Справа № 753/24396/15-а
Суддя: Леонтюк Л. К.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/174/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ДРАГА О.А.

сторін:

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 доУПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ в ДАРНИЦЬКОМУ РАЙОНІ м. КИЄВА про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії, суд

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Пенсійного фонду України в Дарницькому районі міста Києва про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії в обгрунутування своїх позовних вимог посилається на те, що 14грудня 2010року відповідно до ст. 50-1Закону України «Про прокуратуру» управлінням Пенсійного фонду України в Дарницькому районі міста Києва їй призначена пенсія за вислугою років, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

30 березня 2015року вона була звільнена з роботи в органах прокуратури України (з посади старшого прокурора відділу Генеральної прокуратури України) згідно наказу Генерального прокурора України № 464ц від 23.03.2015року у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років.

03 грудня 2015року вона звернулася в управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва (де перебуває на обліку за місцем проживання) із заявою про перерахунок раніше призначеної їй пенсії відповідно до ч. 1 ст. 50-1Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 5 листопада 1991року в розмірі та відсотках відповідно до ч. 13 ст.50-1Закону України «Про прокуратуру» від суми місячної заробітної плати, розмір якої визначено у довідці Генеральної прокуратури України № 18-91зпвід 02грудня 2015року, долученої до моєї заяви.

07 грудня 2015року рішенням начальника управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва їй було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 5 листопада 1991 року.

Вважає дії управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва про відмову в перерахунку мені пенсії на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного 12 забезпечення» від 02.03.2015року за № 213-VIIIнезаконними і такими, що порушують її конституційні, соціальні права на пенсійне забезпечення, оскільки на даний час пенсія, яку вона отримує є єдиним джерелом її доходу. Неправомірна відмова управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва у перерахунку розміру пенсії суттєво погіршує її матеріальне становище та призводить до непередбачених фінансових витрат на захист та відновлення її порушених прав.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.03.2016 р. позов ОСОБА_2 в частині вимог за період з 03 грудня 2014 року по 03 грудня 2015 року залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про те, через загальну канцелярію за вх. № 3477 від 22 січня 2016 року подала до суду письмові заперечення, в яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог та провести розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши письмові заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи у їх сукупності, приходить до висновку про овне задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Як слідує із матеріалів справи та встановлено судом, що позивачка перебуває на обліку в управлінні ПФУ в дарницькому районі м. Києва, є пенсіонером органів прокуратури та з 14 грудня 2010 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України " Про прокуратуру". Стаж роботи позивачки становить 32 роки 5 місяців 16 днів, станом на 01.01. 2016 року розмір пенсії становить 9 394, 63 гривні.

Відповідно до ч. І ст. 50-1Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІпрокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 90 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно із ч. 2 статті 50-1Закону України «Про прокуратуру» розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

У відповідності до ч. ІЗ ст.50-1Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Частина 17 статті 50-1Закону України «Про прокуратуру» передбачає перерахунок пенсій для прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Так, станом на 14.12.2010порядок перерахунку пенсій визначався частинами 12, 17, 18 ст. 50-1Закону України «Про прокуратуру» (1991року) визначали наступне: «Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком». «Призначені працівникам прокуратури пенсії переховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. Положення цієїстатті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цієюстаттею». Отже положення Законодавства України, в редакції, що діяла на час виникнення права на пенсію, так і на час виникнення у позивача права на перерахунок пенсії, гарантував право на одержання пенсії, виходячи з розміру одержуваних доходів на час звільнення.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, згідно статей 22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру»), є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював позицію, згідно з якою Конституція України виділяє певні категорії громадян України, котрі потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них. зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони. Державного департаменту з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999року № 8-рп/99у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002року № 5-рп/2002у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієїкатегорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно- правових, економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієїкатегорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи з викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічну правову позицію висловив і Верховний Суд України у постановах від 10 грудня 2013року (справа №21-348а13)та 17грудня 2013року (справа №21-445а13).

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За таких обставин, застосоване стосовно позивачки ОСОБА_2 управлінням Пенсійного фонду в Дарницькому районі м. Києва положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015року за №-213-VIII,погіршує її права, а тому суперечить Конституції України.

Більше того, внесені до Закону України «Про прокуратуру» зміни, тобто призначення прокурорам і слідчим пенсії в розмірі 90 відсотків від їхньої місячної чинної заробітної плати, стосуються виключно тих працівників органів прокуратури, які набули право на пенсійне забезпечення з часу вступу його в силу.

Отже, позивачці ОСОБА_2 пенсію призначено до набрання чинності Закону України № 1166-УІІвід 27березня 2014року і нею ставиться питання не про її призначення, а про проведення перерахунку на підставі ст. 50-1Закону України «Про прокуратуру» в редакції на час призначення пенсії.

Таким чином, посилання відповідача на внесені зміни до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та відмовлено позивачу в перерахунку пенсії на підставі п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03. 2015 року № 213-V11 " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, є необґрунтованими тому, що він застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності.Але таке застосування норм права суперечить вимогам ч.1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач повинен був перерахувати позивачці ОСОБА_2 пенсію, згідно довідки Генеральної прокуратури України, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», з розрахунку 90% середнього заробітку з 03.12. 2015 року зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України № 18-91 зп від 02 грудня 2015 року, тобто з моменту звернення .

Згідно ч. 2 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак даний обов'язок відповідачем в даній справі не виконано.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачці є протиправними, а позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету У країни.

На підставі викладеного, ст.ст. 19, 22, 58, 64, 152 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», керуючись ст. ст. 4 - 12, 17, 159-163, 256 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 доУПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ в ДАРНИЦЬКОМУ РАЙОНІ м. КИЄВА про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати неправомірними дії та рішення управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва від 03.12. 2015 року щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-91зп від 02.12. 2015 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва провести відповідно до ч.3 ст. 50-1 Закону України " Про прокуратуру" з 03.12. 2015 року перерахунок пенсії ОСОБА_2, виходячи з розрахунку 90 % від середнього заробітку, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України № 18-91 зп від 02 грудня 2015 року та виплачувати ОСОБА_2 недоотриману частину виплат за минулий час з 03.12.2015 року, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 73 грн. 08 коп

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня її проголошення . Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 05 березня 2016 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК