Справа № 809/65/16
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2016-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2016 р. Справа № 809/65/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боршовського Т.І.

за участю секретаря судового засідання Ферштей А.М.

представника позивача Шевчука П.В.

представника відповідача Дмитрук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний

позов Комунального підприємства "Водотеплосервіс" Калуської міської ради

до Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області

про скасування вимоги № 830-14/809 від 30.10.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Водотеплосервіс» Калуської міської ради (надалі - КП «Водотеплосервіс», позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області (надалі - ДФІ в Івано-Франківській області, відповідач) про скасування вимоги № 830-14/809 від 30.10.2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Калуською об'єднаною державною фінансовою інспекцією Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.04.2012 року по 31.07.2015 року, за результатами якої складено акт ревізії від 09.10.2015 року за № 830-21/16, який на думку позивача є безпідставним, а вимога про усунення виявлених порушень п. 4, п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 237 від 08.10.1999 року, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні в Україні», є протиправною.

Представник позивача вимоги викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, наведених в письмовому заперечення. Просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, судом встановлено таке.

Відповідно до п. 4.1.4.1. Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області на ІІІ квартал 2015 року завідувачем сектору контролю в Рожнятівському районі Калуської об'єднаної державої фінансової інспекції Тріщ Л.Є. (керівник групи), проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Водотеплосервіс» Калуської міської ради за період з 01.04.2012 по 31.07.2015 року, в тому числі використання коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, передбачених Міністерством регіонального розвитку України на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку невідповідністю фактичної вартості теплової енергії послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування за період з 01.01.2014 по 31.07.2015.

Ревізію проведено з 31.08.2015 року по 02.10.2015 року відповідно до питань програми ревізії, з відома директора Яковини І.Д. та головного бухгалтера Шеремети С.О. Результати ревізії задокументовано в акті від 09.10.2015 року № 830-21/1, який підписаний об'єктом контролю із запереченнями 13.10.2015 року.

Як вбачається з акту ревізії, фінансовою інспекцією встановлено, що в порушення вимог п. 4, 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 237 від 08.10.1999 року, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні в Україні» від 16.07.1999 року № 996, КП «Водотеплосервіс» у березні та червні 2015 року незаконно списало та віднесло до складу інших витрат операційної діяльності дебіторську заборгованість по розрахунках за надані послуги теплопостачання на загальну суму 10699551,88 грн. Внаслідок зазначеного порушення підприємству завдано збитків на суму 10699551,88 грн.

Листом від 20.10.2015 року № 1230 КП «Водотеплосервіс» надіслало на адресу Калуської об'єднаної державної фінансової інспекції заперечення та зауваження до акту ревізії. Відповідач листом № 830-14/808 від 30.10.2015 року надіслав позивачу висновки на заперечення до акту ревізії.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» № 2939-XII (надалі-Закон № 2939-XII).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2939-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (надалі - Положення, Держфінінспекція відповідно), Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Положенням також установлено, що якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведенного, суд дійшов висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

В даному випадку, Калуська об'єднана державна фінансова інспекція пред'явила вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії позивача. При цьому, в оскаржуваній вимозі інспекція вказує на виявлені збитки, їх розмір та зобов'язання позивача усунуті виявлені порушення законодавства в установленому законодавством порядку.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Аналогічний правовий висновок у спорах цієї категорії вже неодноразово висловлювався колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня, 13 травня та 25 листопада 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14, 21-442а14 відповідно).

Згідно з частиною 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, з огляду на зміст оскаржуваної позивачем вимоги, висновки Верховного Суду України в адміністративних справах щодо застосування норм права в подібних правовіднсинах, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства «Водотеплосервіс» Калуської міської ради до Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області про скасування вимоги № 830-14/809 від 30.10.2015 року.

Згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судом не встановлено підстав для розподілу судових витрат між сторонами.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.

Постанова складена в повному обсязі 11.03.2016 року.