Справа № 803/102/16
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2016-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 року м. ЛуцькСправа № 803/102/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - cудді Смокович В.І.,

суддів Денисюка Р.С., Костюкевича С.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій Генерального штабу Збройних Сил України щодо розгляду звернень від 19 вересня 2015 року, 10 листопада 2015 року та 11 листопада 2015 року та зобов`язання належним чином розглянути звернення від 19 вересня 2015 року, 10 листопада 2015 року; визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо нерозгляду звернення від 11 листопада 2015 року та зобов`язання розглянути звернення від 11 листопада 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 вересня 2015 року позивач підготував звернення до Міністерства оборони України (відповідач 1), в якому просив: вжити заходів щодо реєстрації рапорту від 05 серпня 2015 року про зміну військової служби та організувати його розгляд, про результати якого повідомити у встановлені законом строки та спосіб; вирішити питання про проведення службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 за не реєстрацію рапорту від 05 серпня 2015 року та т.в.о. начальника управління оборонного планування штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України Сиромятнікова. О.В. за неналежний розгляд звернення позивача від 12 серпня 2015 року та невжиття заходів дисциплінарного характеру щодо військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 , що призвело з боку останнього до не реєстрації рапорту та побиття заявника за подання рапорту 21 серпня 2015 року; вирішити питання про прийняття позивача на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу в порядку переатестації з моменту порушення його прав, а саме з 29 травня 2014 року. До заяви було додано рапорт.

В подальшому 11 листопада 2015 року позивач подав скаргу Міністру Оборони України у якій просив вирішити питання про поновлення його прав на військове офіцерське звання з моменту їх порушення, а саме присвоїти позивачу військове офіцерське звання з 29 травня 2014 року у відповідності до чинного законодавства та у разі незадоволення вимоги надати інформацію про нормативно-правовий акт, який регламентує спосіб прийняття на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу та ідентифікаційні дані військових частин, до яких позивач може звернутися за реалізацією своєї мети щодо військового офіцерства. Надати належним чином завірені копії матеріалів, по яким давалася відповідь від 27 серпня 2015 року за вих. № 116/2/2/15355 за підписом т.в.о. начальника управління оборонного планування штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України Сиромятнікова О.В. Крім того, вирішити питання про притягнення до юридичної відповідальності начальника Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних сил України генерал-лейтенанта Воронченка І.О. (а. с. 20-22). Відповіді від суб`єкта владних повноважень Міністерства Оборони України, позивач не отримував, тому вважає таку бездіяльність відповідача - 1, яка проявилася у не розгляді звернення від 11 листопада 2015 року протиправною та просить суд зобов`язати належним чином його розглянути.

Разом з тим, позивач зазначає, що 30 жовтня 2015 року (датований 12 жовтня 2015 року) за вих. № 321/К/8347 отримав лист за підписом начальника Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних сил України генерал-лейтенанта Воронченка І.О., з якого слідувало, що це відповідь на звернення позивача до Міністерства Оборони України. Вкрай незадоволений такою відповіддю 10 листопада 2015 року ОСОБА_1 подав звернення до Генерального штабу Збройних Сил України (відповідач 2), у якому просить надати інформаційні дані військових частин (установ), до яких міг звернутись для отримання військового офіцерського звання. Також просив зазначити конкретну норму (абзац, пункт, частина, стаття) нормативно-правового акту, чинного наразі, яким регламентувався зазначений порядок; надати належним чином завірені копії матеріалів його звернення, на яке давалась відповідь листом від 12 жовтня 2015 року. Крім того, 11 листопада 2015 року подав скаргу на дії генерал-лейтенанта ОСОБА_3 . Відповідь на звернення отримав 28 грудня 2015 року за вих.№321/К/9614 від 01 грудня 2015 року за підписом т.в.о. начальника Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України полковника Думенко М.П., яка, на думку позивача, була недостовірною (хибною) і не повною та суперечила відповіді, яка надавалася листом від 27 серпня 2015 року вих. № 116/2/2/15355 за підписом т.в.о. начальника управління оборонного планування штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України Сиромятнікова О.В. Відповідно на скаргу також була надана відповідь від 16 грудня 2015 року вих. № 316/1/380 за підписом т.в.о. начальника Відділу правового забезпечення Генерального штабу Збройних Сил України начальника юридичної служби Збройних Сил України полковника юстиції Кушніра В.М. З огляду на дану відповідь убачається, що відповідач -2 не мав повноважень розглядати дану скаргу оскільки оскаржувались його дії, підписана керівником структурного підрозділу, який повноважень щодо цього не мав, не надана інформація про те, на яке звернення була надана відповідь, оформлена листом від 30 жовтня 2015 року вих. № 321/К/8347. За таких обставин просить визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень - Генерального штабу Збройних Сил України по розгляду звернень від 19 вересня 2015 року, 10 листопада 2015 року, скарги від 11 листопада 2015 року та належним чином розглянути звернення ОСОБА_1 від 19 вересня 2015 року та 10 листопада 2015 року (а. с. 15-зворот а. с. 23).

У судовому засіданні 02 березня 2015 року ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги в повному об`ємі та просив суд їх задовольнити.

В судове засідання 04 березня 2016 року позивач не прибув, однак у заяві від 02 березня 2016 року просить суд розглядати справу за його відсутності (а. с. 78).

Відповідач 1, в письмових запереченнях від 23 лютого 2016 року та додаткових запереченнях від 02 березня 2016 року , проти задоволення позову заперечив з тих підстав, що відповідь на скаргу ОСОБА_1 від 11 листопада 2015 року була розглянута за дорученням Міністерства оборони України і надана за підписом Тимчасово виконуючим обов`язки начальника Відділу правового забезпечення Генерального штабу Збройних Сил України начальника юридичної служби, до компетенції якого входить розв`язання порушених у скарзі питань і право ставити підпис яким надано відповідним керівником органу військового управління - Начальником Генерального штабу Збройних Сил України, від 16 грудня 2015 року за вихідним № 316/1/380. В зазначеній відповіді скаржника повідомлялось про результати розгляду скарги по питаннях щодо поновлення його прав та присвоєння ОСОБА_4 військового офіцерського звання з посиланням на нормативно-правові акти (закони, положення, інструкції і накази Міністра оборони України) а також по питанню притягнення до відповідальності начальника Головного управління персоналу Генерального штабу ЗС України генерал-лейтенанта ОСОБА_3 за порушення порядку розгляду звернень громадян.

Разом з тим, 12 листопада 20015 року під час особистого прийому громадян керівництвом Міністерства оборони України, який проводив заступник Міністра оборони України - керівник апарату генерал-лейтенант ОСОБА_5 , згідно Протоколу особистого прийому громадян від 12 листопада 2015 року затвердженого 13 листопада 2015 року, було заслухано солдата ОСОБА_1 щодо присвоєння йому звання офіцера Збройних Сил України. Після заслуховування та доповіді посадових осіб по суті питання було прийнято рішення: «Ретельно вивчити обставини та провести повторну перевірку фактів, викладених заявником і в термін до 24 листопада 2015 року доповісти керівнику апарату та проінформувати заявника. Рішення щодо переатестації та можливості призначення ОСОБА_1 на офіцерську посаду прийняти після прийняття рішення Волинським окружним адміністративним судом».

Відповідно до Закону України «Про звернення громадян» рішення заступника Міністра оборони України - керівник апарату генерал-лейтенант Дублян О.В. надіслано листом від 13 листопада 2015 року № 266/1003 до посадових осіб до повноважень яких належить розгляд даного питання.

23 листопада 2015 року за № 116/9/21450 на ім`я заступника Міністра оборони України - керівника апарату генерал-лейтенанта Дублян О.В. надійшла доповідь т.в.о. начальника штабу-першого заступника командувача Сухопутних військ генерал-майора ОСОБА_6 щодо перевірки фактів і переатестації та можливості призначення ОСОБА_1 на офіцерську посаду, якою було встановлено, що на момент прийняття на військову службу солдата ОСОБА_1 законодавство не містило обов`язкової норми щодо присвоєння військовозобов`язаним, які мають спеціальні звання або класні чини, в разі їх прийняття на військову службу в ЗСУ, військових звань в порядку переатестації. Відповідно до резолюції по доповіді за № 116/9/21450 від 23 листопада 2015 року «З пропозиціями згоден» заступник Міністра оборони України - керівник апарату генерал-лейтенант ОСОБА_5 .

Відтак, вважає, що керівництвом повністю дотримано порядок розгляду звернень та особистого прийому позивача, що підтверджується відповідями, протоколами та рішеннями посадових осіб (а. с. 42-45).

Крім того, в додаткових запереченнях, відповідач зазначає, що самим позивачем не дотримано статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України оскільки, будучи водієм відділення забезпечення Ківерцівського РВК не підписавши рапорт від 05 серпня 2015 року у свого безпосереднього начальника подав зазначений рапорт на підпис військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 , а в подальшому не до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , а після до Командувача військами оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а одразу до Командувача Сухопутними військами ЗСУ та Міністра оборони України (а. с. 62-64).

З урахуванням наданих заперечень та додаткових письмових доказів просить у задоволенні позовних вимог до Міністерства Оборони України відмовити. У судове засідання представник відповідача-1 не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а. с. 76).

Відповідач-2, Генеральний штаб Збройних Сил України, у своїх письмових запереченнях просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову з огляду на наступне.

Відповідно до статті1 Закону України «Про звернення громадян», військовослужбовці мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

Із звернень ОСОБА_1 вбачається, що останній в своїх заявах (скаргах) від 19 вересня 2015 року, 10 листопада 2015 року та 11 листопада 2015 року звертається саме із службової діяльності, а тому такі звернення мають бути розглянуті в порядку визначеному розділом V Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Відповідно до статті 118 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання і з приводу їх вжито необхідних заходів або дано вичерпні відповіді.

Вважає, що при розгляді звернень позивача, посадовими особами Генерального штабу Збройних Сил України, в межах наданих повноважень, було розглянуто всі порушені в них питання і з приводу яких вжито необхідних заходів та дано вичерпні відповіді (а. с.69-70).

Представник Генерального штабу Збройних сил України в судове засідання 04 березня 2016 року не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи (а.с.77).

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно із частиною четвертою статті 128 цього ж Кодексу у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як передбачено частиною першою статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, оскільки в судове засідання позивач та представники відповідача не прибули (при цьому, позивачем була подана заява про розгляд справи за його відсутності), що не перешкоджає судовому розгляду, а дану справу можливо розглянути і вирішити на основі наявних матеріалів, враховуючи подані письмові заперечення відповідача 1 та 2, а тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Заслухавши пояснення позивача у судовому засіданні 02 березня 2016 року, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Частина перша статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, 19 вересня 2015 року позивач підготовив скаргу (заява2) до Міністра оборони України, в якій просив: вжити заходів щодо реєстрації рапорту від 05 серпня 2015 року про зміну військової служби та організувати його розгляд, про результати якого повідомити у встановлені законом строки та спосіб; вирішити питання про проведення службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 за не реєстрацію рапорту від 05 серпня 2015 року та т.в.о. начальника управління оборонного планування штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України Сиромятнікова О.В. за неналежний розгляд звернення ОСОБА_1 від 12 серпня 2015 року та невжиття заходів дисциплінарного характеру щодо військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 , що призвело з боку останнього до не реєстрації рапорту та побиття військовослужбовця за подання рапорту 21 серпня 2015 року; вирішити питання про прийняття позивача на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу в порядку переатестації з моменту порушення його прав, а саме з 29 травня 2014 року. До заяви було додано рапорт (а.с.10-11).

Як убачається з матеріалів справи 30 жовтня 2015 року (датована 12 жовтня 2015 року) за вихідним № 321/К/8347 Генеральним штабом Збройних Сил України надана відповідь (лист2) за підписом начальника Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних сил України генерал-лейтенанта Воронченка І.О. (особа2), з якої слідувало, що це відповідь на звернення позивача до Міністерства Оборони України. (а. с. 15).

Отримавши відповідь, яка не задоволила позивача, 10 листопада 2015 року солдат ОСОБА_1 подав звернення до Генерального штабу Збройних Сил України (заява3), зокрема до генерал-лейтенанта ОСОБА_3 у якому просив надати інформаційні дані військових частин (установ), до яких міг звернутись для отримання військового офіцерського звання; зазначити конкретну норму (абзац, пункт, частина, стаття) нормативно-правового акту, чинного наразі, яким регламентувався зазначений порядок; надати належним чином завірені копії матеріалів його звернення, на яке давалась відповідь листом від 12 жовтня 2015 року. Проте повної відповіді відповідач-2 не надав (відсутня інформація щодо конкретної норми нормативно-правого акту, який регламентує спосіб отримання офіцерського військового звання, неповно описано спосіб набуття військового офіцерського звання (а. с.16-19).

Одночасно 11 листопада 2015 року подав скаргу (заява4) до Міністра оборони України, у якій просив вирішити питання про поновлення його прав на військове офіцерське звання з моменту їх порушення, а саме присвоєння військового офіцерського звання з 29 травня 2014 року у відповідності до чинного законодавства; за порушення порядку розгляду звернень громадян вирішити питання про притягнення до юридичної відповідальності начальника Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України генерал-лейтенанта ОСОБА_3 ; у разі незадоволення вимог пункту 1 цієї скарги, надати інформацію про нормативно-правовий акт, який регламентує спосіб прийняття на військову службу за контрактом осіб, офіцерського складу та ідентифікаційні дані військових частин, до яких позивач може звернутись за реалізацією своєї мети щодо військового офіцерства; надати належним чином завірені копії матеріалів, по яким давалась відповідь (а.с.20-22).

Матеріалами справи підтверджується, що зазначена скарга розглянута в межах компетенції, у Відділі правового забезпечення Генерального штабу Збройних Сил України, надана відповідь за підписом Тимчасово виконуючим обов`язки начальника Відділу правового забезпечення Генерального штабу Збройних Сил України начальником юридичної служби Збройних Сил полковником юстиції Кушніром М.В. (а.с. 23).

Позивач звертає увагу суду, що відповідачу-1, Міністерству Оборони України, направлялися звернення оформлені заявою від 19 вересня 2015 року (заява2) та скарга від 11 листопада 2015 року (заява4). На жодне із звернень відповідач-1 не відповів та не повідомив позивача про направлення будь-якого із цих звернень за належністю. Зазначає, що скарга від 11 листопада 2015 року доручена для розгляду Генеральному штабу Збройних Сил України, дії якого оскаржуються. Така діяльність є забороненою чинним законодавством.

Разом з тим, дії відповідача -2 по розгляду звернення (скарги) від 19 вересня 2015 року є протиправними оскільки відповідь на питання, викладені у скарзі, містить неповну висвітлену інформацію, питання відносно проведення службового розслідування військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 з приводу не реєстрації рапорту не вирішувалося, вимога позивача по реєстрації поданого рапорту взагалі не піддавалася дослідженню. Дана скарга була адресована Міністру оборони України і жодних повідомлень, щодо направлення за належністю даної скарги саме до Генерального штабу Збройних Сил України, солдат ОСОБА_1 не отримував(а.с.15).

Відповідь на звернення позивача від 10 листопада 2015 року до генерал-лейтенанта ОСОБА_3 є протиправною з огляду на те, що запитувана інформація у зверненні була надана не в повній мірі, зокрема не надана інформація про те, на яке звернення була надана відповідь від 30 жовтня 2015 року (датована 12 жовтня 2015 року); ідентифікаційна інформація щодо військових частин (органів), через які позивач міг реалізувати своє право на військове офіцерське звання не надана (а.с.19).

Окрім того, скарга ОСОБА_1 на дії посадових осіб Генерального штабу Збройних Сил України скерована Міністру оборони України розглянута також з порушеннями оскільки відповідач-2 не мав повноважень розглядати скаргу на дії, що оскаржувалися. Даний лист підписаний керівником структурного підрозділу, який повноважень щодо цього не мав. Крім того, посилатися на рішення (постанову) Волинського окружного адміністративного суду є не зовсім правомірно оскільки дане рішення не набрало законної сили. На думку суду, така відповідь є неналежною та в повній мірі не зрозумілою, а відтак, протиправною.

Позивач, вважаючи, що Міноборони не розглянуто по суті його звернення від 19 вересня 2015 року та від 11 листопада 2015 року, а посадові особи Генерального штабу Збройних Сил України надали недостовірну, неповну та неточну інформацію на звернення чим здійснили протиправну діяльність звернувся до суду з зазначеним позовом для захисту своїх прав, де просив зобов`язати розглянути їх належним чином.

Стаття 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

При поданні адміністративного позову позивач керувався статтею 40 Конституції України якою встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина перша статті 3 Закону України «Про звернення громадян»).

Так поняття скарги закріплено в частині четвертій статті 3 зазначеного Закону, де вказується, що скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

До рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:

порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);

створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;

незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності (стаття 4 Закону України «Про звернення громадян»).

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Частиною першою статті 16 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Статтею 19 Закону України Про звернення громадян встановлено, що у разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не відміняє вимоги частини дев`ятої цієї статті.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, іншими законами та нормативно-правовими актами.

Згідно із пунктом 14 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Наказом Міністерства оборони України від 03.12.2005 №722, зареєстрованим в Міністерство юстиції України 16.12.2005 за № 1512/11792, затверджено Інструкцію про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, яка встановлює порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, у командуваннях видів Збройних Сил України, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України (далі органи військового управління) та визначає порядок контролю за його дотриманням.

Згідно із пунктом 1.4 даної Інструкції, у роботі з письмовими та усними зверненнями громадян потрібно забезпечувати кваліфікований, неупереджений, об`єктивний і своєчасний розгляд звернень громадян з метою оперативного розв`язання порушених у них питань, задоволення законних вимог заявників, реального поновлення порушених конституційних прав та запобігання надалі таким порушенням.

Згідно із пунктами 2.6 та 2.8 Інструкції усі звернення, що надійшли поштою або з особистого приймання, повинні прийматися, попередньо розглядатися та централізовано реєструватися в день їх надходження на реєстраційно-контрольних картках (додаток 1), придатних для обробки на персональних комп`ютерах або в журналі реєстрації звернень громадян, зразок якого встановлений додатком 4 до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Конверти, у яких надійшли звернення, зберігаються і додаються до документів у разі, якщо лише за конвертом можна встановити адресу відправника, час відправлення та одержання документа або якщо у конверті відсутні окремі документи чи встановлено невідповідність номерів документів номерам на конверті.

Відповідно до пункту 3.2 Інструкції, рішення, які приймаються за зверненнями, мають бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах чинного законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне й правильне рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою негайно вжити заходів щодо поновлення порушених прав громадян.

Пунктом 3.3 Інструкції вказано, що після первинного розгляду звернень громадян керівниками органів військового управління працівник підрозділу документального забезпечення (секретаріату, канцелярії):

уносить до журналу реєстрації пропозицій, заяв і скарг громадян або реєстраційно-контрольної картки персонального комп`ютера резолюцію керівництва та встановлені терміни виконання доручень за зверненнями громадян;

здійснює відправку звернень за належністю та відповідей - їх авторам;

забезпечує оперативне доведення звернень громадян до виконавців.

Звернення громадян, одержані органом військового управління для виконання, в обов`язковому порядку обліковуються в журналі обліку звернень цього органу військового управління або заводиться реєстраційно-контрольна картка.

При цьому, пунктом 3.5 Інструкції встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Тобто, в межах розгляду даної адміністративної справи суду необхідно надати оцінку діям (бездіяльності) відповідача-1 та 2 під час розгляду звернень, скарг позивача на відповідність їх нормам Закону України «Про звернення громадян», Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 03.12.2005 року №722, в частині своєчасності їх вчинення та повноти виконання.

Так, із звернень ОСОБА_1 вбачається, що в своїх зверненнях від 19 вересня 2015 року, 10 листопада 2015 року та 11 листопада 2015 року звертається із скаргами на дії посадових осіб, притягнення їх адміністративної відповідальності, а тому такі звернення повинні розглядатись в порядку визначеному розділом V Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Крім того, якщо питання, викладені в зверненні не входили до компетенції Генерального штабу Збройних Сил України, відповідачу слід було відповідно до вимог частини третьої статті 7 Закону України «Про звернення громадян», статті 117 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, у строк не більше п`яти днів переслати звернення за належністю відповідній посадовій особі чи органу, про що сповістити військовослужбовця.

Відповідно до пункту 118 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання і з приводу їх вжито необхідних заходів або дано вичерпні відповіді.

Таким чином, судом встановлено недотримання відповідачами порядку Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зокрема, не розглянуто всі поставлені питання в зверненнях (скаргах) ОСОБА_1 , не вжито потрібних заходів щодо їх виконання.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, судом підтвердилися обставини щодо порушення відповідачами прав, свобод та інтересів позивача, а відповідачами-1 та 2 не в повній мірі надано суду належних письмових доказів на підтвердження правомірності своїх дій та бездіяльності.

Таким чином, з урахуванням наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що відповідач-1 та 2 звернення військовослужбовця ОСОБА_1 від 19 вересня 2015 року, 10 листопада 2015 та 11 листопада 2015 належним чином не розглянув та не вжив відповідних заходів для належного їх розгляду, з огляду на що дії Генерального штабу Збройних Сил України та бездіяльність Міністерства оборони України слід визнати протиправними та зобов`язати вчинити дії шляхом належного розгляду звернення від 19 вересня 2015 року, 10 листопада 2015 та 11 листопада 2015.

Відповідно до частини другої статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов`язання відповідача вчинити певні дії. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки суд дійшов висновку, що звернення (скарги) військовослужбовця ОСОБА_1 належним чином не розглянуто, у зв`язку з чим дії та бездіяльність відповідача-1,2 визнані протиправними, тому такі звернення підлягають повторному розгляду.

Виходячи із наданих суду частиною другою статті 162 КАС України повноважень, позовні вимоги про зобов`язання відповідача 1та 2 вчинити дії належним чином розглянути вказані звернення, а в разі, якщо порушене питання або вимога виходить за межі його компетенції, направити звернення за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомити ОСОБА_1 , підлягають до задоволення шляхом прийняття постанови про зобов`язання Генерального штабу Збройних Сил України та Міністерства оборони України повторно, у встановленому законодавством порядку, розглянути звернення позивача від 19 вересня 2015 рок, 10 листопада 2015 року та 11 листопада 2015 року. Прийняття постанови саме в такій редакції буде гарантувати дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача, оскільки на відповідачів, з урахуванням висновків, викладених у цій постанові, буде покладено обов`язок повторно розглянути зазначені вище звернення ОСОБА_1 з суворим дотриманням вимог Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України».

Керуючись статтями 11, 17, 71, частиною шостою статті 128, статтями 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України», Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 03 грудня 2005 року № 722, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України по не розгляду звернення ОСОБА_1 від 11 листопада 2015 року.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути звернення ОСОБА_1 від 11 листопада 2015 року.

Визнати протиправними дії Генерального штабу Збройних Сил України по розгляду звернень ОСОБА_1 від 19 вересня 2015 року, 10 листопада 2015 року та 11 листопада 2015 року.

Зобов`язати Генеральний штаб Збройних Сил України повторно, у встановленому законодавством порядку, розглянути звернення ОСОБА_1 від 19 вересня 2015 року та 10 листопада 2015 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий, суддя В.І. Смокович

Судді Р.С. Денисюк

С.Ф. Костюкевич