Справа № 735/1246/15-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 735/1246/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Корюк Т.П.
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Глущенко Я.Б.,
суддів Пилипенко О.Є., Шелест С.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу за адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на постанову Коропського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2016 року,

У с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , в якому просив визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову №40 від 07 серпня 2015 року про накладення на позивача штрафу в сумі 510,00 грн за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Коропського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню, з таких підстав.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем було порушено порядок притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку із чим наявні підстави для задоволення позову.

Проте, з таким висновком суду не можна погодитися.

Колегією суддів установлено, що 07 серпня 2015 року відповідачем прийнято постанову №40, якою позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зі змісту цієї постанови слідує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено, що 23 липня 2015 року ОСОБА_1 не з`явився за викликом до Коропського РВК для визначення призначення на воєнний час, чим порушив вимоги частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зазначена постанова була пред`явлена до примусового виконання відділу державної виконавчої служби Коропського районного управління юстиції. Під час вчинення виконавчих дій позивач отримав копію вищевказаної постанови відповідача 18 грудня 2015 року, що підтверджується листом зазначеного відділу державної виконавчої служби від 22 грудня 2015 року №3436.

Уважаючи, що відповідачем було порушено порядок притягнення його до адміністративної відповідальності, і що постанова про накладення на нього штрафу є безпідставною, позивач 25 грудня 2015 року звернувся у суд із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до військових комісаріатів для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час.

Отже, передбачена вказаною статтею Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає, зокрема, у разі нез`явлення громадянина України за викликом до військового комісаріату для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 22 липня 2015 року службовими особами Коропського районного військового комісаріату вживались заходи щодо вручення позивачу повістки про виклик до Коропського РВК на 23 липня 2015 року на 8:00 год. Однак, позивач відмовився від отримання повістки, що підтверджується актом про факт відмови від її отримання від 22 липня 2015 року, складеним службовими особами Коропського РВК. Двоє осіб, якими складено зазначений акт, були допитані судом першої інстанції як свідки, й підтвердили, що зустріли позивача біля магазину в населеному пункті, де той проживає, й намагались повідомити його про виклик, однак він відмовився від отримання повістки і пішов.

У визначений день і час позивач до Коропського військового комісаріату не з`явився.

У зв`язку із чим, 05 серпня 2015 року відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП. Даний протокол містить записи про те, що ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі, від дачі пояснень та від отримання другого примірника протоколу (засвідчені підписами свідків), а також про те, що заяв чи клопотань від нього не надходило.

У зазначеному протоколі вказано, що позивача повідомлено про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться 06 серпня 2015 року о 9:00 год. в кабінеті №1 Коропського РВК.

Із пояснень свідків, допитаних судом першої інстанції, слідує, що службові особи Коропського РВК 05 серпня 2015 року приходили до місця роботи позивача з метою складання вищевказаного протоколу. Те, що службові особи Коропського РВК приходи до нього на роботу в указаний день позивач визнає, проте із його пояснень слідує, що він не зрозумів мети, з якою вони прибули, і попросив їх зачекати, щоб викликати юриста. Однак, працівники військкомату, не дочекавшись його, залишили робочий кабінет.

Оскільки позивач протягом 06 серпня 2015 року до військового комісаріату не з`явився, відповідачем 07 серпня 2015 року прийнято оскаржувану постанову.

Обговорюючи правомірність дій відповідача та оскаржуваної постанови, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 249 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Згідно статті 251 Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 254 Кодексу передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 256 Кодексу у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно частини першої статті 276 та частини першої статті 277 Кодексу справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення; у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до статті 278 Кодексу орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 Кодексу).

Статтею 268 Кодексу визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, відповідно до цієї норми, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно положень статті 283 Кодексу, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, посадова особа виносить постанову по справі, яка підписується цією посадовою особою.

З огляду на приведені норми, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції в тому, що Кодексом України про адміністративне правопорушення визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, з метою недопущення безпідставного притягнення її до відповідальності, і що це є гарантією об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин норми статті 277-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якої повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, дійшовши висновку, що мінімальний розрив у часі між складанням протоколу та винесенням постанови, мав бути не менше трьох днів, позаяк зазначена норма стосується порядку вручення повістки у суд, а не строків повідомлення особи про розгляд її справи відповідною посадовою особою.

Як убачається із матеріалів справи, при прийнятті постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем враховано підтверджені доказами відмову позивача в отриманні повістки, факт неявки за викликом до військового комісаріату, протокол про адміністративне правопорушення, складений у відповідності до статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який, зокрема, містить засвідчені двома свідками записи про відмову позивача в його підписанні, дачі пояснень та отриманні другого примірника.

Тобто, відповідач керувався доказами, що передбачені статтею 251 вказаного Кодексу, які доводять факт порушення позивачем обов`язку, визначеного частиною першою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», внаслідок відмови від отримання повістки.

Пояснення свідків дають підстави зробити висновок, що позивачу не могло не бути відомо про намагання працівників військового комісаріату викликати його та забезпечити дотримання його прав, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Матеріали справи не свідчать про те, що позивачем вживались заходи з метою реалізації вищевказаних прав.

За таких обставин, посилання позивача на окремі процедурні порушення при притягненні його до адміністративної відповідальності не можуть спростовувати правомірності спірної постанови відповідача, адже не доводять відсутності самого факту порушення.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення даного позову.

Зазначене залишилось поза увагою суду, в результаті чого та внаслідок порушення норм матеріального права, прийнято неправильне рішення у справі.

Отже, доводи апелянта знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, постанова суду першої інстанції, на підставі пункту 3 статті 198 та пункту 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Коропського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2016 року скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяС.Б. Шелест

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Шелест С.Б.

Пилипенко О.Є.