Справа № 826/18223/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Петрика І.Й.
Суддів:Кучми А.Ю.,
Оксененка О.М.,
При секретарі:Приходько К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерстарч Україна» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерстарч Україна» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерстарч Україна» пред'явило позов до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з ухваленням нового рішення у справі з таких підстав.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 198, 202, п. 4 ч. 1ст. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у період з 18.03.2015 року по 24.03.2015 року ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві згідно норм пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, та на підставі наказу від 17.03.2015 року №446 і направлення від 18.03.2015 року №2091 проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Інтерстарч Україна» () з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ФГ «КУЦЕНКО» () за період з 01.09.2013 року по 31.10.2013 року, за результатами якої складений акт від 31.03.2015 року № 403/26-53-22-01-21/38307757 (надалі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1 п. 198.3 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 1028748 грн., у т.ч. за вересень 2013 року 303492 грн. та за жовтень 2013 на суму 755256 грн.; п. 138.1, п. 138.2, пп.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 977311 грн., в т.ч. за 2013 рік у сумі 977311 грн.

20.04.2015 року ДПІ у Дніпровському ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість у розмірі 1028748 грн. за основним платежем та 514374 грн. за штрафними (фінансовими санкціями (штрафами).

Вважаючи вищезазначене податкове повідомлення-рішення необґрунтованим, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із позовом до суду.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що обґрунтованість та законність прийняття податкового повідомлення-рішення відповідачем суду доведена, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів із таким висновком суду першої інстанції не погоджується із огляду на наступне.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України (далі - ПК) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Водночас витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не можуть підлягати включенню до складу витрат платника податків (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК).

Згідно з пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає зокрема у разі здійснення операцій з придбання товарів та послуг.

При цьому згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка, як встановлено п. 201.10 цієї ж статті є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із частини другої ст. 3 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством та на даних якого ґрунтується, зокрема, податкова звітність.

Частиною першою ст. 9 цього Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Частиною 2 визначено перелік обов'язкових реквізитів первинних документів: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, формування податкового кредиту з ПДВ обумовлено придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів і податкових накладних.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснює господарську діяльність у сфері виробництва крохмалів та крохмале- патокової продукції та її продажу, що відповідає статуту та видам економічної діяльності, відображеної у КВЕД та не заперечується відповідачем.

Як пояснив представник позивача, зазначена продукція виробляється підрядниками на давальницьких умовах з сировини ТОВ «Інтерстарч Україна», а саме - з зерна кукурудзи. В межах зазначеної діяльності позивач здійснює систематичну купівлю зерна кукурудзи, яке постачається на склади підрядника ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» () для подальшої переробки на давальницьких умовах. Значний обсяг зерна закуповується з вересня по листопад - в період збирання врожаю кукурудзи. Зерно висушується та зберігається до моменту переробки на складі ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат».

Як вбачається із матеріалів справи, між ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» та ТОВ «Інтерстарч Україна» укладено договір №ОСБ-000001 на давальницьку переробку зерна кукурудзи, згідно умов якого виконавець зобов'язується за завданнями замовника надати послугу з переробки давальницької сировини з метою отримання крохмалепатокової та іншої продукції з такої сировини.

04.10.2013 року між ТОВ «Інтерстарч Україна» та ФГ «КУЦЕНКО» укладено договір поставки №ІІ-3650, згідно умов якого продавець зобов'язується поставити і передати у власність покупцю сільськогосподарську продукцію, яка вироблена продавцем на власних або орендованих основних фондах, в асортименті, за ціною, якістю, у кількості та на умовах, узгоджених з покупцем і вказаних у даному договорі та додатках до даного договору, а покупець зобов'язується здійснити приймання та оплату товару.

Відповідно до п.1.2 даного договору продавець за свій рахунок здійснює поставку товару на склад ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, с. Дніпровське, вул. Островського, 11.

13.09.2013 р. між ТОВ «Інтерстарч Україна» та ФГ «КУЦЕНКО» укладено договір поставки №ІІ-3484, згідно умов якого продавець зобов'язується поставити і передати у власність покупцю сільськогосподарську продукцію, яка вироблена продавцем на власних або орендованих основних фондах, в асортименті, за ціною, якістю, у кількості та на умовах, узгоджених з покупцем і вказаних у даному договорі та додатках до даного договору, а покупець зобов'язується здійснити приймання та оплату товару. Продавець на свій рахунок здійснює поставку товару на склад ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, с. Дніпровське, вул. Островського, 11.

Аналогічні договори між ТОВ «Інтерстарч Україна» та ФГ «КУЦЕНКО» укладено 27.09.2013 р., 20.09.2013 р.

Протягом вересня-жовтня 2013р. ФГ «КУЦЕНКО» поставлено, а позивачем оприбутковано зерно кукурудзи загальною кількістю 6004,4 тонн та вартістю 6 172 493,31 грн., в т.ч. ПДВ 1 028 748,89 грн. Зазначені операції здійснені з оформленням належних первинних документів, в тому числі товарно-транспортних, видаткових та податкових накладних.

Згідно з умовами вказаних вище договорів поставки, ФГ «КУЦЕНКО» за власний рахунок здійснювало постачання зерна автомобільним транспортом. Зерно було доставлено на склад ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат», який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Верхньодніпровський район, с.Дніпровське, вул.. Островського, 11, що підтверджується договорами, товарно-транспортними накладними (ТТН) та актами приймання зерна кукурудзи (на переробку).

Приймання зерна за якістю здійснювалось на підставі аналізів виробничо-технічної лабораторії ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат», результати яких переносяться до актів приймання зерна, складених між ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» і ТОВ «Інтерстарч Україна». Достовірність даних, які містяться в Актах приймання зерна, підтверджується підписами відповідальних працівників ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» та позивача.

Представник ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» - Колодяжний В.І., який виступав у якості свідка у справі, на підтвердження реальності господарських операцій, у судовому засіданні надав журнали реєстрації зважування кукурудзи в зерні на автомобільних вагах та журнал реєстрації лабораторних аналізів при прийманні зерна, які підтверджують поставку зерна на склад ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат».

Як пояснив представник позивача, приймання зерна на склад ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» за кількістю здійснювалось після перевірки якісних показників зерна. Процес приймання зерна включає зважування автотранспорту з зерном (вага брутто), вивантаження зерна на складі, та зважування порожнього транспортного засобу (вага тари). Кількість прийнятого на склад зерна (вага нетто) визначалась як різниця між вагою брутто та вагою тари. Операції здійснюються штатними працівниками комбінату на його власному обладнанні.

Колегією суддів встановлено, що результати зважування зерна, що надходить автотранспортом, зафіксовано комбінатом на кожній товарно-транспортній накладній шляхом проставляння штампу та заповнення даних щодо власника прийнятого зерна, номеру автомобіля, результатів зважування.

Дані щодо фактичної ваги прийнятого зерна по кожному транспортному засобу (з зазначенням вантажовідправників) зазначено в актах приймання зерна, складених між позивачем і ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат».

Як вбачається із матеріалів справи, на кожну партію зерна, що надійшло від ФГ «КУЦЕНКО» протягом доби, між ФГ «КУЦЕНКО» і позивачем складались протоколи узгодження ціни, в яких на підставі результатів зважування та лабораторних аналізів здійснювався розрахунок вартості партії зерна за відповідну добу. На підтвердження факту передачі партії зерна позивачем надано видаткові накладні.

Колегією суддів встановлено, що від імені ТОВ «Інтерстарч Україна» протоколи узгодження ціни та видаткові накладні підписані ОСОБА_6, яка займає посаду економіста з матеріально-технічного забезпечення в бухгалтерії товариства та постійне місце роботи якої знаходиться на території ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат».

Згідно з умовами договорів поставки позивачем на підставі виставлених ФГ «КУЦЕНКО» рахунків-фактур повністю виконані грошові зобов'язання перед ФГ «КУЦЕНКО» по оплаті поставленого зерна кукурудзи, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Таким чином, щодо придбаного у ФГ «КУЦЕНКО» зерна здійснювались операції з приймання його для подальшої переробки, а саме - перевірка якості, зважування, приймання на зберігання. Зазначені операції здійснювались ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» з оформленням документів, зміст яких дозволяє однозначно ідентифікувати зерно як таке, що надійшло для ТОВ «Інтерстарч Україна» від ФГ «КУЦЕНКО».

Отже, на підтвердження виконання умов даних договорів позивачем надано копії платіжних доручень, актів прийому зерна кукурудзи, реєстрів накладних на прийняте зерно з визначенням якості за середньозваженою пробою, актів передачі зерна кукурудзи на переробку, товарно-транспортних, видаткових та податкових накладних.

З наведеного вище, а також з доданих до цього позову письмових доказів абсолютно чітко вбачається, що у TOB «Інтерстарч Україна» на момент перевірки були наявні та в ході перевірки були надані всі необхідні первинні документи, на підставі яких, позивачем задекларовано податковий кредит з податку на додану вартість (договори поставки, податкові накладні, видаткові, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, тощо). Складені контрагентом позивача - ФГ «КУЦЕНКО» податкові накладні відповідають вимогам законодавства України стосовно форми і порядку їх оформлення, що не заперечується матеріалами перевірки.

Колегією суддів встановлено, що ТОВ «Інтерстарч Україна» під час перевірки надало відповідачу в повному обсязі всі первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій по придбанню та оплаті зерна кукурудзи вологої у ФГ «КУЦЕНКО». Даний факт підтверджується власне спірними Актом перевірки.

Крім того, спірний Акт перевірки не містить претензій щодо правильності оформлення документів первинного бухгалтерського обліку з придбання та оплати зерна позивачем, і відповідач не ставить під сумнів правильність здійснення товариством розрахунку з податкового кредиту за первинними документами податкового і бухгалтерського обліку.

З урахуванням вищевикладеного, реальний характер господарських взаємовідносин між позивачем та ФГ «КУЦЕНКО» за господарськими зобов'язаннями за договорами поставки №ІІ-3484 від 13.09.13, №ІІ-3539 від 20.09.13, №ІІ-3601 від 27.09.13, №ІІ-3650 від 04.10.13 і №ІІ-3711 від 11.10.13 у вересні та жовтні 2013 р. та використання придбаного зерна у господарській діяльності позивача підтверджується документами первинного бухгалтерського обліку, оформленими в зв'язку із постачанням зерна; прийманням зерна для його подальшої переробки (Договір №2 про переробку давальницької сировини від 01.10.2012р., актами приймання зерна для подальшої переробки та ін.).

Відповідно до норм статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як вбачається із матеріалів справи, податкова декларація з податку на додану вартість за звітний (податковий) період вересень 2013 року була подана 20.10.2013р. (реєстр. №), а декларація за жовтень 2013р. - 20.11.2013р. (реєстр. №).

У зв'язку із самостійним виявленням помилок у поданих деклараціях за вересень та за жовтень 2013р. та згідно з положеннями п.50.1 статті 50 Податкового кодексу України позивачем 20.05.2014р. подані уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок за вересень 2013р. (реєстр. №) та уточнюючий розрахунок за жовтень 2013р. (реєстр. №).

Відповідно до уточнених показників податкових декларацій з ПДВ за вересень 2013р. та за жовтень 2013р. сума від'ємного значення, яка після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 24 декларації) дорівнювала: у вересні 2013р. - 63 424 320 грн.; у жовтні 2013р. - 7 024 225 грн.

Незважаючи на факт подачі ТОВ «Інтерстарч Україна» в травні 2014р. уточнюючих розрахунків, якими виправлені помилки, допущені при складанні податкових декларацій за вересень та жовтень 2013р., в спірному Акті перевірки висновок про заниження нарахованої суми податку на додану вартість робиться на основі декларацій з помилковими даними, тобто без урахування виправлень.

Отже, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем на підставі акту перевірки №403/26-53-22-01-21/38307757 від 31.03.2015р., в якому використані невірні дані щодо показників податкової звітності Позивача за вересень та жовтень 2013р. (таблиця на стор. 27 спірного Акту перевірки), а саме - в спірному Акті перевірки наведені дані податкової звітності позивача без урахування виправлення самостійно виявлених помилок.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем на основі помилкових даних податкової звітності ТОВ «Інтерстарч» зроблений розрахунок показників декларації за даними перевірки (таблиця на стор. 27 спірного Акту перевірки). Результатом розрахунку стало виникнення суми ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 1028748 грн., в т.ч. за вересень 2013 на суму 303492 грн. та за жовтень 2013 на суму 725256 грн.

Оскільки розрахунок здійснювався відповідачем на основі помилкових даних без урахування від'ємного значення, зазначений результат розрахунку є також помилковим.

Суми задекларованого позивачем від'ємного значення у звітних періодах вересень та жовтень 2013р. значно перевищують суму, яку відповідач вважає завищенням податкового кредиту. Відповідно, у разі застосуванні відповідачем для розрахунку вірних значень показників декларацій сума ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету (позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання звітного періоду та сумою податкового кредиту такого звітного періоду), за результатами перевірки не виникає.

Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення рішення прийняте всупереч фактичним обставинам та порушує положення статті 200 Податкового кодексу України.

Під час судового розгляду справи у суді першої інстанції, представником відповідача надані письмові пояснення (лист від 23.11.2015 №/9/26-52-10-02-15, а.с. - 131), в яких відповідачем визнаний факт помилки під час складання спірного Акту перевірки через неврахування відповідачем поданих позивачем уточнюючих розрахунків за вересень 2013 та жовтень 2013р.

Що стосується висновків податкового органу та суду першої інстанції про нереальність господарських операцій між позивачем та контрагентом з огляду на наявність Акту перевірки №77/04-83-22-02/34031293, колегія суддів зазначає наступне.

Обставини, на які посилається відповідач зроблені на підставі результатів перевірки, проведеної Криворізькою північною ОДПІ, та оформленої актом №77/04-83- 22-02/34031293 від 09.07.2014 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ФГ «КУЦЕНКО». В спірному Акті перевірки наведений витяг з акту №77/04-83- 22-02/34031293 від 09.07.2014, в якому наведені як фактичні обставини, встановлені Криворізькою північною ОДПІ під час перевірки, так і висновки Криворізької північної ОДПІ стосовно здійснення ФГ «КУЦЕНКО» господарської діяльності.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Колегія суддів зазначає, що в наведеному витязі з акту №77/04-83-22-02/34031293 відсутні жодні фактичні дані стосовно операцій між ФГ «КУЦЕНКО» і ТОВ «Інтерстарч Україна».

Наведені в спірному Акті перевірки фактичні дані щодо обставин діяльності ФГ «КУЦЕНКО» не містять інформації щодо предмету доказування, а саме - щодо виконання ФГ «КУЦЕНКО», який одержав кошти від позивача, свого обов'язку перед товариством.

Тому, докази відповідача щодо діяльності ФГ «КУЦЕНКО» не можуть вважатись належними у справі №826/18223/15. Доводи відповідача стосовно підстав визнання первинних документів позивача такими, що складені за відсутності реальних операцій з постачання зерна кукурудзи, ґрунтуються не на фактичних даних, що підтверджують відсутність операцій з постачання зерна та фактичне виконання іншого обов'язку, а на судженнях Криворізької північної ОДПІ.

Таким чином, представлені відповідачем докази не містять інформацію стосовно предмету доказування, а тому не є належними. Крім того, оцінка Криворізької північної ОДПІ встановлених окремих обставин діяльності ФГ «КУЦЕНКО» не є належним доказом нереальності господарських операцій між позивачем та господарством, а вирок відносно контрагента ФГ «Куценко» відсутній.

Крім цього, в силу закону отримання податковим органом акту перевірки чи довідки зустрічної звірки, у яких викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення у звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку із самостійного встановлення та доведення факту вчинення платником податків порушення закону. Акт перевірки контрагента не має преюдиціального значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності

Аналогічна позиція викладена в Ухвалі ВАСУ від 30.01.2014 у справі № К/800/29212/13.

Колегія суддів зазначає, що лише достовірне встановлення в ході судового розгляду на підставі належних доказів факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальника чи сприяння ухиленню постачальником товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 18.09.2013р. №К/800/12057/13 (справа №1570/1330/2012).

Згідно пунктів 36.1, 36.5 статті 36, пункту 38.1 статті 38, пункту 44.1 статті 44, пункту 47.1 статті 47, пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України, обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов'язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку. Тобто, платник податку несе самостійну відповідальність за порушення ним правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, в тому числі і на його контрагентів.

Отже, формування суб'єктом господарювання податкового кредиту та валових витрат не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальності та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Тому, в разі не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій платника податків та його постачальника для одержання платником незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Також необхідно зазначити, що і практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007р. у справі «І'нтерсплав проти України»).

З огляду на вищезазначене, враховуючи, що акт Криворізьської північної ОДПІ №77/04-83-22-02/34031293 від 09.07.2014, не містить даних щодо обставин взаємовідносин між ФГ «КУЦЕНКО» і ТОВ «Інтерстарч Україна», а позивачем надані належні та допустимі докази, які підтверджують як фактичні обставини отримання зерна кукурудзи від ФГ «КУЦЕНКО», так і обставини використання зерна у власній господарській діяльності, колегія суддів приходить до висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення рішення.

Колегія суддів також зазначає, що відповідачем не надано судового рішення, яке б набрало законної сили, прийнятого в порядку ст. 551 Господарського кодексу України щодо встановлення підробної реєстрації контрагентів, втрачених документів або реєстрацію на осіб, які не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження, а також не наданого судового рішення в порядку ст. 234 Цивільного кодексу України щодо фіктивності правочинів між позивачем та його контрагентами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів, наявних у матеріалах справи, які доводять товарність та реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що операції позивача з контрагентом здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню є помилковим.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, тому вбачаються підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерстарч Україна» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерстарч Україна» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 20 квітня 2015 року № .

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Кучма А.Ю.

Оксененко О.М.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Оксененко О.М.

Кучма А.Ю.