Справа № 808/8464/15
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року о/об 10 год. 54 хв.Справа № 808/8464/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Пологівському районі Запорізької області до ОСОБА_1 про стягнення суми капіталізованих платежів,

за участю представників:

від позивача - Соболь С.С.

(діє на підставі довіреності №1 від 04.01.2016 року);

від - відповідача - ОСОБА_3

(діє на підставі довіреності № 331 від 19.02.2016 року),

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов від Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Пологівському районі Запорізької області (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить стягнути на його користь з відповідача суму капіталізованих платежів в розмірі 48053,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним реєстратором 30 вересня 2015 року було внесено запис до Єдиного державного реєстру про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за її рішенням. Під час роботи у відповідача внаслідок нещасного випадку ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув ОСОБА_4, у в'язку з чим, на виконання норм Закону №1105, позивачем призначено страхові виплати особам, які мають на це право, а саме батькам - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, та дитині загиблого - ОСОБА_7 Враховуючи норми чинного законодавства України, виникла потреба у капіталізації коштів для розрахунку з потерпілим від нещасних випадків на виробництві у загальному розмірі 48053,25 грн.

В судовому засіданні 23 лютого 2016 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях. Відповідач вважає, що позивачем в розрахунку потреби капіталізації коштів необґрунтовано завищено суму коштів, які підлягають капіталізації відносно виплати ОСОБА_7 Відповідач вказує, що на момент подання позову (проведення розрахунку капіталізації) ОСОБА_7 виповнилось 17 років і 2 місяці, а отже відповідно до чинного законодавства він має право на страхові виплати до досягнення ним 18 років. Таким чином, щомісячні страхові виплати ОСОБА_7 (сину загиблого) в розмірі призначеному позивачем - 283,5 грн. мають проводитись та мають бути капіталізовані виключно до досягнення ним 18 років, тобто, ще на строк до 25 липня 2016 року (10 місяців з дати розрахунку потреби в капіталізації). Таким чином, сума капіталізованих вимог по ОСОБА_7 має становити не 19493,46 грн., які виставлені позивачем, а 2835,0 грн., отже загальна сума вимог по капіталізованим платежам має становити - 31394,79 грн.

В судовому засіданні 23 лютого 2016 року представник відповідача проти позову заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 23 лютого 2016 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 01 жовтня 1997 року зареєстрований як фізична особа-підприємець.

ОСОБА_1 є платником страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, та перебуває на обліку у позивача.

Відповідно до Спеціального витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 30 вересня 2015 року до єдиного державного реєстру внесено запис про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1.

Судом встановлено, що у відповідача працював ОСОБА_4, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачем надано до матеріалів адміністративної справи копію постанови Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Пологівському районі Запорізької області від 31 січня 2015 року №0824/7123/7123/33 про призначення ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перерахованої щомісячної страхової виплати, в розмірі 283,50 грн., 141,75 грн., 141,75 грн. відповідно.

Також, у матеріалах адміністративної справи наявна копія акту від 09 червня 2004 року №1 про нещасний випадок на виробництві, що стався з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 о 17 год. 00 хв.

Позивачем також наданий розрахунок потреби у капіталізації коштів ОСОБА_1 для розрахунку з потерпілими на виробництві станом на 01 жовтня 2015 року, відповідно до якого загальна потреба в капіталізації коштів для розрахунку з потерпілими становить: по ОСОБА_7 19493,46 грн.; по ОСОБА_5 12757,50 грн.; по ОСОБА_6 15802,29 грн. - загальна сума складає 48053,25 грн.

Оскільки до цього часу відповідач грошові вимоги Фонду по капіталізації не визнав та не сплатив такі платежі, позивач звернуся до суду з даним позовом.

Оцінивши надані документи та матеріали, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105-ХІV та Порядку капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року за №765.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, визначено Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №1105-ХІV.

Основними принципами страхування від нещасного випадку, зокрема, є: своєчасне та повне відшкодування шкоди страховиком; обов'язковість страхування від нещасного випадку осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством про працю, а також добровільність такого страхування для осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 45 Закону №1105-ХІV, роботодавець як страхувальник зобов'язаний своєчасно та повністю нараховувати і сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду.

За змістом статті 46 Закону №1105-ХІV, фінансування Фонду здійснюється за рахунок, зокрема, внесків роботодавців та капіталізованих платежів, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, наведеними нормами Закону №1105-ХІV передбачено обов'язок страхувальника проводити капіталізацію для продовження страхових виплат особам, потерпілим на підприємстві, протягом їх життя. Капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів, коли страхувальник припинить свою діяльність та не буде сплачувати страхові внески, при цьому, визначено обов'язок страхувальника проводити капіталізацію страхових виплат у всіх випадках ліквідації (не лише у випадку ліквідації підприємства - банкрута, але й за інших підстав, передбачених законодавством), із застосуванням порядку, який передбачений постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію статей 45 і 92 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» №765.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 Постанови, капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. Під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, необхідність сплати одноразової допомоги у зв'язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, а також інших виплат, передбачених законодавством.

За змістом пункту 3 Постанови капіталізація платежів розраховується на період, що визначається як різниця між середньою тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та їх віком на момент здійснення капіталізації.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем для визначення періоду, на який розраховувалася капіталізація платежів щодо осіб, яким безстроково встановлений відсоток втрати працездатності та призначені страхові виплати використано дані середньої очікуваної тривалості життя осіб, надані Державною службою статистики України від на 2014 рік.

Згідно наявному у матеріалах справи розрахунку, загальна потреба в капіталізації коштів для розрахунку з потерпілими складає 48053,25 грн.

Судом досліджено розрахунок потреби в капіталізації коштів ОСОБА_1 для розрахунку з потерпілими, копію довідки наданої Державною службою статистики України про середню очікувану тривалість життя, копію акту про нещасний випадок, копії постанов відділення ВД ФСНВ в м. Запоріжжі про призначення особам вказаним у позові страхових виплат та інше.

Відповідно до Порядку капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю здоров'ю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №765 (далі Порядок), під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, необхідність сплати одноразової допомоги у зв'язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, а також інших виплат, передбачених законодавством.

Щомісячні страхові виплати щодо потерпілого розраховуються відповідно до Тимчасових рекомендацій щодо порядку розрахунку та сплати капіталізованих платежів до Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України за наступною формулою: ПКПРПвш(грн.)= РЩВвш(грн.)х 12 місяців х СОТЖ (років), де:

ПКПРПвш- потреба в капіталізації платежів для розрахунку з потерпілим по відшкодуванню шкоди;

РЩВвш-розмір щомісячної виплати по відшкодуванню шкоди;

СОТЖ- середня очікувана тривалість життя, яка визначається за таблицею смертності та середньої очікуваної тривалості життя Держкомстату.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає правомірним проведення капіталізації платежів для продовження страхових виплат та соціальних послуг особам які потерпіли на підприємстві, а також на думку суду позивачем обґрунтовано була розрахована сума капіталізації платежів страхових виплат особам ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Проте, суд дійшов висновку, що позивачем невірно розрахована сума капіталізованих платежів по ОСОБА_7 з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Згідно пунктів 1, 2 частини 2 статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якщо вони не працюють.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_7 - син загиблого ОСОБА_4, - народився ІНФОРМАЦІЯ_2, отже на момент розрахунку капіталізованих платежів йому виповнилося 17 років і два місяці, і враховуючи вищезазначену норму Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» ОСОБА_7 має право на щомісячні страхові виплати до досягнення ним 18 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (10 місяців з дати розрахунку). Отже розрахунок суми капіталізованих платежів має проводитися наступним чином: 283,5 (розмір призначеної щомісячної виплати) * 10 (строк на який буде призначена виплата) =2835,0 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що сума капіталізованих платежів, що підлягає стягненню з відповідача становить 31394,79 грн. (12757,50 грн.+15802,29+2835,0 грн.).

На момент розгляду справи в суді, сума капіталізованих платежів у розмірі 31394,79 грн. відповідачем не сплачена.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Під час розгляду справи відповідач доказів сплати суми капіталізованих платежів не надав, проти позову заперечив, доводи позивача спростував частково.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Пологівському районі Запорізької області є частково доведеним, частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до приписів частини 4 статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Пологівському районі Запорізької області суму капіталізованих платежів в розмірі 31394,79 грн. (тридцять одну тисячу триста дев'яносто чотири грн.) 79 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов