Справа № 2а-5842/10/2570
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2011-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-5842/10/2570 Головуючий у 1-й інстанції: Падій В.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"09" лютого 2011 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Романчук О.М., Троян Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.12.2010 року у справі за його позовом до Департаменту фінансового забезпечення і бухгалтерського обліку Міністерства внутрішніх справ України про визнання рішення незаконним, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту фінансового забезпечення і бухгалтерського обліку МВС України про визнання незаконним рішення від 04.11.2010 року щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.12.2010 року провадження по справі закрито, в звязку з неналежністю розгляду даного спору в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просять скасувати незаконну, на його думку, ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до того ж суду для продовження розгляду. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, незаконність, необґрунтованість та необєктивність оскаржуваного рішення, що є підставою для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач своїм листом від 04.11.2010 року повідомив позивача, що розяснення з приводу виплати останньому одноразової грошової допомоги були надані в листі Департаменту від 05.02.2010 року № 15/2-Б-9. Саме лист від 04.11.2010 року розцінений позивачем як рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ та оскаржений в порядку адміністративного судочинства до суду.

Чернігівський окружний адміністративний суд в своєму рішенні прийшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження по справі, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку КАС України.

Апеляційна інстанція повністю погоджується з доводами суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Виходячи з положень ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах (п. 6 ч.1 ст. 3 КАС України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Враховуючи положення законодавства, під актом державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень КАСУ необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти - рішення, дію яких поширено на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо цього кола осіб.

Правові акти індивідуальної дії - рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації, за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Усі рішення суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

В свою чергу, лист лише фіксує певні обставини та не є остаточним документом, зобов'язуючим до вчинення будь-яких дій. Отже, лист, не породжує певних правових наслідків, його висновки не мають обов'язкового характеру для позивача.

Якщо виходити з положень правознавства, то листи не можна визначити як документи, які містять норми права загальної або індивідуальної дії. Вони не можуть створювати нових правових норм, доповнювати чи змінювати чинне законодавство та не мають обов'язкового характеру для суб'єкта по відношенню, до якого вони винесенні.

Тобто, вищезазначений лист не має обов'язкового характеру і не набуває статусу рішення в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, внаслідок чого не може бути оскаржений в адміністративному суді в порядку адміністративного судочинства.

Що стосується посилань апелянта на неправомірність нерозяснення судом першої інстанції, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 157 КАС України, до юрисдикції якого суду належить вирішення даного спору, то апеляційна інстанція знаходить з необхідне розяснити, що листи взагалі не підлягають оскарженню в судовому порядку.

Проте, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивач в порядку адміністративного судочинства може звернутись до Департаменту фінансового забезпечення і бухгалтерського обліку Міністерства внутрішніх справ України для захисту своїх прав та інтересів з вимогою прийняти рішення по його питанню, яке може бути оскаржено. В разі не вчинення державним органом жодних дій в цьому напрямку, позивач має право звернутися до адміністративного суду з позовом про визнання такої бездіяльності протиправною та зобовязання виплатити допомогу.

Отже, судова колегія приходить до висновку, що дану справу по існуючим позовним вимогам не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, в звязку з чим ухвалу суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 195, 196, 198, 200, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.12.2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 09.02.2011 року.