Справа № 819/128/16
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/128/16

11 березня 2016 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Чепенюк О.В.,

при секретарі судового засідання Порплиці Т.В.,

за участю представника позивача Павловської Н.Т.,

представника відповідача управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі Тернопільської області Світлика О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Білявинці" до управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі Тернопільської області, відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції про визнання дій неправомірними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Білявинці" (далі - ПП "Білявинці", позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі Тернопільської області (далі - УПФУ в Тернопільському районі, відповідач 1), відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції (далі - відділ ДВС Тернопільського РУЮ, відповідач 2), в якому просить:

- визнати неправомірними дії УПФУ в Тернопільському районі та скасувати рішення № 11 від 27 листопада 2015 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені на загальну суму 64 442,22 грн.,

- скасувати постанову державного виконавця відділу ДВС Тернопільського РУЮ про відкриття виконавчого провадження від 27 січня 2016 року;

- скасувати постанову державного виконавця відділу ДВС Тернопільського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27 січня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

Рішенням УПФУ в Тернопільському районі № 11 від 27 листопада 2015 року до ПП "Білявинці" застосовано фінансові санкції та нараховано пеню на загальну суму 64 442,22 грн. за період з 01 січня 2004 року по 26 листопада 2015 року. Дане рішення було оскаржене позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з одночасним повідомлення про це територіальний орган Пенсійного фонду. В подальшому через незадоволення первинної скарги підприємство подало скаргу до Пенсійного фонду України з одночасним направленням її до УПФУ в Тернопільському районі. У зв'язку з оскарженням рішення Пенсійного фонду позивач вважає, що суми штрафу та пені є неузгодженими, а тому були відсутні підстави пред'являти оскаржуване рішення до виконання в органи державної виконавчої служби. В свою чергу, на думку позивача, відділ ДВС Тернопільського РУЮ мав перевірити чи є суми вказані у виконавчому документі - рішенні № 11 від 27 листопада 2015 року, узгодженими.

ПП "Білявинці" посилається також на відсутність законодавчих підстав на час прийняття оскаржуваного рішення для застосування штрафу за несвоєчасну сплату страхових внесків та нарахування пені у період з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2010 року, оскільки пункт 2 частини дев'ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV, на підставі якого винесено оскаржуване рішення, було виключено у зв'язку з набранням чинності з 1 січня 2011 року Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Зазначила, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про результати розгляду первинної скарги підприємство отримало 30 грудня 2015 року, з повторною скаргою до Пенсійного фонду України звернулось 19 січня 2016 року, в цей же день направило копію такої скарги відповідачу 1. Про те, що повторна скарга подана з пропущенням законодавчо встановленого строку її подання ПП "Білявинці" дізналося з рішення Пенсійного фонду України за результатами розгляду повторної скарги.

Представник позивача просила позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача 1 адміністративний позов не визнав з підстав, наведених у запереченні проти позову від 01 березня 2016 року (а. с. 37-40), та пояснив суду таке.

27 листопада 2015 року УПФУ в Тернопільському районі на підставі пункту 2 частини дев'ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" винесло рішення № 11 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені на загальну суму 64 442,22 грн. за несвоєчасну сплату ПП "Білявинці" страхових внесків, які нараховані до 1 січня 2011 року.

Такі дії відповідача 1 відповідають вимогам розділу VІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", положенням Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зокрема, абзац п'ятий пункту 7 розділу VІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачає, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Абзац шостий цього ж пункту вказує, що за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій.

Відтак, відповідач 1 вказує, що органи Пенсійного фонду зобов'язані застосовувати до страхувальників штрафні санкції за несвоєчасну сплату страхових внесків і після 1 січня 2011 року, якщо вони виникли в період дії пункту 2 частини дев'ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а тому оскаржуване рішення прийняте правомірно та підставно.

Також представник відповідача 1 зауважив, що на адресу територіального органу надходила копія скарги позивача щодо оскарження до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області рішення УПФУ в Тернопільському районі № 11 від 27 листопада 2015 року. В подальшому в порядку інформування від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшла копія рішення про результати розгляду такої скарги ПП "Білявинці". Щодо подальшого оскарження та подання повторної скарги до Пенсійного фонду України страхувальник не інформував УПФУ в Тернопільському районі. На адресу відповідача 1 надійшла лише копія аналогічної скарги, що й первинна, адресована начальнику Головного управління Пенсійного фонду України. Позивач не мав підстав вважати таку скаргу як повторно подану до вищого органу, оскільки вона не була адресована в Пенсійний фонд України, адреса адресата була відсутня, щоб його ідентифікувати. Крім того, така скарга була подана до Пенсійного фонду України з пропущенням десяти робочих днів з дня отримання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, а тому суми штрафної санкції та пені є узгодженими та підлягали стягненню в примусовому порядку.

20 січня 2016 року УПФУ в Тернопільському районі було подано до відділу ДВС Тернопільського РУЮ заяву про примусове виконання рішення № 11 від 27 листопада 2015 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені до ПП "Білявинці", в якій стягувач одночасно просив накласти арешт на рахунки та майно боржника. Відповідачем 2 правомірно прийнято такий виконавчий документ до виконання та відкрито виконавче провадження.

Представник відповідача 1 вважає рішення № 11 від 27 листопада 2015 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені на загальну суму 64 442,22 грн. правомірним та просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач 2 відділ ДВС Тернопільського РУЮ подав до суду заперечення проти позову від 29 лютого 2016 року (а. с. 34-36), в яких позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити. Вказав, що УПФУ в Тернопільському районі звернулось до відділу ДВС Тернопільського РУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення № 11 від 27 листопада 2015 року про стягнення з ПП "Білявинці" заборгованості із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 64 442,22 грн. Виконавчий документ відповідав вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV. Державним виконавцем правомірно прийнятий виконавчий документ до виконання та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 27 січня 2016 року. Державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадженні».

Враховуючи вищенаведене, відповідач 2 вважає позовні вимоги необґрунтованими та просив у їх задоволенні відмовити.

Представник відповідача 2 у судове засідання не прибув, проте подав до суду клопотання від 29 лютого 2016 року про розгляд справи за його відсутності.

Згідно із частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки відповідач 2 заявив таке клопотання, то адміністративну справу розглянуто та вирішено за відсутності представника відділу ДВС Тернопільського РУЮ на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що адміністративний позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ПП "Білявинці" зареєстроване як юридична особа та з 2 липня 2015 року перебуває на обліку в УПФУ в Тернопільському районі як платник страхових внесків, що підтверджується довідкою № 647/07 від 10 березня 2016 року (а. с. 73).

27 листопада 2015 року УПФУ в Тернопільському районі прийнято рішення № 11 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені щодо ПП "Білявинці" за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду (а. с. 9).

Даним рішенням на підставі пункту 2 частини дев'ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" застосовано до ПП "Білявинці" штраф у розмірі 2 057,79 грн. та нараховано пеню в розмірі 62 384,43 грн., що загалом складає 64 442,22 грн., за період з 01 січня 2004 року до 26 листопада 2015 року.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, яке було отримане страхувальником 2 грудня 2015 року, ПП "Білявинці" подало скаргу № 08122015-1 від 8 грудня 2015 року начальнику Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (а. с. 51).

З пояснень представника позивача вбачається, що про оскарження рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені підприємство повідомило УПФУ в Тернопільському районі, надіславши 10 грудня 2015 року на його адресу копію скарги № 08122015-1 від 8 грудня 2015 року (а. с. 10-11).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 324/П-11 від 29 грудня 2015 року рішення УПФУ в Тернопільському районі № 11 від 27 листопада 2015 року залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а. с. 26-27). Дане рішення про результати розгляду скарги підприємство отримало 30 грудня 2015 року відповідно до даних сервісу Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" відстеження пересилання поштових відправлень (а. с. 27 зворот).

ПП "Білявинці", не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, надіслало скаргу № 18012016-1 від 18 січня 2016 року до Пенсійного фонду України (а. с. 55). Згідно даних сервісу Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" відстеження пересилання поштових відправлень дане поштове відправлення надіслане адресату (здано на пошту) 19 січня 2016 року (а. с. 62а). Копію скарги позивач одночасно 19 січня 2016 року направив до УПФУ в Тернопільському районі (а. с. 58, 62). Разом з тим, зі змісту скарги вбачається, що вона адресована начальнику Головного управління Пенсійного фонду України, поштова адреса кореспондента не вказана. Представник відповідача 1 пояснював, що зміст такої скарги аналогічний змісту первинної скарги, тобто в УПФУ в Тернопільському районі були відсутні будь-які відомості, які могли б свідчити про те, що це повторно подана скарга страхувальником до Пенсійного фонду України.

Рішенням заступника Голови правління Пенсійного фонду України № 4347/04-10 від 09 лютого 2016 року скаргу підприємства повернуто без розгляду у зв'язку з тим, що скарга подана страхувальником з порушенням строку на оскарження. В цьому рішенні зазначено, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 29 грудня 2015 року про результати розгляду скарги ПП "Білявинці" отримало 30 грудня 2015 року, про що свідчить відмітка в повідомленні про вручення поштового відправлення. Відповідно останнім днем подання повторної скарги до Пенсійного фонду України є 18 січня 2016 року. Згідно з даними сервісу Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" відстеження пересилання поштових відправлень повторна скарга ПП "Білявинці" здана на пошту 19 січня 2016 року, тобто несвоєчасно (а. с. 67-68).

Також судом встановлено, що 20 січня 2016 року УПФУ в Тернопільському районі звернулось до відділу ДВС Тернопільського РУЮ із заявою про прийняття до примусового виконання рішення № 11 від 27 листопада 2015 року про стягнення з ПП "Білявинці" заборгованості із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 64 442,22 грн. та одночасно просило накласти арешт на рахунки та майно боржника (а. с. 69).

Старшим державним виконавцем відділу ДВС Тернопільського РУЮ Федів І.С. постановою від 27 січня 2016 року відкрито провадження ВП 49967494 по виконанню рішення № 11 від 27 листопада 2015 року (а. с. 14).

Одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, на підставі статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" старшим державним виконавцем відділу ДВС Тернопільського РУЮ Федів І.С. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 49967494 від 27 січня 2016 року, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику (а. с. 15).

Предметом судового розгляду в даній адміністративній справі є позовні вимоги, зокрема, про скасування рішення УПФУ в Тернопільському районі № 11 від 27 листопада 2015 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені у зв'язку з несвоєчасною сплатою (несвоєчасним перерахуванням) страхувальником страхових внесків, які нараховані та несплачені до 1 січня 2011 року. Обставини застосування штрафних санкцій та пені на суми несвоєчасно сплачених страхових внесків, які нараховані страхувальником саме до 1 січня 2011 року, позивачем не заперечуються та підтверджуються розрахунками фінансових санкцій та пені по особових рахунках та особовими рахунками ПП "Білявинці", в яких зазначено період виникнення боргу - до 1 січня 2011 року (а. с .70-72, 74-90).

При вирішенні справи та прийнятті постанови суд враховує наступні обставини та застосовує такі положення чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (тут і надалі в редакції чинній до 1 січня 2011 року).

Стаття 15 даного Закону визначає платників страхових внесків до солідарної системи, якими є страхувальники і застраховані особи. ПП "Білявинці" є страхувальником в розумінні статті 15 Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Частиною десятою статті 20 цього Закону визначено, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Пунктом 2 частини дев'ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачені випадки застосування фінансових санкцій виконавчими органами Пенсійного фонду до страхувальників, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Із набранням чинності з 1 січня 2011 року Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" виключено частини першу-дев'яту статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто норму, на підставі якої у спірному випадку до позивача застосовані штрафні санкції та нараховано пеню.

Разом з тим, в Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» врегульовано питання сплати страхових внесків, нарахованих до 01 січня 2011 року, та застосування відповідальності до страхувальника за несвоєчасне їх перерахування.

Так, згідно з абзацом четвертим пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» суми внесків, нарахованих на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, та суми нарахованого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування до 1 січня 2004 року, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, не сплачені станом на 1 січня 2011 року, підлягають сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011 року.

Стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється (абзац п'ятим пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом (абзацом шостий пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Проаналізувавши зазначені норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, слід прийти до висновку, що законодавець передбачив правило, згідно з яким при визначені штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату страхових внесків не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, фонди загальнообов'язкового державного страхування повинні застосовувати законодавство, що діяло до 1 січня 2011 року.

Таким чином, за органами Пенсійного фонду України збережено повноваження щодо застосування фінансових санкцій за несплату заборгованості по страхових внесках, яка виникла до 1 січня 2011 року. Стягнення боргу після 1 січня 2011 року по сплаті внесків за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням, застосування фінансових санкцій, як і у спірному випадку, здійснюється за правилами статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Такий висновок суду про наявність у відповідача УПФУ в Тернопільському районі повноважень щодо застосування після 1 січня 2011 року фінансових санкцій на підставі пункту 2 частини дев'ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відповідає правовій позиції Верховного Суду України у спорах цієї категорії, неодноразово висловленій, зокрема, у постановах цього суду від 31 березня 2015 року № 21-77а15, 12 травня 2015 року № 21-370а15, яка в силу статті 244-2 КАС України є обов'язковою для врахування судом при застосуванні таких норм права.

Отже, у даному випадку за несвоєчасну сплату страхових внесків УПФУ в Тернопільському районі правомірно на підставі статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" прийняло рішенням № 11 від 27 листопада 2015 року про застосування до ПП "Білявинці" штрафних санкцій та нарахування пені у загальному розмірі 64 442,22 грн.

Згідно з частиною тринадцятою статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції Закону чинній до і після 1 січня 2011 року і на даний час) суми пені та штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення. При цьому в цей же строк страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення.

Частиною чотирнадцятою статті 106 Закону передбачено, що рішення органу Пенсійного фонду про нарахування пені або накладення штрафу, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, є виконавчим документом. У разі якщо страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, отримали рішення про нарахування пені та накладення штрафу, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, і не сплатили зазначені в них суми фінансових санкцій протягом десяти робочих днів, а також не оскаржили це рішення чи не повідомили у цей строк відповідний виконавчий орган Пенсійного фонду про його оскарження, воно передається для виконання державній виконавчій службі та страхувальнику.

Судом встановлено, що у спірному випадку позивач протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення, а саме: рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 29 грудня 2015 року, не повідомив УПФУ в Тернопільському районі про подання повторної скарги. Останній день для подання повторної скарги та повідомлення територіального органу Пенсійного фонду припав на 18 січня 2016 року. Фактично ПП "Білявинці" повторну скаргу здано на пошту 19 січня 2016 року, що й стало підставою для залишення такої скарги без розгляду через пропущення строку оскарження рішення.

При цьому, суд погоджується з поясненнями представника відповідача 1 про те, що з направленої 19 січня 2016 року до УПФУ в Тернопільському районі копії скарги від 18 січня 2016 року неможливо достеменно встановити, що це є повторно подана скарга страхувальником до Пенсійного фонду України, і останній, направляючи таку копію скарги відповідачу 1, мав на меті інформувати його про подальше оскарження рішення. Разом з тим, суд звертає увагу, що суб'єкт владних повноважень не був позбавлений можливості додатково з'ясувати таке питання з страхувальником чи органом Пенсійного фонду вищого рівня.

Проте такі обставини не впливають на висновки суду в силу того, що суми пені та штрафів є узгодженими через несвоєчасне подання ПП "Білявинці" повторної скарги та несвоєчасне інформування УПФУ в Тернопільському районі про подання повторної скарги.

Так, відповідно до пункту 7.1 Порядку розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні ними вимоги про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого поставною Правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 січня 2004 року за N 81/8680, процедура оскарження (узгодження вимоги про сплату недоїмки) закінчується, зокрема, останнім днем строку, передбаченого пунктами 2.2, 3.3 та 4.1 цього Порядку, для подання скарги та/або заяви про перегляд рішення (вимоги про сплату недоїмки) органу Пенсійного фонду в тому разі, коли така скарга та/або заява не була подана у зазначений строк.

Відповідно до пункту 3.3 цього Порядку скарга повинна бути подана до регіонального органу Пенсійного фонду протягом десяти робочих днів, наступних за днем отримання страхувальником, банком, організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, рішення, що оскаржується.

А згідно з пунктом 4.1 цього ж Порядку у разі коли регіональний орган Пенсійного фонду надсилає страхувальнику, банку, організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій, рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий страхувальник, банк, організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, має право звернутися протягом десяти робочих днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до Пенсійного фонду України.

Оскільки позивачем повторна скарга не була подана у строк, визначений Законом та Порядком, то в розумінні наведених вище правових положень суми пені та штрафів є узгодженими.

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені положення законодавства, суд приходить до переконання, що УПФУ в Тернопільському районі правомірно відповідно до частини чотирнадцятої статті 106Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передало рішення № 11 від 27 листопада 2015 року про застосування до ПП "Білявинці" штрафних санкцій та нарахування пені до органів державної виконавчої служби для примусового виконання. Рішення УПФУ в Тернопільському районі № 11 від 27 листопада 2015 року відповідно до статті 106 Закону є виконавчим документом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені в Законі України "Про виконавче провадження".

Пунктом 8 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи як рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Вимоги до виконавчого документа визначені в статті 18 цього ж Закону.

Згідно частиною першою статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова (частина друга статті 25 Закону України "Про виконавче провадження").

З матеріалів справи слідує, що після узгодження суми нарахованих ПП "Білявинці" штрафних санкцій та пені УПФУ в Тернопільському районі звернулось до відділу ДВС Тернопільського РУЮ із заявою про прийняття до примусового виконання рішення № 11 від 27 листопада 2015 року про стягнення з ПП "Білявинці" заборгованості із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 64 442,22 грн. та одночасно просило накласти арешт на рахунки та майно боржника.

Старшим державним виконавцем відділу ДВС Тернопільського РУЮ Федів І.С. постановою від 27 січня 2016 року відкрито провадження ВП 49967494 по виконанню рішення № 11 від 27 листопада 2015 року. Одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, на підставі статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" старшим державним виконавцем відділу ДВС Тернопільського РУЮ Федів І.С. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 49967494 від 27 січня 2016 року, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику.

Такі дії державного виконавця відділу ДВС Тернопільського РУЮ узгоджуються з положеннями Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ відповідав вимогам чинного законодавства, підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження не було, а тому відповідач 2 правомірно прийняв рішення про відкриття виконавчого провадження та на законних підставах винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Статтею 11 КАС України встановлено принцип змагальності сторін, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач 1 та відповідач 2 як суб'єкти владних повноважень, заперечуючи проти адміністративного позову, довели правомірність своїх дій та рішень.

Отже, враховуючи обставини справи, встановлені судом, та аналізуючи наведені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Позовні вимоги про скасування рішення УПФУ в Тернопільському районі № 11 від 27 листопада 2015 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені на загальну суму 64 442,22 грн., про скасування постанови державного виконавця відділу ДВС Тернопільського РУЮ про відкриття виконавчого провадження від 27 січня 2016 року та скасування постанови державного виконавця відділу ДВС Тернопільського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27 січня 2016 року до задоволення не підлягають.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 86, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову приватного підприємства "Білявинці" до управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі Тернопільської області, відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції про визнання дій неправомірними та скасування рішень відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (оголошення вступної та резолютивної частини постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У повному обсязі постанова складена 16 березня 2016 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.

копія вірна

Суддя Чепенюк О.В.