Справа № 821/3865/15-а
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/3865/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Корнієнко Я.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідачів Сімеоніді І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі по тексту - відповідач-1), Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі по тексту - відповідач - 2) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог) обґрунтовані тим, що 27.10.2015 р. позивачем подано через канцелярію Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області рапорт про бажання продовжувати службу в лавах Національної поліції України. 07.11.2015 позивача повідомлено, що необхідно написати заяву про прийняття на службу в поліцію на конкретно визначену. Позивач зазначив, що 07 листопада 2015 року колишній начальник міліції громадської безпеки Суворовського РВ ХМУ УМВС Шинкарьов В.В., якого призначили на посаду начальника патрульної служби Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області погодився, щоб ОСОБА_1 проходила службу в його відділі на посаді дільничного інспектора.

Начальником кадрової служби Херсонського відділу поліції було повідомлено, що заяву на проходження служби в поліції на вказаній посаді необхідно написати на ім'я керівника поліції Херсонської області та подати до кадрової служби Херсонського відділу поліції, що позивачем було зроблено 07.11.2015.

09.11.2015 позивачу колишньою працівником кадрової служби Комсомольського РВ ХМУ УМВС в телефонному режимі повідомлено, що позивача зі служби в ОВС через скорочення штатів.

Наказ № 428 о/с від 06 листопада 2015 року в частині позивач вважає протиправним, оскільки ним було виявлено своєчасно бажання проходити службу в лавах Національної поліції, відмови щодо проходження служби не надавав, також позивач вважає, що повною мірою відповідає вимогам, які встановлено для поліцейського. Не зважаючи на це, позивачу не запропоновано жодної посади в поліції.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та адміністративний позов просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечував. Заперечення обґрунтовано тим, що вжиття роботодавцем заходів щодо працевлаштування у новоутвореній організації не є обов'язком роботодавця. Так, представник відповідача -1 вказав, що штатна чисельність Комсомольського РВ ХМУ станом на 06.11.2015 становила 137 посад, після ліквідації УМВС України в Херсонській області та створення Головного управління Національної поліції в Херсонській області чисельність Комсомольського відділення поліції Херсонського відділу поліції зменшилася до 98 посад. Штаб (на правах сектору) у структурі Комсомольського ВП не передбачено. Щодо рапорту позивача про бажання проходити службу в поліції зазначив, що за скаргою поданою позивачкою до Національної поліції України проведено службову перевірку по факту її скорочення з ОВС УМВС в Херсонській області. В ході перевірки встановлено, що позивачем 27.11.2015 р. подано до канцелярії Комсомольського РВ ХМУ УМВС рапорт про бажання продовжити службу в лавах Національної поліції України який був зареєстрований в канцелярії за вих. №38/12337 від 27.10.2015, однак в УКЗ УМВС цей рапорт не надходив.

З пояснень начальника СКЗ Комсомольського РВ ХМУ УМВС Борисенко К.В отриманих в ході проведення перевірки вбачається, що вищевказаний рапорт отримано нею без резолюції керівника райвідділу та переданий інспектору ВКЗ Херсонського МУ УМВС ОСОБА_6

Відповідно до пояснень ОСОБА_6, отримані рапорти нею долучені до особової справи ОСОБА_1

Представник відповідачів вважає, що вказаним підтверджується факт не отримання УМВС України в Херсонській області рапорту про виявлення бажання проходити службу в лавах Національної поліції України ОСОБА_1

Також вказав, що у зазначеному рапорті від 27.10.2015 року ОСОБА_7 виявлено бажання продовжити службу в лавах Національної поліції України та призначення на посаду до якої належить до компетенції посадових осіб Національної поліції України, навіть в разі отримання рапорту ОСОБА_1, в якому вона виявила бажання проходити службу в Національній поліції України, керівництво Головного управління Національної поліції в Херсонській області мало можливість запропонувати їй посади передбачені штатним розкладом ГУНП у Херсонській області. Для проходження служби в Національній поліції України ОСОБА_1 необхідно було звертатися з рапортом безпосередньо до керівництва Національної поліції України.

Вважає, що відповідачі діяли в межах та у спосіб визначений Законом України «Про Національну поліцію». В задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Розглянувши подані документи, врахувавши позицію позивача, представника позивача, представника відповідачів, адміністративний позов та документи покладені в його основу, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, суд приходить до наступного: позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 10 вересня 2008 року.

Наказом №428 о/с від 06 листопада 2015 року, виданим начальником Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, капітана міліції ОСОБА_1 звільнено з посади інспектора штабу (на правах сектору) Комсомольського районного відділу Херсонського міського управління УМВС України в Херсонській області за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України (за скороченням штатів).

Вказаний наказ прийнято відповідно до пунктів 10 та 11 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Суд зазначає, що спірні відносини регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р. № 114 (далі - Положення № 114).

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення Національної поліції України" від 02.09.2015р. № 641 вирішено утворити Національну поліцію України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" від 16.09.2015 р. № 730 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, у в тому числі Головне управління Національної поліції у Херсонській області, а також ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, у тому числі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області.

Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Законом України № 580-VIII передбачено утворення Національної поліції України як центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку та діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Щодо твердження відповідачів про те, що позивача звільнено за скороченням штату у зв'язку з ліквідацією територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, при цьому Законом № 580-VIІI не закріплено обов'язку відповідачів працевлаштовувати працівників міліції, посади яких були скорочені, в лавах Національної поліції, суд зазначає наступне: відповідно до частини другої статті 81 Цивільного кодексу України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Частиною третьою вказаної вище статті передбачено, що порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

Порядок утворення, реорганізації та ліквідації міністерств та інших центральних органів виконавчої влади врегульовано статтею 5 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" від 17.03.2011 р. № 3166-VI (далі - Закон № 3166-VI).

Частиною 3 стаття 5 Закону № 3166-VI, утворення, реорганізація та ліквідація міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади здійснюються з урахуванням завдань Кабінету Міністрів України, а також з урахуванням необхідності забезпечення здійснення повноважень органів виконавчої влади і недопущення дублювання повноважень.

Міністерство, інший центральний орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох центральних органів виконавчої влади (ч. 4 ст. 5 Закону № 3166-VI).

Частина 5 стаття 5 Закону №3166-VI, міністерство, інший центральний орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Згідно ч. 7 ст. 5 Закону №3166-VI, міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, щодо яких набрав чинності акт Президента України про їх припинення, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах компетенції до завершення здійснення заходів з утворення міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, до якого переходять повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що припиняється, та можливості забезпечення здійснення ним цих функцій і повноважень, про що видається відповідний акт Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 5 Закону № 3166-VI, актом Кабінету Міністрів України про ліквідацію міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади визначається орган виконавчої влади, якому передаються повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що ліквідується.

Порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією чи ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 5 Закону № 3166-VI).

Постановою Кабінету Міністру України 20.10.2011 р. № 1074, затверджено Порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі по тексту - Порядок № 1074). Вказаний Порядок визначає механізм здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів.

Пунктом 4 Порядку № 1074 передбачено, що орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу виконавчої влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох органів виконавчої влади.

Згідно п. 5 Порядку № 1074, орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Відповідно до 6 Порядку № 1074, права та обов'язки органів виконавчої влади переходять:

- у разі злиття органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття;

- у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади;

- у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу;

- у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади;

- у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Права та обов'язки органів виконавчої влади переходять у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Системний аналіз наведених вище норм Цивільного кодексу України, Закону № 3166-VI та Порядку № 1074 дає підстави для висновку, що порядок утворення та припинення юридичних осіб публічного права є відмінним від порядку утворення та припинення юридичних осіб приватного права. Тобто, у разі ліквідації органу виконавчої влади, держава відповідним актом Кабінету Міністрів України передає його завдання та функції новоствореному центральному органу виконавчої влади, забезпечуючи у такий спосіб безперервне виконання функцій держави. Таким чином, територіальні органи міністерств не можуть діяти інакше, ніж це передбачено актами Президента України чи Кабінету Міністрів України, виданими для забезпечення виконання відповідними міністерствами своїх функцій.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Пунктом 8 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIІI передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно п. 9 Закону №580-VIІI, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно пункт 10 Розділу XI Закону № 580-VIІI, працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Проаналізувавши вказане, суд приходить висновку, що для реалізації наведених пунктів Розділу XI Закону № 580-VIІI щодо звільнення працівників міліції за скороченням штатів необхідними є умови: скорочення штату, пропонування посад, згода працівника.

Пунктом 63 "з" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. № 114, (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №885 від 28.10.2015р. № 885 чинної на день звільнення) передбачено, що особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

З вказаних правових норм слідує, що звільнення працівників міліції зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів відбувається за наступних підстав: у разі відмови працівника міліції від проходження служби в поліції; у разі невідповідності вимогам до поліцейських, визначених Законом № 580-VIІI при виявленні бажання проходити службу; та у разі відсутності можливості подальшого використання на службі.

При цьому, пунктом 9 Розділу XI № 580-VIІI закріплено обов'язок пропонування особам, які виявили бажання працювати в поліції та відповідають вимогам до поліцейських, рівнозначні посади, або посади вищі чи нижчі щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Судом встановлено, що 27.10.2015 р. позивачем подано до канцелярії Комсомольського РВ ХМУ УМВС в Херсонській області рапорт про бажання продовжувати службу в лавах Національної поліції України та 07.11.2015 р. подано відповідачу-2 заяву про бажання проходити службу в поліції.

Крім того, суд зазначає, що вимоги до кандидатів на службу в поліції, передбачені ст. 49 Закону № 580-VIІI, відповідно до якої, на службу в поліції можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 років, які мають повну загальну середню освіту, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, які володіють українською мовою.

Частиною 2 статті 61 Закону № 580-VIІI визначені обмеження, пов'язані зі службою в поліції.

Незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоров'я на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених частиною другою статті 61 цього Закону, а також особи які:

- відмовляються від взяття на себе зобов'язань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом;

- особи, які звільнені або мали бути звільнені з посад на підставі Закону України "Про очищення влади".

Суд зазначає, що пункт 9 Розділу XI Закону № 580-VIІI передбачає у разі виявлення працівником бажання проходити службу в поліції та за умови відповідності його кандидатури вимогам до поліцейських, впродовж трьох місяців із дня опублікування цього Закону обов'язок керівника запропонування посад у будь-якому органі (закладі, установі) поліції, що можуть бути рівнозначною, вищою або нижчою щодо посади, яку ця особа обіймала під час проходження служби в міліції.

Отже, начальник органу прямо зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, яку звільняють за скороченням штату, як це передбачено п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС.

Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 10 вересня 2008 року та був звільнений з посади інспектора штабу (на правах сектору) Комсомольського районного відділу Херсонського міського управління УМВС.

Суд зазначає, висновком службової перевірки за фактом скарги гр. ОСОБА_1, затвердженим т.в.о. начальника ГУНП в Херсонській області полковником міліції ОСОБА_8 20.01.2016 р. підтверджено подання позивачем рапорту про бажання проходити службу лавах Національної поліції до канцелярії Комсомольського РВ УМВС України в Херсонській області. У подальшому рапорт передано інспектору ВКЗ Херсонського МУ УМВС капітану міліції, яка в свою чергу долучила його до особової справи працівника. Судом встановлено, що вказаний рапорт зареєстровано за вх. № 38/12337 від 27.10.2015 р.

Отже, суд не приймає посилання відповідача-1 на те, що ним не отримано рапорт позивача від 27.10.2015 р., оскільки отримання рапорту підтверджується журналом обліку вихідних та внутрішніх документів Комсомольського РВ ХМУ МВС України в Херсонській області та висновком службової перевірки за фактом скарги гр. ОСОБА_1

Крім того, не суд не приймає до уваги посилання представника відповідачів на те, що для проходження служби в лавах поліції ОСОБА_1 потрібно було подати рапорт до поліції, а не до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, оскільки Законом № 580-VIІI передбачено процедуру виявлення такого бажання.

Також суд зазначає, що відповідачами не надано доказів наявності обмежень, пов'язаних зі службою позивача у поліції згідно до ст. 61 Закону № 580-VIІI.

Рапорт позивача від 27.10.2015 р. та заява 07.11.2015 р. розглянуті відповідачами не були, що унеможливило розгляд питання щодо можливості подальшого використання ОСОБА_1 на службі в лавах поліції.

Отже, суд приходить до висновку, відповідач-1, звільняючи позивача на підставі пунктів 10 та 11 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIІI та пункту 64 г Положення за скороченням штатів, не запропонувавши позивачу іншу посаду, не дослідивши можливість використання останнього на службі в поліції, допустив порушення вимог діючого законодавства, а тому суд дійшов висновку, що зазначені порушення є підставою для скасування оскаржуваного наказу та поновлення позивача на роботі.

Згідно виписки з ЄДРПОУ УМВС в Херсонській області перебуває в стані припинення. Станом на день розгляду справи запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення юридичної особи УМВС України у Херсонській області не внесено.

Частиною 2 статті 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи. За приписами ч. 9 цього Закону дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації є датою державної реєстрації припинення юридичної особи.

Право громадянина на працю та гарантії захисту від незаконного звільнення, а також створення умов та гарантування можливостей для громадян заробляти собі на життя працею, рівних можливостей у виборі професії та роду трудової діяльності, та забезпечення гарантій захисту працівника від незаконного звільнення закріплено статтею 43 Конституції України.

Суд зазначає, що пунктом 19 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. Працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправним і скасування наказу від 06.11.2015 р. № 428 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 та поновлення її в органах внутрішніх справ на посаді інспектора штабу (на правах сектору) Комсомольського районного відділу Херсонського міського управління УМВС України в Херсонській області підлягає задоволенню. Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача-1 розглянути рапорт ОСОБА_1, поданий 27.10.2015 р. про бажання проходити службу в поліції та в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача - 2 щодо нерозгляду заяви ОСОБА_9 від 07.11.2015 р. про призначення на посаду дільничного інспектора патрульної служби Херсонського відділу поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області.

При цьому суд, зважаючи на приписи статті 11 КАС України, та з метою повного поновлення прав особи, яка звернулась за судовим захистом, виходить за межі позовних вимог та вважає, що належним способом захисту прав позивача є зобов'язання Головного управління Національної поліції в Херсонській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Закону № 580-VIІI у Комсомольському відділенні поліції Херсонського відділу поліції та видати з цього приводу відповідний наказ.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частиною 2 статті 8 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Бендерський проти України" (Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що в даному випадку відповідачами не надано достатньо належних та допустимих доказів правомірності своїх дій та бездіяльності.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Головного управління Національної поліції в Херсонській області, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та зобов'язання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 12,17,18, 19,128, ч. 1 ст. 158, 159, 160-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 06.11.2015 р. № 428 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади інспектора штабу (на правах сектору) Комсомольського районного відділу Херсонського міського управління УМВС.

Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора штабу (на правах сектору) Комсомольського районного відділу Херсонського міського управління УМВС з 06.11.2015 р.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" у Комсомольському відділенні поліції Херсонського відділу поліції та видати з цього приводу відповідний наказ.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення майора міліції ОСОБА_1 на посаді інспектора штабу (на правах сектору) Комсомольського районного відділу Херсонського міського управління УМВС з 06.11.2015 р.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 04 березня 2016 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 12.3