Справа № 182/648/15-а
Суддя: Кобеляцька-Шаховал І. О.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/648/15-а
Провадження № 2-а/0182/46/2016
П О С Т А Н О В А
Іменем України
14.03.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кобеляцької Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Головко І.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Управління Пенсійного Фонду України в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області, третя особа Дніпропетровський обласний військовий комісаріат, про визнання нечинним рішення Пенсійного фонду України про відмову в перерахунку пенсії, визнання права на пенсію, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області (далі по тексту - УПФУ в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області) про відмову в перерахунку пенсії, визнання права на пенсію, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є дружиною померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про укладення щлюбу від ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого Нікопольським ЗАГСом. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 23.04.1993 року, за життя був визнаний інвалідом першої групи з 29.12.1992 року, відповідно до Висновку про час настання інвалідності № 93 від 06.12.2013 року у зв`язку із тим, що був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та знаходився в 30 км зоні та отримав дозу опромінення 4,92 рем. Відповідно до експертного висновку № 2750 від 29.04.1993 року Дніпропетровською Регіональною міжвідомчою експертною радою на засіданнях № 83, № 87, а також підтверджується експертним висновком м.Донецька від 02.04.2014 року було встановлено, що захворювання, яке призвело до інвалідності, а потім до смерті ОСОБА_2 , пов`язано з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. У зв`язку з тим, що вона стала вдовою ліквідатора ЧАЕС, який помер внаслідок виконання своїх службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС, вона звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополь та Нікопольському районі Дніпропетровської області з заявою про перерахування її пенсії за віком на пенсію сім`ї загиблого військовослужбовця (втрата годувальника) Закон України „Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб. На що з Пенсійного фонду м.Нікополя отримала відмову № 1491/05/10 від 23.01.2015 року, в якій їй було повідомлено про те, що її заяву від 15.01.2015 року про перевід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, згідно Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб, відмовлено, так як, згідно вищевказаного закону, пенсії в зв`язку з втратою годувальника - військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) призначаються головним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області. До того ж, згідно документів пенсійної справи, її чоловік був військовозобов`язаним, тому застосувати норми вищезазначеного закону немає підстави. Після отримання відповіді вона знову звернулась до Управління Пенсійного фонду України з заявою про незгоду. Вона неодноразово зверталася до Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі Нікопольському районі, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявами про перерахування їй пенсії та переведення її за віком на пенсію в разі втрати годувальника, які призначаються членам сімей військовослужбовців. відповідно до ст.37 ЗУ „Про пенсійне забезпечення осіб звільнених зі строкової служби та деяких інших осіб, а саме: пенсії в разі втрати годувальника, які призначаються членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим законом, не можуть бути нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму за осіб, які втратили працездатність. За відповідями з Управління № 1491/05/10 від 23.01.2015 pоку, від 03.04.2015 року, № 11-49-1/10/10, їй відмовлено з посиланнями на те, що, згідно ЗУ „Про пенсійне забезпечення, всіх звільнених з військової служби та деяких інших осіб, пенсії в зв`язку з втратою годувальника - військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) визначаються головним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, а її чоловік був військовозобов`язаний, тому застосувати норми вищезазначеного закону немає підстав. Крім того, Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у своїй відповіді від 06.04.2015 pоку зазначає, що, відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УPCP № 106 від 23.07.1991 року, с.Оране не відноситься до зони відчуження. Оскільки згідно з архівною довідкою від 20.04.1993 за № 51/3328, її чоловік у період з 17.04.1989 року (наказ від 17.04.1989 № 107 в/ч НОМЕР_1 ) по 08.07.1989 року (наказ від 08.07.1989 № 110 начальника 481 пересильного пункту) знаходився на спец зборах та за ним зберігався середньомісячний заробіток за місцем основної роботи, до військовослужбовців він не відносився. Але з такими відповідями вона не згодна та вважає їх такими, які не відповідають дійсності та законодавству з наступних підстав. Державне агентство України з управління зоною відчуження у своїй відповіді від 12.12 №01-3815/1.4.1 Міністерству оборони України та ОСОБА_3 , зазначає: „У межах і компетенції повідомляю, що Переліком населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 23 липня 1991 року № 106 „Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP „Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, с.Оране Іванківського району Київської області, на території якого дислокувалася військова частина 51559, внесено до зони гарантованого добровільного відселення. Тому відповідь Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.04.2015 року відносно того, що с.Оране не відноситься до зонивідчуження, не відповідає дійсності. Також треба врахувати, що вона є дружиною померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом: про укладення шлюбу від 16.04.1993 року, виданого Нікопольським ЗАГСом. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 23 квітня 1993 року, за життя був визнаний інвалідом першої групи, відповідно до Висновку про настання інвалідності № 93 від 06.12.2013 року у зв`язку із тим, що був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та знаходився в 30 км.зоні та отримав дозу опромінення 4,92 рем. Відповідно до посвідчення на право перевезення особового складу та відповіді Центрального архіву міністерства оборони України, ОСОБА_2 мав звання рядового та статус військовослужбовця, про що зазначено в Наказі командира військової частини 34102 від 23.05.1989 року № 143. Згідно з експертним висновком № 2750 від 29.04.1993 року Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної ради на засіданнях № 83, 87 та експертного висновку м.Донецьк від 02.04.2014 року було встановлено, що захворювання, яке призвело до інвалідності, а потім до смерті ОСОБА_2 , пов`язано з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Стаття 7 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту говорить, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювань, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами. Також довідкою № А/512 від 11.03.1993 року ще раз підтверджується те, що її чоловік виконував військовий службовий обов`язок, під час якого зробив 33 виїзди на промислову площадку ЧАЕС. Відповідно до відповіді, яка надійшла їй від Дніпропетровського обласного комісаріату VII від 04.06.2015 року, зазначено, що довідку про підтвердження ОСОБА_2 як військовослужбовця в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС необхідно терміново направити до Дніпропетровського обласного військового комісаріату. Згідно відповіді від Нікопольського міського військового комісаріату Дніропетровської області, вих.№4/7744 від 09.06.2015 року зазначено, що рядовий ОСОБА_2 з 17.04.1989 року по 22.07.1989 року Нікопольським ОМВК був направлений на спеціальні збори, де виконував обов`язки військової служби, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Отримав дозу опромінювання: 4, 92 рем. Отримував добові гроші у сумі 4, 50 руб. Тобто дані відповіді встановлюють та підтверджують, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем та виконував обов`язки військової служби, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно вищезазначеного, її чоловік є інвалідом війни, а на неї як дружину померлого поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Ст.10 Закону говорить, що до осіб, на яких поширюється чинність цього Закону, належать сім`ї військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, які призивалися на збори військовозобов`язаних Міністерства оборони. На дружин (чоловіків) померлих інвалідів війни. Наголошує, що Закон України „Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначає основні положення до реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення". Особливо звертає увагу на ст.10 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до якої учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт в зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. Також в ст.10 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зроблено спеціальну зноску, в якій надано роз`яснення про те, що тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці - жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань. Стаття 10 „Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального статусу визначає осіб, на яких поширюється чинність цього Закону, а саме на сім`ї військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, які призивалися на збори військовозобов`язаних Міністерства оборони, органів внутрішніх справ і державної безпеки колишнього Союзу PCP. Також, Центральним Архівом Міністерства оборони України в листі від 20 квітня 1993 року № 51/3328 було повідомлено, що в наказі командира військової частини НОМЕР_1 / с.Ораное/від 17.04.1989 року № 107 зазначено: „§3. Полагать прибывшим для прохождения спецсборов по ликвидации последствий аварии на ЧАЭС нижепоименных военнослужащих: Никопольский РВК Днепропетровской ОВК 188. ряд. ОСОБА_4 . В приказе начальника 481 пересыльного пункта /с. Ораное / от 24 мая 1989 року № 66 значится: §2. Считать приступившим к исполнению служебных обязанностей водителя 481 пересылъного пункта рядового ОСОБА_4 , откомандированного из в/ч 34102. Відповідно до ст.63 Закону України «Про загальну військову зобов`язаність» від 12 жовтня 1967 року, військовозобовязані та призвані на збори військовозобовязані користуються всіма правами та несуть всі обовязки громадян СРСР, передбачені Конституцією СРСР та обовязки військовослужбовців та призваних на збори військовослужбовців, що виникають з умов військової служби, що встановлюється теперішнім Законом и військовими статутами. Таким чином, ОСОБА_2 виконував свій військовий обов`язок перед державою, а за ст.76 вищезазначеного Закону, військовослужбовці, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, захворювання, отриманих при захисті СРСР при виконанні інших зобовязань військової служби, користуються правом на державне пенсійне забезпечення по інвалідності». Повертаючись до законів сьогодення, у відповідності до ст.2 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту встановлює, що права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України, законодавством колишнього Союзу PCP, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Статтею 4 ЗУ „Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального статусу встановлено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Тобто, Закон України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту чітко встановлює, що до інвалідів війни належать особи вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок захворювань, одержаних під час захисту Батьківщини, а саме під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Окрім того, вищезазначені законодавчі норми, відповіді та експертний висновок Донецької регіональної міжвідомчої комісії № 3100/19-4 від 02.04.2014 року підтверджують те, що її чоловік ОСОБА_2 відноситься до військовослужбовців. Таким чином, її померлий чоловік при виконані своїх службових обов`язків, даючи присягу Державі як військовозобов`язаний, протягом трьох місяців отримував радіаційне опромінення, що призвело його до інвалідності, а згодом до смерті. Таким чином, діти залишились від батька, а вона залишилась без чоловіка, годувальника та без підтримки. Тому вона має право на пенсію сім`ї загиблого військовослужбовця (втрата годувальника), відповідно до ст.37 ЗУ „Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб. Згідно ст.6 Закону України „Про пенсійне забезпечення, вона має право вибору пенсії, так як особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. Стаття 7 Закону України „Про пенсійне забезпечення звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. У зв`язку з тим, що вона безпідставно була позбавлена права на пенсію в разі втрати годувальника, яка призначається членам сімей військовослужбовців, а заяву до Управління подавала 15 січня 2015 року, тому просить перерахувати їй пенсію та доплатити недоотриману пенсію в разі втрати годувальника, яка призначається членам сімей військовослужбовців з дня подання нею заяви, а саме з 15.01.2015 року. Також з 22.05.2014 року їй надано статус сім`ї померлого ветерана війни, згідно цього статусу вона має отримувати ще доплату у розмірі 25 % прожиткового мінімуму 237 грн. Але було знято з незрозумілих підстав щомісячну компенсацію сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, що призначається згідно ст.52 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. З цього приводу вона також зверталась до відповідача, але їй було відмовлено. Вважає таку відмову незаконною та необґрунтованою. Окрім того, згідно статті 53 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, та щомісячна компенсація сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням інших доходів не можуть перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскільки, Конституція України має пріоритет над підзаконними нормативно- правовими актами України, то діяльність державних органів повинна бути спрямована на виконання саме конституційних норм, а на необгрунтовані бажання. Статтею 8 Конституції України гарантовано, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них причин. Таким чином, вважає відмову у перерахуванні їй пенсії та переведення її з пенсії за віком на пенсію сім`ї загиблого військовослужбовця, за відповідями з Управління №1491/05/10 від 23 01. 2015 року, від 03.04.2015 року №11-49-1/10/10 - незаконними та необгрунтованими. Згідно ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Тому просить суд відновити та захисти її права. Крім того, згідно п.2 ст.21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, вимогою вирішити публічно-правовий спір. Внаслідок відмови Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у перерахуванні їй пенсії та переведення її з пенсії за віком на пенсію сім`ї загиблого військовослужбовця, їй було завдано моральної та матеріальної шкоди, яка полягає в тому, що вона безпідставно була позбавлена пенсії сім`ї загиблого військовослужбовця, внаслідок чого змушена прикладати додаткові зусилля для відновлення своїх прав, звернення за юридичною допомогою, написання заяв, складання скарг. Тому її незаконно позбавили матеріальної допомоги та права на пенсію сім`ї загиблого військовослужбовця, яка складає на сьогодні 2 352 грн., а замість неї вона отримує пенсію за віком, що складає 900 грн. Тобто вона втрачає щомісячно матеріальну допомогу на суму 1 452 грн., хоча пенсія та інші види соціальних виплат та допомоги є основним джерелом її існування. Також відповідач безпідставно зняв з неї щомісячну компенсацію сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, що призначається, згідно ст.52 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, чим завдав їй моральної та матеріальної шкоди, у зв`язку з чим вона вимушена захищати свої права у судовому порядку, збирати докази, що в свою чергу призвело до порушення звичайного режиму життя, непередбачених для її сім`ї матеріальних витрат на послуги юристів. Стаття 1167 Цивільного Кодексу України визначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи вищезазначене, відшкодування заподіяної їй моральної шкоди визначає в сумі 6 000 гривень. При встановленні розміру моральної шкоди вона виходила із звичаїв і практики судочинства. Тобто моральні страждання, пов`язані з тяганиною при розгляді звернень, специфічних особистих особливостей, складності ситуації в яку вона потрапила, ступеню вразливості, збільшеної реакції на стрес, у зв`язку з тим, що вона є вдовою померлого ОСОБА_2 , учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ЧАЕС, у зв`язку з чим має статус дружини померлого ветерана війни. Ця сума обумовлена глибиною її душевних та моральних страждань. Всі ці негативні прояви виникли на грунті її переживань, пов`язаних з необхідністю доказування своїх прав в суді та позбавленням її пенсії сім`ї загиблого військовослужбовця, необхідністю захищати свої права у судовому порядку, збирання доказів, що в свою чергу призвело до порушення звичайного режиму життя, непередбачених для її сім`ї матеріальних витрат на послуги юристів. Крім того, просить визнати нечинним рішення Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.04.2015 року, Управління Пенсійного Фонду в м.Нікополь та Нікопольського району Дніпропетровської області про відмову від 03.04.2015 року № 11-49-1/10/10 у перерахуванні їй пенсії та переведення її з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, яка призначається членам сімей військовослужбовців. Визнати за нею право на пенсію, відповідно до ст.37 ЗУ „Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести її з пенсії за віком та призначити пенсію у разі втрати годувальника, яка призначається членам сімей військовослужбовців, відповідно до ст.37 ЗУ „Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб. Зобов`язати Управління пенсійного фонду в м.Нікополь та Нікопольського району Дніпропетровської області зробити перерахунок її пенсії та сплатити недоотриману пенсію у разі втрати годувальника, яка призначається членам сімей військовослужбовців з дня подачі нею заяви, а саме з 15.01.2015 року до дня винесення рішення Нікопольським міськрайонним судом. Зобов`язати Управління пенсійного фонду в м.Нікополь та Нікопольського району Дніпропетровської області відновити їй щомісячну компенсацію за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст.52 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зробити перерахунок недоотриманої щомісячної компенсації та сплатити її з дня її припинення до дня винесення рішення Нікопольським міськрайонним судом. Відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 3 000 гривень, заподіяну їй незаконним рішенням Управління Пенсійного Фонду в м.Нікополь та Нікопольського району Дніпропетровської області щодо зняття з неї щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 3 000 гривень, заподіяну їй незаконним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області від 06.04.2015 року про відмову у перерахуванні їй пенсії та переведення її з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника, яка призначається членам сімей військовослужбовців.
В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити. В судовому засіданні пояснила, що нічого до позову додати не бажає. До військомату не зверталась. Вважає, що має право на пенсію по втраті годувальника - військовослужбовця, згідно ст.37 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб.
Представник відповідачів позовні вимоги не визнала і суду надала пояснення, згідно наданих нею заперечень, в яких посилається на те, що, відповідно до п.4 пп.5 Положення „Про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіки Крим, областях, міст Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління від 22.12.2014 року № 28-2, Головне управління Фонду, відповідно до покладених на нього завдань, здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби), які мають право на пенсію згідно із Законом України „Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Що стосується рішення управління від 03.04.2015 року, то таке рішення відсутнє в пенсійній справі, існує лише лист щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , яке надавалося в порядку звернення. Що стосується п.5 позовних вимог, де позивач просить відновити щомісячну компенсацію за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст.52 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок „Чорнобильської катастрофи, то повідомляють наступне. 22.05.2014 року позивачка надала заяву на призначення надбавки разом з посвідченням як члену сім`ї померлого ветерана війни. Згідно наданих документів їй призначено підвищення як члену сім`ї померлого ветерана війни в розмірі 25 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а виплату щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи припинено, згідно Постанови КМУ № 112 від 25.03.2014 року, якою передбачено, що особам, які одночасно мають право на отримання надбавки, додаткової пенсії, підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до Законів України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту тощо, таке підвищення з 24.04.2014 року провадиться за однією з підстав. Крім того, ОСОБА_1 при наданні заяви від 22.05.2014 року на призначення надбавки як члену сім`ї померлого ветерана війни ознайомлена про отримання одного виду надбавки, що відображено в заяві від 22.05.2014 року. Позовна заява ОСОБА_1 з позовними вимогами до управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області є необгрунтованою та незаконною, адже, відповідно до порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, згідно з Законом України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 N 3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію, згідно із Законом ( 2262-12 ), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення, відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі черезуповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України. Заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника подаються членами сім`ї померлого годувальника, якому на момент смерті не було призначено пенсію, до органів, що призначають пенсії, через уповноважені структурні підрозділи міністерств та інших органів. У такому самому порядку подаються заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника членами сім`ї померлого годувальника, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, а також у разі відсутності в органах, що призначають пенсії, пенсійної справи померлого годувальника. Якщо померлому годувальнику вже було призначено пенсію, заява про призначення пенсії у разі втрати годувальника подається до органу, що призначає пенсії. Тому просять суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до УПФУ в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області відмовити в повному обсязі.
Представник третьої особи - Дніпропетровського обласного військового комісаріату - в судове засідання не прибув, про розгляд справи був повідомлений належним чином неодноразово судовими повістками з поштовими повідомленням, про причини неявки до суду не повідомив, заперечень на позов не надав, жодної заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за своєї участі суду не надав. Справа слухалась у відсутність третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони,суддя приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , який був чоловіком позивачки ОСОБА_1 (а.с.19), приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 17.04.1989 року по 22.07.1989 року в період проходження спеціальних військових зборів по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.8-9, 11, 20-21, 23, 40-41, 43). Відповідно до довідки МСЕК (а.с.22), ОСОБА_2 з 29.12.1992 року встановлено І групу інвалідності безстроково за діагнозом: рак шлунку ст.ІV, кл.гр. ІV, ракова кахексія, інтоксикація. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.19). Відповідно до експертного висновку Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної ради від 29.04.1993 року, захворювання ОСОБА_2 повязано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.10). Відповідно до експертного висновку Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної ради від 10.06.1993 року, захворювання ОСОБА_2 , що призвело до смерті, повязано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.12). Відповідно до експертного висновку Донецької регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню звязку захворювань, інвалідності та смерті з діяннями іонізованого випромінювання та інших шкідливих наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 02.04.2014 року, захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_2 , повязано з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.13).

Позивачка звернулась до відповідачів з заявою про перевід її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) та перерахунок їй в звязку з цим пенсії (а.с.44, 66, 76-77). Згідно листів відповідачів (а.с.15, 72-75), у перерахунку позивачці відмовлено, оскільки, згідно документів пенсійної справи, її чоловік не був військовослужбовцем, а був лише військовозобовязаним.

Відповідно до ст.7 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, до інвалідів війни належать інваліди з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювань, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обовязків військової служби, повязаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчанням із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Згідно із ст.10 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, чинність цього Закону поширюється на ... сімї військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, які призивалися на збори військовозобовязаних Міністерства оборони, органів внутрішніх справ і державної безпеки колишнього Союзу РСР і загинули (померли) під час виконання завдань по охороні громадського порядку при надзвичайних ситуаціях, повязаних з антигромадськими проявами.

Відповідно до примітки до ст.10 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобовязані, призвані на військові збори, військовослужбовці жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань. Згідно витягу з протоколу № 11 засідання комісії з розгляду питань, повязаних з визначенням статусу осіб та права на пільги при управлінні праці та соціального захисту населення від 20.05.2014 року, ОСОБА_1 встановлено статус „члена сімї померлого ветерана війни, згідно п.1 ст.10 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та видано відповідне посвідчення (а.с.24-25).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач незаконно відмовив позивачці в призначенні та перерахунку пенсії по втраті годувальника військовослужбовця з підстав того, що ОСОБА_2 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період проходження спеціальних зборів, при цьому військовослужбовцем не являючись, оскільки за нормами вказаних законів такі особи прирівнюються до військовослужбовців.

Аналогічна правова позиція викладена й в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 20.05.2014 року у справі № К/9991/4251/12.

Згідно ст.37 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, пенсії в разі втрати годувальника, які призначаються членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, не можуть бути нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, відмовляючи у призначенні позивачу пенсії по втраті годувальника військовослужбовця та перерахунку пенсії як дружині військовослужбовця, померлого внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків ЧАЕС, відповідач порушив конституційні права позивача та обмежив її конституційні гарантії та соціальний захист, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Однак, в судовому засіданні було встановлено, що Рішення про відмову у перерахуванні ОСОБА_1 пенсії та переведення її з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, яка призначається членам сімей військовослужбовців, яке позивачка просить суд визнати нечинним, Головним управлінням пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не виносилось. В матеріалах справи міститься лише відповідь Управління пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі, надана позивачці в порядку звернення, від 03.04.2015 року за № 4-49-1/10/10 (а.с.73-75).

Тому в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Крім того, на думку суду, не підлягають задоволенню й позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відновлення їй щомісячної компенсації по втраті годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст.52 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ЧАЕС, оскільки законом передбачено застосування і виплату лише одного виду надбавки.

Крім того, судом не знайдено й достатніх доказів та підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди. Тому в позовних вимогах в цій частині суд також вважає за необхідне відмовити.

Відповідно до ст.94 КАС України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачені нею судові витрати в розмірі 73 грн. 10 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.6, 11, 69-71, 94, 159-163, 183-2 КАС України, Законом України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право на пенсію по втраті годувальника, відповідно до ст.37 ЗУ „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

Зобовязати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, що призначається членам сімей військовослужбовців, відповідно до ст.37 ЗУ „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , сплативши недоотриману пенсію по втраті годувальника з 15.01.2015 року.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал