Справа № 2а/2370/1149/12
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" березня 2016 р. м. Київ К/800/28226/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Кошіля В.В.
Моторного О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області
на постанову та ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 23.05.2012 Київського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2014
у справі № 2а/2370/1149/2012
за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_4
доДержаної податкової інспекції у м. Черкасах
провизнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до Держаної податкової інспекції у м. Черкасах, в якій просить визнати протиправними дії Держаної податкової інспекції у м. Черкасах щодо неможливості проведення зустрічної звірки та встановлення у довідці від 11.01.2012 №7/17-2111 «Про неможливість проведення зустрічної звірки СГ-ФО ОСОБА_4 щодо документального підтвердження господарської діяльності за період 01.06.2011 по 30.06.2011 та з 01.07.2011 по 31.07.2011» ознак непідтвердження реальності господарських операцій з підприємствами-постачальниками та підприємствами-покупцями у червні-липні 2011року СГ-ФО ОСОБА_4

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 23.05.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2014, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що рішення судів попередніх інстанції були прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження у відповідності до п.2 ч.1 ст.222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем на підставі п.73.5 ст.75 Податкового кодексу України проведено звірку позивача з питань підтвердження господарської діяльності за червень-липень 2011 року, за результатами якої складено довідку № 7/17-2111 від 11.01.2012 «Про неможливість проведення зустрічної звірки СГ-ФО ОСОБА_4 (ід.номер НОМЕР_1) щодо документального підтвердження господарської діяльності за період з 01.06.2011 по 30.06.2011 та з 01.07.2011 по 31.07.2011», за висновками якої не підтверджено реальність здійснення позивачем господарських операцій з підприємствами-постачальниками та підприємствами-покупцями у червні-липні 2011 року.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача з проведення зустрічної звірки та висновки, викладені в довідці, звернувся з даним позовом до суду.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає, що, звертаючись до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправними дій контролюючого органу, позивач скористався гарантованим Конституцією України правом на звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод.

Дане право закріплене і в ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного суду України, в якій зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Крім того, відповідно до ст.2, п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Проте ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що зустрічна звірка була проведена з порушенням вимог ст.73 Податкового кодексу України, оскільки відповідачем не було направлено позивачу запит на проведення перевірки.

Колегія суддів касаційної інстанції не може погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій, оскільки вважає їх передчасними, як такими, що зроблені без всебічного та об'єктивного дослідження усіх обставин справи, з огляду на таке.

Згідно пп.62.1.3 п.6.2.1 ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

За змістом п.73.5 ст.73 Податкового кодексу України з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Згідно з пунктом 4.4 розділу 4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених наказом Державної податкової адміністрації України № 236 від 22.04.2011, у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема, у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (далі - Акт) (додаток 3), реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) (далі - Журнал реєстрації довідок/актів) (додаток 4) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.

Таким чином, за результатами проведення зустрічної звірки складається довідка, а у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема, у зв'язку із встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), складається акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами зустрічної звірки позивача складена довідка №7/17-2111 від 11.01.2012 про неможливість проведення зустрічної звірки.

З огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, наявні матеріали справи та вищенаведені положення податкового законодавства, колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що вказаний результуючий документ складено контролюючим органом не внаслідок проведення зустрічної звірки, а у зв'язку з встановленням факту, який не дав змогу відповідачу провести зустрічну звірку.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції вважає передчасним висновок судів попередніх інстанцій про те, що зустрічна звірка позивача є проведеною.

Зважаючи на предмет позову у справі, колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що питання про можливість задоволення позовних вимог позивача, спрямованих на відновлення його прав щодо здійснених відповідачем заходів по проведенню зустрічної звірки та відображення у довідці певних висновків, має вирішуватися, виходячи із суті таких вимог та наявності спірних правовідносин.

Право на захист є самостійним суб'єктивним правом, яке з'являється у власника прав лише в момент їх порушення або оспорювання та реалізується в межах охоронюваних правовідносин, які при цьому виникли.

Враховуючи, що наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача, то при розгляді даного спору щодо визнання протиправними дій відповідача (щодо здійснення заходів по проведенню зустрічної звірки та викладення у довідці певних висновків) судами має бути встановлено, чи є оскаржувані дії відповідача такими, що породжують для позивача настання будь-яких юридичних наслідків і безпосередньо впливають на його права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Отже, судам попередніх інстанцій при розгляді даної справи необхідно дослідити відповідні обставини та встановити, чи впливають безпосередньо на права та обов'язки позивача оскаржувані дії, вчинені відповідачем, чи порушені права позивача (за захистом яких він звернувся до суду) та чи порушені вони саме вчиненням відповідачем дій щодо здійснення заходів по проведенню зустрічної звірки та викладенням в довідці №7/17-2111 від 11.01.2012 висновків щодо непідтвердження позивачем реальності господарських операцій.

Вищевказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.

З огляду на неповноту встановлення судами усіх обставин справи, що входять до предмету доказування по даному спору, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги вищевикладене, встановити повно і правильно фактичні обставини відповідно до заявлених позовних вимог та предмету доказування у справі та, в залежності від встановленого й у відповідності до норм матеріального та процесуального права, вирішити даний спір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Держаної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області задовольнити частково.

2. Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 23.05.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2014 у даній справі скасувати та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіВ.В. Кошіль
О.А. Моторний