» та відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Погрібніченко І.М.

Суддя Шулежко В.П.