Справа № 820/269/16
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 березня 2016 р. № 820/269/16

Харківський окружний адміністративний суд в особі судді Самойлової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ойлстрім" до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, Маловисківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, Новоукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, які винесені на підставі висновків акту перевірки № 96/11-23-22-01/39728419 від 23.10.2015 року;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 22.09.2015 року, № від 22.09.2015 року, які винесені на підставі висновків акту перевірки № 189/11-08-15/39728419 від 10.09.2015 року;

- зобов'язати відповідачів відновити суми податкових зобов'язань ТОВ "ОЙЛСТРІМ" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах перевірок №96/11-23-22-01/39728419 від 23.10.2015 року, № 189/11-08-15/39728419 від 10.09.2015 року.

Позивач обґрунтовує свої вимоги наступним чином.

Так, він посилається на те, що оскаржувані рішення прийняті всупереч вимог діючого законодавства України, що порушує його права та інтереси і потребує судового захисту.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідачів - 1-6, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, згідно до вимог ст. 35 КАСУ, в судове засідання не прибув без повідомлення про причини неприбуття, надавши заперечення проти позову, в яких зазначив, що в даному випадку діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому його оскаржувані рішення, як суб'єкта владних повноважень, є правомірними.

Представник відповідача-7, який належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, згідно до вимог ст. 35 КАСУ, в судове засідання не прибув без повідомлення про причини неприбуття, заперечень проти позову не надав.

Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаних осіб на підставі наявних в ній доказів, згідно приписів ч. 6 ст. 128 КАСУ.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що Кіровоградською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Кіровоградській області було проведено документальну позапланову перевірку ТОВ "Ойлстрім" з питань повноти нарахування та своєчасності сплати акцизного податку за період з 01.07.2015 р. по 31.07.2015 р., за наслідками якої складено акт №96/11-23-22-01/39728419 від 23.10.2015 р., в якому були зафіксовані порушення податкового законодавства, а саме: пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213, пп. 214.1.4, п. 214.1, ст..214, пп. 215.3.10, п.215.3, ст. 215 Податкового Кодексу України, внаслідок чого підприємством занижено суму акцизного податку на загальну суму 837 125,0 грн.

На підставі викладених висновків вказаного акту перевірки контролюючими органами за місцем продажу підакцизних товарів прийнято наступні податкові повідомлення-рішення на загальну суму 91067,50 грн.: № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року, № від 06.11.2015 року.

Також, Кіровоградською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Кіровоградській області було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з акцизного податку ТОВ "Ойлстрім", за наслідками якої складено акт №189/11-08-15/39728419 від 10.09.2015 р., в якому були зафіксовані порушення податкового законодавства, а саме: підпункт 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 та п.п. 214.1.4 пункту 214.1 статті 214 розділу VI Податкового кодексу України, підпункт 2 пункту 6 розділу V Порядку заповнення та подання Декларації акцизного податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.01.15 № 14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.15 за № 105/26550, а саме: ТОВ "Ойлстрім" () занижено об'єкт оподаткування акцизним податком з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів шляхом неправомірного відображення у декларації акцизного податку за липень 2015 року обсягів реалізації підакцизних товарів для комерційного використання на загальну суму 83948,04 грн., внаслідок чого відбулося заниження податкових зобов'язань з акцизного податку на 4198,00 грн.

На підставі викладених висновків вказаного акту перевірки зазначеним податковим органом були прийняті податкові повідомлення - рішення від 22.09.2015 р. № та №.

З оскаржуваними рішеннями суд не погоджується та при вирішення даного спору враховує наступні обставини та нормативні положення.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В даному випадку відповідачі - 1-6 не надали належних та достатніх доказів на обгрунтування законності оскаржуваних рішень.

До такого висновку суд дійшов, з огляду на таке.

Як свідчать докази у справі, позивач здійснював продаж нафтопродуктів через мережу орендованих АЗС у м. Кіровограді та Кіровоградській області, які орендував відповідно до договорів оренди АЗС:

- договір № 192 оренди автогазозаправної станції з ТОВ «Новел-Істейт» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір № 191 оренди автогазозаправної станції з ТОВ «Новел-Істейт» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір № 190 оренди автогазозаправної станції з ТОВ «Новел-Істейт» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір № 189 оренди автогазозаправної станції з ТОВ «Новел-Істейт» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір № 188 оренди автозаправної станції з ТОВ «Новел-Істейт» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір № 187 оренди автозаправної станції з ТОВ «Новел-Істейт» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір № 186 оренди автозаправної станції з ТОВ «Новел-Істейт» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір оренди № 1 автозаправної станції з ТОВ «Ассагай» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір оренди № 2 автозаправної станції з ТОВ «Ассагай» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір оренди № 3 автозаправної станції з ТОВ «Ассагай» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір оренди № 4 автозаправної станції з ТОВ «Ассагай» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір оренди № 5 автозаправної станції з ТОВ «Ассагай» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір оренди № 6 автозаправної станції з ТОВ «Ассагай» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір оренди № 7 автозаправної станції з ТОВ «Ассагай» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір оренди № 8 автозаправної станції з ТОВ «Ассагай» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір оренди № 9 автозаправної станції з ТОВ «Ассагай» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір оренди № 10 автозаправної станції з ТОВ «Ассагай» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір оренди № 11 автозаправної станції з ТОВ «Ассагай» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір оренди № 13 автозаправної станції з ТОВ «Ассагай» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір оренди № 14 автозаправної станції з ТОВ «Ассагай» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір оренди № 15 автозаправної станції з ТОВ «Ассагай» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір оренди № 16 автозаправної станції з ТОВ «Ассагай» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір оренди № 17 автозаправної станції з ТОВ «Ассагай» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір оренди № 18 автозаправної станції з ТОВ «Ассагай» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір оренди № 19 автозаправної станції з ТОВ «Ассагай» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір оренди № 1 автозаправної станції з ТОВ «Ассагай» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір оренди № 20 автозаправної станції з ТОВ «Ассагай» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі;

- договір оренди № 21 автозаправної станції з ТОВ «Ассагай» від 01.07.15 року з додатками та актами приймання-передачі.

Так, позивачем було укладено договір поставки № П15-534 від 20.07.2015 року з ТОВ ВТФ «Авіас».

Відповідно до п. 1.1 вищезазначеного договору постачальник (позивач) на умовах, викладених в розділах цього Договору, зобов'язується поставити, а покупець (ТОВ ВТФ «Авіас») прийняти та оплатити паливно-мастильні матеріали (бензин, дизельне паливо і газ), надалі іменовані «товар», в кількості і за ціною, передбаченими у Додатках, які є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.3. товар поставляється (видається) відповідно з Додатком № 4 по довірчим документам покупця:

- Паливним карткам;

- Скретч-карткам, опис яких викладено в Додатку № 2 до Договору.

Товар за вказаним договором поставляється щоденно і безперервно на умовах ЕХМ АЗС ТОВ «Ойлстрім». Товар видається тільки по довірчим документам ТОВ ВТФ «Авіас» - паливним карткам, скретч-карткам у кількості зазначеній у квитанціях терміналу.

Розрахунки за цим договором здійснюються шляхом перерахування грошових коштів від ТОВ ВТФ «Авіас» на рахунок ТОВ «Ойлстрім» після підписання сторонами Акта прийому-передачі товару. Ціна на товар формується на підставі фактичних цін, що діють на АЗС на момент відвантаження товару по довірчим документам ТОВ ВТФ «Авіас».

На виконання вимог договору за результатами поставки складалися акти приймання передачі товару від 31.07.2015 року.

Як свідчать докази справи, за липень 2015 року на АЗС «Ойлстрім» по довірчим документам ТОВ ВТФ «Авіас» було отримано: 63959,99 літрів палива на загальну суму 1132540,65 грн., що підтверджується реєстром виданих накладних та податковими деклараціями, з урахуванням знижки, згідно договору.

Таким чином, юридичні та фізичні особи, які придбали паливо у ТОВ ВТФ «Авіас» та мали довірчі документи на отримання цього товару, отримували його на АЗС ТОВ «Ойлстрім» не сплачуючи вартість палива через касу АЗС, таким чином, АЗС ТОВ «Ойлстрім» проводило повну суму операцій через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів при безготівковій формі оплати. Вартість палива ТОВ «Ойлстрім» оплачує ТОВ ВТФ «Авіас», що є комерційним використанням палива з боку ТОВ ВТФ «Авіас».

Отже, у зв'язку з вищенаведеним, операції з реалізації ТОВ «Ойлстрім» підакцизних товарів ТОВ ВТФ «Авіас» є оптовою поставкою нафтопродуктів з розрахунком за товар у безготівковій формі та не є об'єктом оподаткування акцизним податком.

Крім того, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності ТОВ ВТФ «Авіас» () видами діяльності цього контрагента позивача є 47.30 Роздрібна торгівля пальним (основний); 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

Оскільки, нафтопродукти, реалізовані ТОВ ВТФ «Авіас» за договором поставки, є оптовою поставкою нафтопродуктів, сума їх реалізації не включалась до Розрахунків сум акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. (Додаток 6 до декларації акцизного податку).

Також, судом встановлено, що ТОВ «Ойлстрім» отримало листи від юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з вимогою виписати податкову накладну на придбаний протягом перевіряємого періоду на АЗС ТОВ «Ойлстрім» товар (паливо). Оскільки юридичні особи наполягають на створенні податкового кредиту, слід враховувати, що ст. 198 ПКУ визначено підстави для формування платником податкового кредиту і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідком якої є поставка товару, сплата (нарахування) ПДВ, у зв'язку з придбанням товарів (факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватись відповідними податковими накладними), використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Так, в липні 2015 року ТОВ «Ойлстрім» за вимогою інших юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (крім ТОВ ВТФ «Авіас») були виписані податкові накладні на придбаний для комерційного використання товар. Оскільки, в даному випадку мала місце реалізація нафтопродуктів для комерційного використання, вказана сума не включалась в декларації з акцизного податку як така, що підлягає оподаткуванню вказаним податком, що підтверджується деклараціями з акцизного податку, реєстром виданих податкових накладних.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 206 ЦК України встановлено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між юридичними особами.

В абзаці першому частини першої статті 207 ЦК України зазначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

За приписом статті 638 ЦК України: договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору; пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частина друга статті 642 ЦК України).

Згідно статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Як вбачається з актів перевірок, оскаржувані податкові повідомлення-рішення базуються на висновках про відображення позивачем у податковій звітності факту реалізації товарів для комерційного використання, в той час, як, начебто, дані суми не були включені до об'єкта оподаткування акцизним податком, в результаті чого контролюючим органом зроблено висновок про заниження позивачем податкового зобов'язання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу палива, яке було безпосередньо реалізоване позивачем з колонок АЗС кінцевим споживачам.

Проте, як вже зазначалося вище, під час проведеної відповідачем-1 перевірки позивача податковий орган зробив такий висновок про реалізацію позивачем нафтопродуктів, які підлягають акцизному оподаткуванню за відсутності належних та допустимих доказів, тому викладені доводи та висновки про порушення позивачем статей 213-216 Податкового кодексу України є безпідставними.

Підпунктом 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (норма, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) акцизний податок визначається як непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Відповідно до підпункту 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України платником акцизного податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

У свою чергу, за приписами пункту 215.1 статті 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Об'єктами оподаткування акцизним податком є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (підпункт 213.1.9 пункту 213.1 ст.213 Податкового кодексу України).

Як визначено підпунктом 214.1.4 пункту 214.1 статті 214 Податкового кодексу України базою оподаткування у разі обчислення податку із застосуванням адвалерних ставок - є вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 215.3.10 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.

Положеннями абзацу другого підпункту 14.1.212. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що реалізацією суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб"єктах господарювання громадського харчування.

Аналіз наведених законодавчих приписів свідчить по те, що операція з реалізації суб'єктом господарювання підакцизних товарів є об'єктом оподаткування акцизним збором в розумінні підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України, якщо суб'єктом здійснюється продаж підакцизних товарів безпосередньо громадянам або іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання.

З наведеними положеннями узгоджуються приписи Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 року № 14, відповідно до якого Додаток 6 «Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» до декларації акцизного податку заповнюється в такому порядку:

графа 3 - загальна вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі та у мережі громадського харчування споживачам незалежно від форми розрахунків;

графа 4 - вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання;

у графі 5 Вартість підакцизних товарів до оподаткування, грн. (гр. 3 - гр. 4) вказується різниця між графами 3 та 4 цього розрахунку.

Отже, законодавець окремою графою виділив вартість підакцизних товарів, реалізованих в роздрібній торговельній мережі (а відтак - і через АЗС), але для комерційного використання, які не входять до бази оподаткування акцизним податком.

При судовому розгляді встановлено, що на виконання вищевказаних законодавчих приписів у перевіряємому періоді позивач, видавши контрагентам на їх вимогу податкові накладні, відобразив у графі 4 Додатків 6 до Декларацій акцизного податку суми коштів від реалізації товарів для комерційного використання, що підтверджується залученими до матеріалів справи деклараціями з акцизного податку за період липень 2015 року.

Позивач не спростовує того, що такий товар був реалізований контрагентам через мережу автозаправних станцій, однак наголошує, що такий факт не свідчить про роздрібну реалізацію підакцизних товарів кінцевому споживачеві, на що суд зазначає таке.

У цьому контексті слід зазначити про помилковість доводів відповідної сторони про те, що за Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1442, через мережу АЗС здійснюється лише роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачу.

Так, вказані Правила визначають порядок приймання та роздрібної торгівлі бензином, дизельним паливом, скрапленим вуглеводневим газом, гасом, маслами, мастилами (далі - нафтопродукти), розфасованими нафтопродуктами, а також регламентують вимоги стосовно дотримання прав споживачів щодо належної якості нафтопродуктів, безпеки для життя та здоров'я споживачів, навколишнього природного середовища і рівня торговельного обслуговування, тобто регулюють порядок роздрібної, а не оптової торгівлі нафтопродуктами. При цьому суд наголошує, що такі Правила не містять заборони на оптовий продаж пального через АЗС.

Крім того, позивач посилається на те, що названі Правила роздрібної торгівлі розроблені на виконання статті 20 Закону України «Про захист прав споживачів», який під споживачем розуміє фізичну особу, яка придбаває продукцію для особистих потреб, не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22 статті 1), з чим суд погоджується.

Щодо визначення «роздрібна торгівля», наведене в ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять», на які посилаються відповідач-1 в актах перевірок (стор. 10 акту № 96/11-23-22-01/39728419 від 23.10.2015 року, стор. 3 № 189/11-08-15/39728419 від 10.09.2015 року), суд зазначає, що вказаний стандарт роз'яснює як термін «роздрібна торгівля», так і термін «оптова торгівля».

Зокрема, роздрібна торгівля це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надання йому торговельних послуг.

У свою чергу, оптовою торгівлею є купівля-продаж товарів за договорами постачання партіями для їх наступного продажу кінцевому споживачу через роздрібну торгівлю або для виробничого використання (пункт 4.5).

Суд також звертає увагу на те, що контролюючий орган, що проводив пеервірку, не спростував належним та допустимим доказами факт постачання позивачем таких підакцизних товарів покупцям-контрагентам для виробничого використання, тобто факт здійснення ним оптової торгівлі.

Крім того, відповідно до пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами, проте вказаний вище ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. А від так, терміни та визначення понять не є нормою закону.

За таких умов, слід дійти до висновку про необґрунтованість доводів контролюючих органів, якими вони мотивують винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Суд звертає увагу, що згідно статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Згідно із частиною 1 статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Частина 3 статті 10 цього Закону визначає, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані, зокрема, виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

За відсутності протилежних приписів у Податковому кодексі України наведені норми підлягають застосуванню також і щодо податкової інформації.

Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені (частина 5 статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Відповідно до частини 1 статті 23 названого Закону України «Про доступ до публічної інформації» рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. При цьому згідно з частиною 2 названої статті оскаржені можуть бути будь-які рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Крім того, в ухвалі від 02.12.2015 року у справі № К/800/10997/14 Вищий адміністративний суд України дійшов висновків, що платник податків має право вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої податкової інформації про себе, виключення податкової інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону.

Отже, на підставі відомостей, викладених актах № 96/11-23-22-01/39728419 від 23.10.2015 року, № 189/11-08-15/39728419 від 10.09.2015 року, до всіх інформаційних баз податкового органу, в тому числі до електронної бази «Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України «Податковий блок», інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ «Аудит», «Облік платників і платежів», «Бест-звіт», а також до картки особового рахунку ТОВ «Ойлстрім» відповідачами внесені коригування, анульовані задекларовані позивачем показники податкової звітності.

Окрім того, внесення коригувань до електронних систем на підставі висновків вказаного актів порушує права та законні інтереси позивача, ще й з того, що розголошення недостовірних повідомлень про неналежне виконання позивачем норм чинного податкового законодавства, що погіршує взаємовідносини позивача з його контрагентами, погіршує ділову репутацію, що в свою чергу негативно впливає на здійснення господарської діяльності позивача, і як наслідок - зменшення отриманого прибутку.

А від так, суд не може погодитися, що оскаржувані рішення є законними та обгрунтованими, оскільки вони були прийнятті на підставі хибних висновків актів перевірок.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідачі - 1-6 не дотримали вимоги закону про захист охороняємих прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому їх оскаржувані рішення, як суб'єктів владних повноважень, є неправомірними, що дає суду підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 94 КАСУ позивачу підлягають поверненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 94, 128, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті щодо товариства з обмеженою відповідальністю "Ойлстрім", а саме:

- Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 06.11.2015 р. №, №, №, №;

- Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 06.11.2015 р. № , № , № ;

- Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 06.11.2015 р. №; № від 22.09.2015 року, № від 22.09.2015 року,

- Маловисківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 06.11.2015 р. №, №, №, №;

- Новоукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 06.11.2015 р. № ;

- Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 06.11.2015 р. № .

Зобов'язати Кіровоградську об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, Долинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Кіровоградській області, Знам'янську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Кіровоградській області, Маловисківську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Кіровоградській області, Новоукраїнську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Кіровоградській області, Олександрійську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Кіровоградській області відновити суми податкових зобов'язань товариства з обмеженою відповідальністю "Ойлстрім" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці товариства з обмеженою відповідальністю "Ойлстрім", зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах перевірок №96/11-23-22-01/39728419 від 23.10.2015 року, № 189/11-08-15/39728419 від 10.09.2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України (УДКСУ в Червонозаводському районі міста Харкова, код: 37999628, р/р 4011, МФО 851011) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ойлстрім" (61001, м. Харків, пр. Московський, буд. 55, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Самойлова В.В.