Справа № 815/7223/15
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7223/15
УХВАЛА

16 березня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Глуханчука О.В.,

секретар судового засідання - Мураховська А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про визнання неправомірними дій, визнання незаконними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про визнання незаконною та скасування постанови відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області № 38471626 від 24.06.2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору; визнання незаконними дій відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області щодо відмови у скасуванні постанови № 38471626 від 18.06.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; скасування постанови ВП №38471626 від 18.06.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в частині щодо накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Ухвалою суду від 15 січня 2016 року відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про визнання незаконною та скасування постанови відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області № 38471626 від 24.06.2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору; визнання незаконними дій відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області щодо відмови у скасуванні постанови № 38471626 від 18.06.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; скасування постанови ВП №38471626 від 18.06.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в частині щодо накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Судом встановлено, що підставою звернення позивача до суду стали наступні обставини.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси по справі № 4823/09 від 02 грудня 2009 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 526 875 гривень 88 коп., судові витрати: держмито 1 700 грн., та 120 грн. витрати на інформаційно- технічне забезпечення.

На підставі вказаного рішення Суворовським районним судом міста Одеси видано виконавчий лист №1527/2-5014/11 від 01 березня 2012 року.

17 червня 2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Суворовського районного суду міста Одеси №1527/2-5014/11 від 01 березня 2012 року.

Постановою державного виконавця від 18 червня 2013 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1, заборонено здійснювати його відчуження.

Постановою державного виконавця від 24 червня 2013 року з боржника ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі 552 869, 58 грн.

23 грудня 2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Одеській області прийнято постанову про повернення виконавчого листа №1527/2-5014/11 від 01 березня 2012 року стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вказаної постанови, державним виконавцем встановлено, що боржником вимоги виконавчого документу не виконані, проте стягувачем АТ "Райффайзен Банк Аваль" авансування витрат на проведення виконавчих дій не проведено, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для повернення виконавчого листа.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 самостійно, без допомоги державної виконавчої служби досягнуто домовленості щодо погашення кредитної заборгованості. Стягнення коштів за виконавчим листом №1527/2-5014/11 від 01.03.2012 року відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Одеській області не проводилось, тому постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 552 869,58 грн. позивач вважає незаконною.

За таких обставин, посилаючись на те, що відповідачем безпідставно не знято арешт та заборону на відчуження майна позивача, а також стягнуто виконавчий збір у виконавчому провадженню в якому примусове виконання не здійснювалось, а виконавче провадження завершено без виконання, позивач звернувся до суду з вимогами про визнання незаконною та скасування постанови відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області № 38471626 від 24.06.2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору; визнання незаконними дій відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області щодо відмови у скасуванні постанови № 38471626 від 18.06.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; скасування постанови ВП №38471626 від 18.06.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в частині щодо накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Інший порядок судового оскарження, у тому числі коло учасників цього оскарження, визначено розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України і статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 387 ЦПК України, справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

В постанові від 26 лютого 2016 року у справі № 6-3077цс15 судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла до висновку, що якщо законом установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про оскарження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень загальних та господарських судів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 30 червня 2015 року у справі №825/2566/14, від 11 листопада 2015 року у справі № 6-2187цс15.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, враховуючи правовий висновок Верховного Суду України стосовного того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про оскарження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов загальних та господарських судів, у тому числі в категорії справ щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, суд вважає, що спір у справі, що розглядається не відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, оскільки спір у даній справі не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 17, 23, 181, 157, 160, 165, 254 КАС України,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про визнання неправомірними дій, визнання незаконними та скасування рішень - закрити.

Роз'яснити позивачу його право на звернення до Суворовського районного суду міста Одеси відповідно до правил Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано судом 16 березня 2016 року.

Суддя О.В. Глуханчук

.