Справа № 428/721/16-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Баронін Д.Б.
Суддя-доповідач - Гайдар Андрій Володимирович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року справа №428/721/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією в складі

головуючого судді Гайдара А.В.

суддів Василенко Л.А.,

Ханової Р.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 лютого 2016 р. у справі № 428/721/16-а за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання дій незаконними, зобов'язання призначити та виплатити соціальну допомогу при народженні дитини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання дій Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради щодо відмови у прийнятті від неї заяви про отримання допомоги при народженні дитини незаконними, зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради зробити призначення та виплату допомоги при народженні дитини; стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради на її користь сплачений нею судовий збір у розмірі 551,21 грн. (арк..справи 2-4)

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 лютого 2016 р. у справі № 428/721/16-а у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3, відмовлено. (арк. справи 28,29).

Позивач з постановою суду першої інстанції не погодилася, подала апеляційну скаргу в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просила постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. (арк..справи 33-35)

За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснений в письмовому провадженні.

Відповідно до вимог ст. 195 ч.1 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дослідивши письмові матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Згідно із копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1, виданого Сєвєродонецьким МВ УДМС України в Луганській області 17.10.2012 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована з 15.05.2001 року за адресою: АДРЕСА_1 (арк.. справи 6).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, виданого 06 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 6 жовтня 2012 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 483. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 (арк.. справи 8).

З копії листа Міністерства юстиції України № 2213/С-23435/19 від 04.12.2015 року на адресу позивача вбачається, що за результатами проведеної перевірки Головним територіальним управлінням юстиції у Луганській області встановлено, що при зверненні 27.10.2015 до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управлінні юстиції у Луганській області з питання державної реєстрації народженні дитини позивачу надавалися роз'яснення норм законодавства, які регулюють встановлення факту народження дитини. Водночас, як вбачається з доданих до звернення копій документів, медичне свідоцтво про народження від 09.01.2015 року № 92 про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 дитини, засвідчене печаткою установи охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я Республіки Крим. Враховуючи викладене, проведення державної реєстрації народження дитини можливе за умови предявлення рішення суду про встановленні факту народження, яке набрало законної сили (арк.. справи 12-13).

11 грудня 2015 року позивач звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про встановлення факту народження дитини.

Згідно із копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 грудня 2015 року, заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, задоволено. Встановлено факт народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянкою України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, дитини жіночої статі, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Євпаторія Автономної Республіки Крим, Україна (арк.. справи 9-10).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданим 19 січня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, про що зроблено відповідний актовий запис № 36. Батьком записаний ОСОБА_4, матір`ю - ОСОБА_3 (арк.. справи 7).

20 січня 2016 року позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради із заявою про виплату допомоги при народженні дитини (копія заяви в матеріалах справи відсутня).

З копії повідомлення про надання (відмову) соціальної допомоги № 422/06, виданого 22 січня 2016 року Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради вбачається, що ОСОБА_3 не призначено соціальну допомогу з таких підстав: заява ОСОБА_3 від 20.01.2016 року стосовно призначення її сім`ї допомоги при народженні дитини розгляду не підлягає, оскільки звернення на її призначення надійшло пізніше, ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. Підстава: п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року (із змінами) (арк.. справи 5).

Спірним в межах цієї справи є питання правомірності не призначення позивачу виплату соціальної допомоги при народженні дитини відповідачем.

Згідно ст..10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Відповідно до ч.7 ст..11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Відповідно до п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 04.02.2009року) «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Колегія суддів зазначає, що позивачем дійсно пропущений вищезазначений строк звернення за призначенням допомоги при народженні дитини.

Однак, колегія суддів враховує також те, що позивач з об'єктивних причин не мала змоги звернутися до відповідача з даною заявою, оскільки до 27 жовтня 2015 року знаходилась на тимчасово окупованій території АР Крим, рішення суду про встановлення факту народження дитини набрало законної сили 16 січня 2016 року, свідоцтво про народження дитини позивач отримала тільки 19 січня 2016 року, тобто вже після спливу дванадцятимісячного строку після народження дитини.

Вищезазначені причини колегія суддів вважає поважними.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення.

Відповідно до ч.7 ст.7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статі 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН

від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що, з урахуванням інтересів дитини та обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, позивач має право на звернення до органу праці та соціального захисту населення призначенням допомоги при народженні дитини та отримання цієї допомоги.

Крім того, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку стосовно розгляду заяви позивача про виплату допомоги при народженні дитини відповідачем, оскільки, як вбачається зі змісту повідомлення відповідача про надання (відмову) соціальної допомоги № 422/06, виданого 22 січня 2016 року заява позивача розгляду не підлягає, тобто не розглянута по суті.

Колегія суддів, вирішуючи даний спір по суті, виходить з того, що управління рішення в межах соціального страхування за заявою позивача від 20 січня 2016 року, не прийняло.

Повідомлення № 422/06 від 22 січня 2016 року не є юридичною формою рішення владного органу, оскільки в межах компетенції управління актами правової дії є повідомлення про надання або відмову в призначенні соціальної допомоги.

Зміст вищезазначеного повідомлення містить фактично відмову в розгляді заяви, а не відмову в наданні соціальної допомоги. Таким чином, заява позивача не розглянута органом по суті. Відтак відповідачем порушене право позивача на розгляд його заяви.

В даному випадку має місце бездіяльність органу праці та соціального захисту населення щодо не розгляду заяви позивача про виплату допомоги при народженні дитини. Суд не може підміняти собою орган владних повноважень щодо питань, які належать до його компетенції.

З урахуванням вимог частини 2 статті 11 КАС України колегія суддів вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача розглянути заяву позивача від 20 січня 2016 року про виплату допомоги при народженні дитини та прийняти відповідне рішення згідно законодавства про соціальне страхування.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 198 КАС України суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову суду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, якщо судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Враховуючи, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ч.ч.1-3 ст. 160, ст.ст. 195,197, п.3 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 лютого 2016 р. у справі № 428/721/16-а - задовольнити частково.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 лютого 2016 р. у справі № 428/721/16-а - скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_3 про виплату допомоги при народженні дитини від 20 січня 2016 року.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради розглянути заяву ОСОБА_3 про виплату допомоги при народженні дитини від 20 січня 2016 року та прийняти вмотивоване рішення згідно законодавства про соціальне страхування.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Л.А. Василенко

Р.Ф.Ханова