Справа № 638/5877/15-а
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 р.Справа № 638/5877/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Кудіної Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.12.2015р. по справі № 638/5877/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова

про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, в яком просив суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку його пенсії;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з моменту нарахування йому пенсії за віком, тобто з 09 вересня 2012 року.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.12.2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням стажу роботи в Науково - проектній будівельній компанії «Рамос» з 29 квітня 2013 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що в довідці про заробітну плату № 01-050-13 від 12.04.2013 року, виданій Науково-проектною будівельною компанією «Рамос» за період з березня 2008 року по березень 2013 року зазначено лише що ОСОБА_1 має статус тимчасово перебуваючого на території Російської Федерації, згідно ст.. 7 Федерального закону від 15.12.2001 року № 167-ФЗ «Про обов'язкове пенсійне страхування в РФ», Федерального закону № 212-ФЗ від 24.07.2009 року. Проте, відомості, які б підтверджували сплату страхових внесків Науково-проектною будівельною компанією «Рамос» відсутні. Додатково ОСОБА_1 жодні документи, які б підтверджували сплату страхових внесків підприємством, не надавалися. Отже, підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням стажу роботи в Науково-проектній будівельній компанії «Рамос» відсутні

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 10.03.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова та отримує пенсію за віком з 10.09.2012 року.

29.04.2013 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача у справі з особистою заявою про перерахунок пенсії від стажу та заробітку. Разом із заявою позивачем надано копію трудової книжки та довідку про заробітну плату від 12.04.2013 року, яка видана Науково проектною будівельною компанією «Рамос», де останній працює з 24.03.2008 року. Також, у вказаній довідці зазначено про те, що ОСОБА_1 є громадянином України, працюючи в ТОВ «Рамос», має статус тимчасово перебуваючого на території Російської Федерації, згідно ст.7 Федерального закону від 15.12.2001 року № 167-ФЗ «Про обов'язкове пенсійне страхування в РФ», Федерального закону № 212-ФЗ від 24.07.2009 року.

Листом від 31.12.2014 року Управління пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова відмовило ОСОБА_1 в перерахунку пенсії від стажу та заробітку за період з 24.03.2008 року по теперішній час на території Російської Федерації, посилаючись на те, що за даними персоніфікованого обліку страхові внески за період з 2008 року по теперішній час не сплачені.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що змістом Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (Угода), стаж набутий в Росії має враховуватись при перерахунку пенсії в Україні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно ст. 1 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством., що діяло раніше та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом, і за який сплачено страхові внески.

Частиною 1 статті 15 вказаного Закону встановлено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, а саме роботодавці, підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, Фонд соціального страхування від. нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України - для працюючих осіб, за яких роботодавець сплачує внески в сумі меншій, ніж сума внеску із заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я, а також для непрацюючих осіб.

Отже, обов'язок зі сплати страхових внесків покладено на роботодавця, тобто в даному випадку на ТОВ "Рамос", а не на позивача, із заробітної плати якого у встановленому законом порядку відраховувались належні до сплати внески до цільових фондів.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, зобов'язання за якою взяли на себе дев'ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та Російська Федерація.

Статтями 5 та 6 цієї Угоди визначено, що Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди. Призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивач з 23 березня 2008 року по вересень 2012 року працював у ТОВ "Рамос", що підтверджується довідкою про заробітну плату від 12.04.2013 року № 01-050-13 та копією страхового свідоцтва обов'язкового пенсійного страхування Російської федерації № 160-048-918 45 від 27.05.2010 року.

При цьому, колегія суддів також звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що апелянт звертався до підприємства, де працював позивач, чи до самого позивача з вимогою про дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряв інші відомості, передбачені законодавством, для визначення права позивача на перерахунок пенсії у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням стажу роботи в Науково - проектній будівельній компанії «Рамос», хоча такі повноваження надані управлінню Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова області ч.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п.п.38,43 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, обов'язок доказування щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який є суб'єктом владних повноважень.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач не надав суду жодного доказу, який свідчив би про те, що позивач не має права на перерахунок пенсії у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням стажу роботи в Науково - проектній будівельній компанії «Рамос». Відсутність в Управлінні довідки про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України не може бути підставою для неврахування заробітної плати позивача, яка була взята для обчислення пенсії за період роботи.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що відповідач, при розгляді заяви позивача про перерахунок пенсії, не надавши йому допомоги в зборі документів та не витребувавши відомостей про сплату страхових внесків в спірний період, необхідних для з'ясування того, чи є підстави для задоволення поданої заяви, що в свою чергу являється, покладеним на нього законом обов'язком, позбавив позивача можливості на реалізацію права на пенсійне забезпечення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням стажу роботи в Науково - проектній будівельній компанії «Рамос» з 29 квітня 2013 року.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.12.2015р. по справі № 638/5877/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Бершов Г.Є. Ральченко І.М.
Повний текст ухвали виготовлений 15.03.2016 р.