Справа № 2-а-8558/11
Суддя: Сидорук Є.І.
Дата ухвалення: 2011-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-8558/11
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2011 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Сидорука Є.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження, в м. Рівне адміністративний позов

ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення невиплаченого грошового забезпечення суд,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення невиплаченого грошового забезпечення. В позовній заяві позивач зазначив, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 м.Рівне Рівненської області, згідно наказом командира Частини №260 від 15.11.2004 року, був призначений на посаду заступника командира. У вересні він дізнався, що за період 2005 -2007 років йому не в повному об`ємі виплачувалося грошове забезпечення, у зв`язку з чим звернувся до командування військової частини з проханням здійснити перерахунок його забезпечення в відповідності з законодавством України та виплатити йому недоотриману суму, в чому йому було відмовлено. Згідно довідки про суми нарахованого грошового забезпечення з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року він отримав 58961,92 гривень, в умовах застосування посадового окладу в межах розміру мінімальної заробітної плати за той же період часу він повинен отримати 94991,95 грн., різниця даної суми складає 51337,40 грн., просить суд зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити йому перерахунок грошового забезпечення за період з січня 2005 року по червень 2007 року з застосуванням посадового окладу в межах мінімальної зарплати встановленої законодавством України, стягнути з військової частини НОМЕР_1 на його користь недоотриману суму у розмірі 51337,40грн., шляхом виплати коштів з рахунку відповідача з КЕКВ 1112 (грошове забезпечення) кошторису ВЧ НОМЕР_1 , зобов`язати З ВЧ НОМЕР_1 провести йому нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати №2050 від 19. 10. 2000 року.

Розгляд справи проведено у відсутність позивача та представника відповідача відповідно до ст. 122 ч.4 КАС України відповідно до письмових клопотань сторін про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав :

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ., проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Рівненської області. У відповідності до ч.2 ст. 9 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Згідно довідки про суми нарахованого грошового забезпечення з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року віх-отримав 58961,92 гривень, в умовах застосування посадового окладу в межах розміру мінімальної заробітної плати за той же період часу він повинен отримати 94991,95 грн., різниця даної суми складає 51337,40 грн.

У відповідності до ст. 17 Конституції України Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які знаходяться на службі в Збройних Силах України і інших військовій членів їх сімей.

Відповідно ст. 9 ч.1, 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпеченням входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Розмір грошового забезпечення та порядок виплати встановлюється відповідно Кабінетом Міністрів України та Міністром оборони України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року № 829 «Про грошове забезпечення військовослужбовців» в редакції від 10.10.2007 № 1210 затверджена схема посадових окладів за основними типовими посадами та надано право Міністру Оборони України установлювати посадові оклади за іншими посадами військовослужбовців відповідно до розмірів, затверджених зазначеною постановою.

Згідно з наказом Міністра Оборони України від 05.03.2001р. № 75 «Про затвердження Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України», саме п. З визначено, що посадові оклади офіцерського складу виплачується за займаними посадами в розмірах, передбачених у штаті військової частини».

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001р. р.№1235 «Про затвердження Положення про військові комісаріати» п.5 цього Положення визначається, що «структуру, штат і штатний розпис військових частин затверджує начальник Генерального штабу Збройних сил».

Відповідно до ст. З Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995р. № 108/95 ВР мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може проводитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання.

Згідно п.5 ч.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. №13 «Про практику застосування законодавства про оплату праці» у будь-якому випадку оплата праці при виконанні працівником місячної (годинної) норми праці (обсягу робіт) не може бути нижчою від встановленої законом мінімальної заробітної плати. При визначенні, чи не є заробітна плата нижчою від мінімальної, до неї не включаються доплати, надбавки, заохочувальні та компенсаційні виплати (ст. З Закону України «Про оплату праці»).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про оплату праці» розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України не рідше одного разу на рік у законі про Державний бюджет України з урахуванням пропозицій, вироблених шляхом переговорів, представників професійних спілок, власників або уповноважених ними органів, які об`єдналися для ведення колективних переговорів і укладення генеральної угоди, та переглядається залежно від зміни розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року, № 2232-ХП військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 20-рп/2004 правова позиція Конституційного Суду України з питань обмеження пільг, компенсацій і гарантій військовослужбовців полягає в тому, що комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення їх соціального захисту та їхніх сімей, зумовлений не втратою працездатності, безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю професійних обов`язків, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я, певним обмеженням конституційних прав і свобод, у тому числі права заробляти матеріальні блага для забезпечення собі і своїй сім`ї рівня життя, вищого за прожитковий мінімум. Здійснення таких заходів не залежить від розміру їх доходів чи наявності фінансування із бюджету, а має безумовний характер.

Відповідно до п. 1.11 наказу міністра оборони України від 05.03.2001р. №75 визначено, що грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене у меншому, ніж належало, розмірі виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього, але не більше ніж за три роки , що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Враховуючи наведене, а також розміри мінімальної заробітної плати, які були встановлені Законами України про Державний бюджет на 2005, 2006 та 2007 роки, і складають : з 01.01.2005 року-262 грн., з 01.04.2005 року - 290 грн., з 01.07.2005 року - 310 грн., з 01.09.2005 року - 332 грн., з 01.01.2006 року - 350 грн., з 01.07.2006 року - 375 грн., з 01.12.2006 року - 400 грн., з 01.04.2007 року - 420 грн., з урахуванням посадового окладу в межах розміру мінімальної заробітної плати за період з січня 2005 року по червень 2007 року позивач повинен був отримати 94991,95 грн., тобто різниця між фактично отриманою сумою позивачем та нарахованою з урахуванням мінімальної заробітної плати складає 51337,40 грн. і така підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 71, 86, 159, 160, 161 -163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 17 Конституції України, ст. 9 ч. 1, 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ, ст. З, 10 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995р. № 108/95 ВР. ст. 2 ч. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ, Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 20-рп/2004, п.5 ч.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. №13 «Про практику застосування законодавства про оплату праці». Постановою Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року № 829 «Про грошове забезпечення військовослужбовців» в редакції від 10.10.2007 № 1210, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення недоплаченого грошового забезпечення - задовільнити.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2005 року по грудень 2007 року з застосуванням посадового окладу в межах мінімальної зарплати встановленої законодавством України.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 51337,40 грн. шляхом виплати коштів з рахунку відповідача з КЕКВ 1112, ст..0123 (грошове забезпечення) кошторису військової частини НОМЕР_1 .

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 судовий збір в користь держави в розмірі 3,40 гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд Рівненської області . У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається

протягом десяти днів з дня отримання копи постанови.

Суддя Рівненського міського суду Сидорук Є.І.