Справа № 810/5311/15
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2016-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2016 року Справа № 810/5311/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Волкова А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Миронівської міжрайонної медико-соціальна експертної комісії про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миронівської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 22.01.2016, просив суд:

визнати протиправними дії Миронівської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії, що виявились у виправленні дати, з якої йому встановлено ступень втрати професійної працездатності у відсотках, у виписці з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки від 06.07.2015 серії АБ № 0019021, з 03.11.2014 року на 06.07.2015 року;

зобов'язати Миронівську міжрайонну медико-соціальну експертну комісію оформити нову виписку з акта огляду медико-соціальною експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги ОСОБА_1 із зазначенням дати встановлення йому ступеня втрати професійної працездатності у відсотках з 03.11.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в результаті нещасного випадку, який стався на виробництві, він отримав тілесні ушкодження. Після проходження лікування позивач звернувся до Миронівської міжрайонної МСЕК, де йому було встановлено першу групу інвалідності з 03.11.2014. У зв'язку з тривалим розслідуванням нещасного випадку комісія з розслідування довгий час не складала акти за формою Н-1 та Н-5, тому позивач був позбавлений можливості завершити оформлення документів з визначення ступеня втрати професійної працездатності та отримати належні йому страхові виплати. Після того, як вказані акти були складені, позивач звернувся до відповідача із заявою про встановлення відсотку втрати працездатності та пройшов повторний медичний огляд. Відповідач за результатами повторного огляду належним чином склав медичний висновок, однак, у подальшому зробив у ньому виправлення - змінив дату, з якої встановлено ступень втрати професійної працездатності на більш пізню. Оскільки внаслідок вчинення таких дій позивач був позбавлений права на одержання страхових виплат за період між першим оглядом (коли було встановлено ступень інвалідності) і повторним (коли була складена довідка), позивач звернувся до суду з позовом про захист порушеного права.

Відповідач до суду не з'явився, надіслав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що при складанні медичної документації діяв правомірно, просив суд у задоволенні позову відмовити і розглядати справу за відсутності його представника.

Заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи факт неявки в судове засідання представника відповідача, а також відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експертів суд, керуючись положеннями частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, постановив про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у справі матеріалів та доказів.

Дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1, працював водієм автотранспортних засобів у 18-й Державній пожежно-рятувальній частини 4-го пожежно-рятувального загону Головного управління Державної службі України з надзвичайних ситуацій у Київській області.

15 червня 2014 року о 10 год. 50 хв. в на території пожежно-рятувальної частини, в якій позивач проходив службу, стався нещасний випадок в результаті якого ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження (діагноз: ампутаційні культі обох нижніх кінцівок на рівні верхньої третини гомілки; гнійно-некротичні рани в ділянці ампутаційних культей; симптом фантомних болів обох нижніх кінцівок; субконьюктивальне стороннє тіло правового ока; посттравматична лівобічна нейросенсорна приглухуватість; ІСХ: атеросклеротичний кардіосклероз; ХОЗЛ: стадія ремісії).

У листопаді 2014 року, після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів, позивач звернувся до Миронівської міжрайонної МСЕК для встановлення групи інвалідності і ступеня втрати працездатності.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 03.11.2014 серії КИО-1 № 0410780 3 листопада 2014 року за результатами первинного огляду МСЕК (акт від 03.11.2014 № 223) ОСОБА_1 встановлено першу групу інвалідності, підгрупа "Б", з 03.11.2014 довічно. Крім того, комісія визначила, що позивач потребує стороннього догляду.

Оскільки розслідування нещасного випадку тривало, акти за формами Н-5 та Н-1, що встановлюють причинно-наслідковий зв'язок між нещасним випадком на виробництві та шкодою, завданою здоров'ю позивача, комісія з розслідування нещасного випадку тривалий час не складала, тому позивач був позбавлений можливості завершити оформлення документів з визначення ступеня втрати професійної працездатності та отримати належні йому страхові виплати.

У березні 2015 року комісія з проведення спеціального розслідування нещасного випадку завершила роботу і склала акт за формою Н-1 від 23.03.20105 № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, а також акт від 23.03.2015 за формою Н-5, згідно з якими констатовано факт нещасного випадку, що стався з позивачем під час виконання ним трудових обов'язків, причинно-наслідковий зв'язок нещасного випадку з виробництвом, а також встановлено осіб, дії та бездіяльність яких призвела до нещасного випадку.

У червні 2015 року позивач звернувся до Миронівської міжрайонної МСЕК, де пройшов повторний медичний огляд з метою визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, за результатами якого відповідачем складено виписку за формою медичної документації № 158-1/0 від 06.07.2015 серії АБ № 0019021.

Згідно з вказаною випискою Миронівська міжрайонна МСЕК встановила ОСОБА_1 ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 90 % з 03.11.2014 - довічно; причина втрати професійної працездатності - трудове каліцтво; дата встановлення страхового випадку - 15.07.2014 (акт від 23.03.2015 № 1).

Однак, як з'ясувалось згодом, у виписці за формою медичної документації № 158-1/0 від 06.07.2015 серії АБ № 0019021, яку Миронівська міжрайонна МСЕК передала до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Білоцерківському районі Київській області, голова Миронівської міжрайонної МСЕК Гетьманчук Г.М. у рядку 7 зробив виправлення шляхом закреслювання дати, з якої встановлено ступень втрати працездатності, та написання іншої дати, а саме: "03.11.2014" змінено на "06.07.2015".

Під час дослідження виписки від 06.07.2015 серії АБ № 0019021 суд також виявив невідповідність виду огляду: зазначено "первинний", у той час як в дійсності проводився повторний огляд позивача.

Оскільки внаслідок вчинення таких дій позивач був позбавлений права на одержання страхових виплат за період від дати встановлення інвалідності до дати встановлення степеня втрати працездатності у відсотках, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян в Україні визначаються Основами законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Основи).

Загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом (далі - роботодавець), громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Одним з видів загальнообов'язкового державного соціального страхування, що передбачені Основами, є страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Статтею 4 Закону України "Про охорону праці" передбачено, що державна політика в галузі охорони праці базується на принципі соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Усі працівники згідно із законом підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (стаття 5 Закону України "Про охорону праці").

Відповідно до статті 9 Закону України "Про охорону праці" відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування України відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

В силу статті 11 Основ страховим ризиком - є обставини, внаслідок яких громадяни та/або члени їх сімей можуть втратити тимчасово або назавжди засоби до існування і потребують матеріальної підтримки або соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, а страховим випадком - є подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення або соціальних послуг, передбачених законами України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Положеннями Закону України від 23.09.1999 № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що страховим випадком за соціальним страхуванням від нещасних випадків - є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок або професійне захворювання, яке сталося внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці.

Згідно з положеннями статті 36 Закону України від 23.09.1999 № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці". Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

В силу статті 38 Закону України від 23.09.1999 № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров'я. МСЕК установлює обмеження рівня життєдіяльності потерпілого, визначає професію, з якою пов'язане ушкодження здоров'я, причину, час настання та групу інвалідності у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також необхідні види медичної та соціальної допомоги. Огляд потерпілого, складання та корегування індивідуальної програми реабілітації інваліда, в якій визначаються види реабілітаційних заходів та строки їх виконання, проводиться МСЕК за умови подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту профпатології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду, суду чи прокуратури.

Частиною першою статті 42 Закону України від 23.09.1999 № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Процедура проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності передбачена Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317 (далі - Положення про МСЕК).

Відповідно до пункту 3 Положення медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1112.

Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров'я при Міністерстві охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (пункт 4 Положення про МСЕК).

Згідно з пунктом 11 Положення про МСЕК міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов'язане ушкодження здоров'я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків.

Пунктом 15 Положення про МСЕК передбачено, що комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування.

Відповідно до пункту 24 Положення про МСЕК комісія видає особі, яку визнано інвалідом або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому інвалід перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Згідно з пунктами 8, 9 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317, датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення (документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи). Інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) такого потерпілого встановлюються до першого числа місяця, що настає за місяцем, на який призначено повторний огляд. Інвалідність, що настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, встановлюється на підставі результатів огляду потерпілого членами комісії та акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою, визначеною постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1112, або на підставі рішення суду про встановлення факту отримання травми на виробництві.

У справі, що розглядалась, суд встановив, що позивач у листопаді 2014 року, після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів, звернувся до відповідача з документами, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене наслідками травм через нещасний випадок на виробництві, а Миронівська міжрайонна МСЕК за результатами первинного огляду позивача встановила йому інвалідність довічно з 3 листопада 2014 року.

Це означає, що у виписці від 06.07.2015 серії АБ № 0019021 щодо визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, посадовою особою відповідача неправомірно вчинено вправлення запису щодо дати втрати професійної працездатності та зазначено, що втрата працездатності настала з 06.07.2015, що не відповідає дійсності.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа

Позивач є звільненим від сплати судового збору, доказів понесення судових витрат суду не надав. Таким чином, судові витрати присудженню з Державного бюджету України на користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Миронівської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії, що виявились у виправленні дати, з якої ОСОБА_1 встановлено ступень втрати професійної працездатності у відсотках, у виписці з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки від 06.07.2015 серії АБ № 0019021, з 03.11.2014 року на 06.07.2015 року.

Зобов'язати Миронівську міжрайонну медико-соціальну експертну комісію оформити нову виписку з акта огляду медико-соціальною експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги ОСОБА_1 із зазначенням дати встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності з 03 листопада 2014 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.