Справа № 802/3968/14-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 березня 2016 р. Справа № 802/3968/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Жупанової Д.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представників відповідача: Євчук Г.В., Горецького Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області

про: визнання неправомірним звільнення та поновлення на роботі

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області (далі - УМВС України у Вінницькій області, відповідач) про визнання неправомірним звільнення та поновлення на роботі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді командира роти № 1 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Вінниця" УМВС України у Вінницькій області. Наказом УМВС України у Вінницькій області від 31 жовтня 2014 року № 178 о/с його звільнено із займаної посади за підпунктом "і" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (у зв'язку з не проходженням випробування в період іспитового строку).

Позивач не погоджується із вказаним вище наказом вважаючи, що службове розслідування щодо нього проведено не об'єктивно та упереджено, а звільнення з підстав не проходженням випробування в період іспитового строку є незаконним, так як випробувальний термін щодо нього слід вважати закінченим з моменту призначення на вищу посаду.

За таких обставин просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо його звільнення з посади командира роти № 1 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Вінниця» УМВС України у Вінницькій області, визнати протиправним та скасувати наказ про звільнення від 31 жовтня 2014 року № 178 о/с, поновити на посаді, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати 1000,00 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали та просили адміністративний позов задовольнити у повному обсязі. Окрім того, представник позивача звернув увагу на відсутність нормативного документу, який би врегульовував особливості проходження служби в період іспитового строку. А оскільки позивача звільнено з посади, при прийнятті на яку йому встановлювався випробувальний термін та переміщено на іншу посаду без встановлення нового випробувального терміну чи продовження попереднього, тому і звільнення за наведених вище підстав вважає незаконним.

Представники відповідача проти позову заперечували, посилаючись при цьому на письмові заперечення, наявні в матеріалах справи. Додатково зазначили, що наказом начальника управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області №76 о/с від 16 травня 2014 року ОСОБА_1 призначено на посаду міліціонера батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Вінниця" з випробувальним терміном 12 місяців. Проте, в ході служби ОСОБА_1 допускав порушення трудової дисципліни (перебування на службі в стані алкогольного сп'яніння, невиконання розпоряджень вищестоящого керівництва, залишення місця служби без дозволу, а також підбурювання до бунту проти керівництва), за що і був звільнений з органів внутрішніх справ наказом управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області №178 о/с від 31 жовтня 2014 року як такий, що не пройшов випробування в період іспитового строку.

З приводу зазначеної підстави звільнення додатково зауважили, що випробувальний термін тривалістю 12 місяців був встановлений позивачу при прийнятті на службу в органи внутрішніх справ. А тому переміщення позивача в процесі проходження служби на інші/вищі посади автоматично не скасовує термін випробування, який пов'язаний лише з фактом прийняття на службу, а його не проходження є підставою для звільнення особи зі служби в запас, а не із займаної посади, що помилково розуміється позивачем.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідачів, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступне.

У зв'язку із погіршенням оперативної обстановки у південно-східних регіонах України Міністр внутрішніх справ України доручив в тому числі й управлінню Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області вжити невідкладних заходів з укомплектування підрозділів особливого призначення патрульної служби.

ОСОБА_1 виявивши бажання проходити службу в органах внутрішніх справ України, звернувся до УМВС України у Вінницькій області із заявою від 13.05.2014 року, у якій просив прийняти його на службу в органи внутрішніх справ на посаду міліціонера батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Вінниця» УМВС України у Вінницькій області.

У даній заяві позивач власноручно зазначив, що був повідомлений про те, що згідно Законом України «Про міліцію» він буде зарахований на службу в органи внутрішніх справ з іспитовим терміном до одного року, а також про можливі наслідки його звільнення до закінчення іспитового строку.

Встановлено, що на виконання доручення Міністра внутрішніх справ України та у зв'язку із зверненням позивача із заявою від 13.05.2014 року, наказом начальника управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області №76 о/с від 16 травня 2014 року ОСОБА_1 призначено на посаду міліціонера батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Вінниця" з випробувальним терміном 12 місяців. Цим же наказом позивачу присвоєно спеціальне звання "старшина міліції".

В подальшому, наказом начальника УМВС України у Вінницькій області від 24 червня 2014 року № 105 о/с, старшину міліції ОСОБА_1 з 24 червня 2014 року призначено на посаду командира роти №1 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Вінниця" УМВС України у Вінницькій області, увільнивши від попередньої посади. Цього ж дня позивачем складена присяга працівника органів внутрішніх справ України.

Наказом МВС України від 31 липня 2014 року № 1455 о/с позивачу присвоєно перше та чергове спеціальне звання "майор міліції".

З метою охорони громадського порядку, з 29 вересня 2014 року позивач у складі батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Вінниця" відбув у зону проведення антитерористичної операції в місто Попасна Луганської області.

Проте, вже 02 жовтня 2014 року на ім'я начальника управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області керівником загону БПСМОП "Вінниця" ОСОБА_5 подано рапорт, у якому йдеться про те, що ОСОБА_1 під час несення служби перебував у наряді з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а також не виконував розпоряджень командира батальйону. З огляду на це заявник просив провести службове розслідування.

Судом також встановлено, що на ім'я командира загону БПСМОП "Вінниця" ОСОБА_5 з приводу даних обставин подано рапорти ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

У зв'язку з такими обставинами наказом управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області від 06 жовтня 2014 року створена комісія для проведення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівниками БПСМОП "Вінниця" під час перебування в місті Попасна Луганської області.

За результатами службового розслідування 13.10.2014 року комісією складено висновок, який 16.10.2014 року затверджений начальником УМВС України у Вінницькій області, про підтвердження факту порушення працівниками міліції БПСМОП «Вінниця», в т.ч. ОСОБА_1, службової дисципліни, вимог Дисциплінарного статуту ОВС та правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС. Даний висновок направлено командиру БПСМОП "Вінниця" для підготовки клопотання керівництву УМВС про доцільність звільнення з органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_1 та деяких інших працівників міліції за п. 63 «і» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС.

На виконання рекомендацій комісії командир БПСМОП "Вінниця" ОСОБА_11 звернувся із відповідним клопотанням до начальника УМВС України у Вінницькій області та 30.10.2014 року вніс наступне подання про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у зв'язку з не проходженням випробування в період іспитового строку.

31 жовтня 2014 року наказом начальника УМВС України у Вінницькій області № 178 о/с майора міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України відповідно до підпункту "і" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №114 від 29 липня 1991 року.

Так, надаючи правову оцінку оскаржуваному наказу від 31 жовтня 2014 року, діям відповідача щодо його прийняття та враховуючи висновки Вищого адміністративного суду України, що викладені в ухвалі від 14 січня 2015 року за наслідками попереднього перегляду даної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-XII (далі - Закон № 565-XII), діючого на час виникнення спірних правовідносин, міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Згідно статті 4 наведеного Закону правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку.

Відповідно до статті 17 Закону № 565-XII на службу до міліції приймаються на контрактній основі громадяни України, які досягли 18-річного віку (крім випадків, встановлених законодавством), мають повну загальну середню освіту, володіють державною мовою, здатні за своїми особистими, діловими і моральними якостями, фізичною підготовкою і станом здоров'я виконувати покладені на міліцію завдання. При прийнятті на службу до міліції може бути встановлено випробування строком до одного року. Працівники міліції складають присягу, текст якої затверджується Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 18 Закону № 565-XII встановлено, що Порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Так, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР №114 від 29 липня 1991 року (надалі - Положення) передбачено (пункт 3), що на службу в органи внутрішніх справ приймаються на добровільних засадах особи, які досягли 18-річного віку (крім випадків, встановлених законодавством), здатні за особистими якостями, освітою і станом здоров'я виконувати покладені на них обов'язки. Під час прийняття на службу може бути встановлено іспитовий строк тривалістю до одного року.

За змістом пунктів 10, 11 Положення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України та відповідальність за їх не виконання передбачені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, що затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку.

Як вбачається із наявної у матеріалах справи присяги яку давав ОСОБА_1 24.06.2014 року, останній присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, тощо.

Функціональними обов'язками командира роти БПСМОП "Вінниця" ОСОБА_1 передбачено, що він безпосередньо підпорядковується командиру батальйону і його заступнику та здійснює керівництво діяльністю відповідного стройового підрозділу, розподіляє обов'язки між структурними підрозділами, очолює та контролює їх роботу. Згідно цими обов'язками позивач зобов'язаний забезпечувати ефективне виконання покладених на підрозділ завдань та функцій; нести персональну відповідальність за навчання, виховання та дисципліну серед особового складу, стан зброї, спорядження та технічних засобів, які закріплені за ротою; вживати необхідних заходів щодо поліпшення якості несення служби, зміцнення дисципліни і статутного порядку; забезпечувати дотримання особовим складом підрозділу правил внутрішнього трудового розпорядку, дисципліни, тощо.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, перебуваючи у зоні антитерористичної операції в місті Попасна Луганської області, допустив порушення службової дисципліни, зокрема, як свідчать матеріали службового розслідування, позивач під час несення служби в наряді в ніч з 01 на 02 жовтня 2014 року мав ознаки алкогольного сп'яніння, в зв'язку із чим командир БПСМОП "Вінниця" ОСОБА_5 ініціював проведення службового розслідування по цьому факту.

Факт того, що позивач під час несення служби в наряді перебував з ознаками алкогольного сп'яніння також підтверджується відібраними в ході службового розслідування поясненнями працівників органу внутрішніх справ ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 які були свідками подій, що мали місце в ніч з 01 на 02 жовтня 2014 року.

Крім того, із наявних у матеріалах службового розслідування пояснень працівників міліції ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 слідує, що ОСОБА_1 до виїзду в лікарню де мав проходити обстеження на наявність алкогольного сп'яніння, підбурював особовий склад до бунту проти командира.

Суд звертає особливу увагу на ту обставину, що позивач ОСОБА_1 прибувши разом із ОСОБА_15 та ОСОБА_5 в лікарню м. Попасна відмовилися проходити медичне освідування для встановлення факту вживання алкогольних напоїв. Стверджуючи, що під час несення служби він жодних алкогольних напоїв не вживав, ОСОБА_1 проігнорував запропоновану можливість довести дану обставину належним доказом - висновком медичного освідування, що само собою ставить під сумнів його доводи з даного приводу. Будь-яких інших доказів на спростування встановлених в ході службового розслідування обставин ОСОБА_1 суду не надав та таких в процесі розгляду справи встановлено не було.

Також суд критично оцінює посилання позивача і на те, що причиною яка зумовила проведення службового розслідування, і, як наслідок, звільнення його зі служби в органах внутрішніх справ була особиста неприязність та конфлікт із командиром БПСМОП "Вінниця" ОСОБА_5, оскільки дані обставини окрім власних припущень позивача ніякими доказами не підтверджуються.

Окрему увагу суд звертає також і на те, що позивач залишив місце несення служби (в період перебування у кімнаті №16), не повідомивши при цьому свого керівника, чим порушив правила несення служби.

Наведені обставини в своїй сукупності вказують про порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, що є несумнісним з продовженням несення служби, адже вчинення таких дій останнім в особливий період несення служби є неприпустимим.

Вищий адміністративний суд України скасовуючи попередні судові рішення суду першої та апеляційної інстанції по даній справі та направляючи її на новий розгляд не став заперечувати висновків службового розслідування та фактичних обставин скоєння ОСОБА_1 проступку та його дій під час несення служби. Натомість, вказав на неналежну перевірку судами правомірності обраної відповідачем підстави звільнення позивача та ненадання оцінки доводам останнього про закінчення випробувального терміну у зв'язку з призначенням його на іншу посаду.

Враховуючи, що вказані висновки та мотиви згідно ч. 5 ст. 227 КАС України є обов'язковими для врахування при новому розгляді справи, суд надаючи оцінку підставі звільнення позивача зі служби з органів внутрішніх справ вважає за необхідне акцентувати увагу на такому.

Підстави звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) передбачені пунктом 64 Положення, однією з яких є непроходження випробування в період іспитового строку (підпункт «і» пункту 64 Положення).

Особливості звільнення за підпунктом «і» пункту 64 Положення на відміну від інших підстав цього ж пункту полягають у тому, що таке звільнення застосовується лише щодо осіб, прийнятих на службу в органи внутрішніх справ з випробувальним терміном до моменту його завершення.

За загальним визначенням «випробувальний термін» - це період, протягом якого перевіряється відповідність працівника роботі, яка йому доручається. Він встановлюється для визначення придатності до виконання конкретної роботи (обов'язків).

Тобто підставами для звільнення за підпунктом «і» пункту 64 Положення є обставини, які можуть свідчити про неналежне виконання посадових обов'язків, порушення дисципліни, невідповідність займаній посаді з тих чи інших мотивів чи інші обставини, які наводять на висновок про те, що особа неналежно справляється зі своїми обов'язками та/або зарекомендувала себе з негативної сторони, що в сукупності вказує на недоцільність продовження несення служби.

Разом із тим позивач обґрунтовуючи незаконність свого звільнення на підставі підпункту "і" пункту 64 Положенням зазначає, що встановлений наказом УМВС України у Вінницькій області від 16 травня 2014 року № 76 о/с випробувальний термін закінчився із призначенням його на посаду командира роти №1 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Вінниця" УМВС України у Вінницькій області відповідно до наказу УМВС України у Вінницькій області від 24 червня 2014 року № 105 о/с.

Проте із такими висновками позивача суд погодитись не може.

Як уже було зазначено вище, наказом УМВС України у Вінницькій області від 16 травня 2014 року № 76 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду міліціонера батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Вінниця" та встановлено випробувальний термін у 12 місяців.

Встановлення такого випробувального терміну передбачене як ст. 17 Закону № 565-XII так і пунктом 3 Положення, за змістом яких під час прийняття на службу в органи внутрішніх справ може бути встановлено іспитовий строк тривалістю до одного року. Особливості проходження служби в період іспитового строку визначаються МВС.

Представниками відповідача у судовому засіданні не заперечувалось, що у даний час особливості проходження служби в період іспитового строку Міністерством внутрішніх справ України не визначені та не затвердженні. Проте дані обставини жодним чином не становлять перешкод для прийняття на службу з випробуванням, та, як наслідок, звільнення зі служби в зв'язку з не проходженням випробування в період іспитового строку, що врегульовано відповідними нормами Закону № 565-XII та Положення.

Суд звертає увагу на те, що випробувальний термін встановлюється при прийняті на службу (а не призначенні на посаду) та стосується безпосередньо проходження служби, а не періоду займання відповідної посади.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що саме ж проходження служби в органах внутрішніх справ розпочинається із прийому на службу та включає у себе просування по службі, присвоєння спеціальних звань, припинення служби та інше.

Тобто, призначення позивача на посаду командира роти №1 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Вінниця" УМВС України у Вінницькій області відповідно до наказу УМВС України у Вінницькій області від 24 червня 2014 року № 105 о/с є просуванням по службі, що жодним чином не скасовує встановлений при прийнятті на службу ОСОБА_1 іспитовий строк в 12 місяців.

Те, що призначення позивача на посаду міліціонера батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Вінниця" з випробувальним терміном 12 місяців згідно наказу начальника УМВС України у Вінницькій області №76 о/с від 16 травня 2014 року є подією, яка уособлює прийняття ОСОБА_1 на службу в органи внутрішніх справ підтверджується матеріалами оглянутої в судовому засіданні особової справи останнього. Крім того, як вбачається із наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1, остання містить записи лише про прийняття на службу в органи внутрішніх справ 16.05.2014р. та про звільнення з органів внутрішніх справ 31.10.2014р. Аналогічні записи містяться і у послужному списку ОСОБА_1

Зазначене додатково підтверджує те, що призначення позивача на посаду командира роти №1 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Вінниця" УМВС України у Вінницькій області є просуванням по службі, яке не свідчить про закінчення випробувального терміну встановленого безпосередньо на проходження служби в межах 12 місяців.

При цьому суд додатково акцентує увагу на тому, що позивач був повідомлений про можливе звільнення в разі не проходження випробування в період іспитового строку про що власноруч зазначив в заяві у якій просив прийняти його на службу в органи внутрішніх справ.

Наведені вище обставини дають суду можливість дійти висновку про те, що дванадцятимісячний випробувальний термін встановлений при прийнятті ОСОБА_1 на службу 16.05.2014 року не припинився його призначенням на іншу посаду в межах проходження служи згідно наказу від 24.06.2014 року № 105 о/с, оскільки чинне на той час законодавство яке врегульовувало відповідне питання призначення випробувального терміну визначало момент його відліку - прийняття на службу, а момент закінчення - успішне проходження служби протягом усього іспитового строку.

Таким чином, допущені ОСОБА_1 порушення службової дисципліни, обставини та місце, за яких така подія відбулась, свідчать про не проходження ним випробування в період іспитового строку встановленого наказом УМВС України у Вінницькій області від 16 травня 2014 року № 76 о/с, що відповідно до підпункту "і" пункту 64 Положенням слугувало окремою підставою для його звільнення зі служби в запас.

Отже, наказ УМВС України у Вінницькій області №178 о/с від 31 жовтня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби з органів внутрішніх справ як і дії відповідача, які пов'язані з його прийняттям є правомірними. За таких обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача в частині звільнення його зі служби, скасування наказу №178 о/с від 31 жовтня 2014 року, поновлення його на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають з підстав, що наведені вище. Як наслідок, відсутні підстави і для задоволення іншої вимоги позивача щодо стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 1000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ст. 71 КАС України), а згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів осіб, які брали участь у справі, оцінивши досліджені у ході судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволення адміністративного позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович