Справа № 753/13567/15-а
Суддя: Даниленко В. В.
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/99/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Даниленко В.В., секретаря Пасько І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Київської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови Київської митниці ДФС в справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Київської митниці ДФС, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Київської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №0386/125130003/15 від 23.07.2015 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 1197737, 85 грн. (один мільйон сто дев'яносто сім тисяч сімсот тридцять сім гривень, вісімдесят п'ять коп.)

Позивач не погоджується з вказаною постановою, вважає її протиправною з підстав відсутності у його діях складу порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, невідповідності викладених у оскаржуваній постанові висновків фактичним обставинам справи.

Зазначив, що 11.06.2015 року, як представник декларанта ТОВ «АКРУКС», подав до відділу митного оформлення № 1 митного поста «Святошин» Київської митниці ДФС електронну митну декларацію від 11.06.2015 року №125130003/2015/508335, якою в режимі імпорту задекларував товар № 1: «Первинні батареї, діоксид-марганцеві, лужні, елементи циліндричні: - Батарейка ВАТТ. МN9100 ALKALINE BLI 1 /10/100 - 300 шт.; - Батарейка BATT. V 23GA ELEСTRONICS BLI 1/10/100 - 3000 шт.; - Батарейка MAX T. AAА BLI 4 VARTA (15000 наборів) - 60000 шт.; Батарейка MAX T. AA BLI 4 VARTA (15600 наборів) 62400 шт.; Батарейка ENERGY ААА, BLI 2 (21600 наборів) - 43200 шт.; Батарейка ENERGY АА, BLI 2 (20000 наборів) - 40000 шт.; Батарейка SUPERLIFE BABY FOL2 VARTA (10560 наборів) - 21120 шт.; Батарейка SUPERLIFE MONO BLI 2 VARTA (12600 наборів) - 25200 шт. Торговельна марка VARTA. Країна виробництва: CN. Виробник: VARTA Consumer Batteries GmbH & Co». Разом з митною декларацією подав декларацію митної вартості від 11.06.2015 року №125130003/2015/508335.

Під час проведення митного огляду товару митницею було виявлено, що на первинній упаковці частини товару № 1: «батарейка ENERGY ААА, BLI 2 (21600 наборів) - 43200 шт.; батарейка SUPERLIFE BABY FOL2 VARTA (10560 наборів) - 21120 шт.; батарейка SUPERLIFE MONO BLI 2 VARTA (12600 наборів) - 25200 шт.» наявне маркування - вироблено в Польщі (MADE IN POLAND) та «батарейка MAX T. AAА BLI 4 VARTA (15000 наборів)- 60000 шт.; батарейка MAX T. AA BLI 4 VARTA (15600 наборів) 62400 шт.; батарейка ENERGY АА, BLI 2 (20000 наборів) - 40000 шт.» наявне маркування - вироблено в Німеччині (MADE IN GERMANY), про що складено Акт митного огляду товарів №125130003/2015/508335 від 11.06.2015 року.

12.06.2015 року Київською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №125130003/2015/000001/2, відповідно до якого митна вартість Товару №1 визначена за резервним (шостим) методому розмірі 0,2747 доларів США за одну штуку (батарейку).

16.06.2015 року Київською митницею ДФС відносно позивача складено протокол про порушення митних правил № 0386/125130003/15 за ознаками порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та видано Картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № 125130003/2015/00004.

23.07.2015 року відповідачем прийнято оскаржувану постанову в справі про порушення митних правил № 0386/125130003/15.

Позивач мотивує свої вимоги тим, декларування товару та визначення митної вартості здійснював відповідно до ст.ст. 257, 264 Митного кодексу України, на підставі інформації, зазначеної у товаросупровідних документах, які не містили розбіжностей та ознак підробки. Митниця не висловлювала жодних сумнівів щодо достовірності поданих товаросупровідних документів. Країну виробництва товару - Китай, задекларував з урахуванням відомостей, наявних у інвойсі від 03.06.2015 року № 030615/01 та сертифікаті про походження товару № PL/MF/AD від 09.06.2015 року, який підтверджує, що країною походження товару № 1 (код УКТ ЗЕД , вагою нетто 7582,994 кг) є Китай (CN). Вважає, що з урахуванням змісту ч. 2 ст. 36 та ч. 1 ст. 40 МК України, країну виробництва вказав правильно. У декларації митної вартості вказав всі необхідні відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, надав всі основні документи, що підтверджують заявлену митну вартість, На вимогу митного органу надав всі наявні у нього додаткові документи, які підтверджують заявлену митну вартість, тому виконав вимоги ч.8 ст. 52 та ст.53 МК України.

Позивач зазначив, що умислу і мети заявити неправдиві відомості про країну виробництва товару та зменшити розмір митних платежів не мав, а інформація про країну виробництва не стосується відомостей, які підтверджують заявлені числові значення складових митної вартості товарів. Після прийняття Рішенняпро коригування митної вартості від 12.06.2015 року №125130003/2015/000001/2 та отримання Картки відмови в митному оформленні від 16.06.2015 року № 125130003/2015/00004 він самостійно у встановлені строки здійснив новий уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з урахуванням визначеної мииницею митної вартості товарів та сплатив митні платежі і забезпечив сплату необхідних митних платежів з урахуванням цього Рішення відповідно до розділу Х Митного кодексу України шляхом надання фінансової гарантії, подав нову митну декларацію від 18.06.2015 року №125130003/2015/508403 за якою товар був оформлений в режимі ІМ 40 та випущений у вільний обіг, тому виконав вимоги ч. 1 ст. 266 МК України.

В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги, пославшись на обставини викладені в позові та в додаткових письмових поясненнях, поданих до суду. Запевняли, що у позивача був відсутній умисел і мета, що направлені на неправомірне зменшення розміру митних платежів.

Представник позивача зазначила, що сертифікат про походження товару є офіційним документом, що виданий компетентним органом країни експортера - Польщі. Згідно ч. 3 ст. 334 МКУ, відомості з офіційних документів, наданих для митного контролю та/або митного оформлення, не потребують додаткового підтвердження. Сумнівів у достовірності даних, наведених у цьому сертифікаті, у позивача не було, розбіжностей товаросупровідні документи не містили, тому декларуючи країну виробництва товару Китай, позивач не перевіряв маркування, шляхом здійснення фізичного огляду товару.

Представник відповідача надав до суду письмові заперечення, в судовому засіданні також заперечував проти задоволення адміністративного позову, вважаючи його необ'єктивним та безпідставним. Вважає, що постанова про порушення митних правил №0386/125130003/15 від 23.07.2015 року про визнання ОСОБА_2 була винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки позивач не скористався правом ініціювати проведення фізичного огляду товару, що призвело до вчинення ним порушення митних правил. Представник відповідача зазначив, що крім сертифікату походження товару, позивач не надав інших документів (технологічних схем, експертних висновків), з яких можна отримати достовірну та беззаперечну інформацію про дійсну країну виробництва товару, та не оскаржив рішення про коригування митної вартості, що свідчить про його згоду з таким рішенням.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши думки сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що позивач працює на посаді агента з митного оформлення вантажів та товарів ТОВ «АКРУКС». 11.06.2015 року позивачем, задекларовано товар, найменування та опис якого зазначено в графі 31 електронної митної декларації №125130003/2015/508335 від 11.06.2015 року, поданої до Київської митниці ДФС разом з товаросупровідними документами. Задекларований товар ввезено в Україну відповідно до контракту від 15.05.2015 року № 15-05/15, укладеного між ТОВ «АКРУКС», що є одержувачем товару та компанією англійською «LISTON ASSOCIATES LIMITED». Відправник товару - польська компанія «Sukces Sp.z.o.o».

Одночасно з митною декларацією позивачем подано митниці декларацію митної вартості товарів №125130003/2015/508335 від 11.06.2015 року, з якої вбачається, що митну вартість ним визначено із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Під час митного огляду товару працівниками митниці виявлено, що маркування на первинній упаковці частини товару ні відповідає відомостям, що зазначені позивачем у митниій декларації про країну виробництва - Китай. Виявлені розбіжності зафіксовано Актом митного огляду товарів №125130003/2015/508335 від 11.06.2015 року.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості, відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів від 12.06.2015 року №125130003/2015/000001/2, відповідно до якого митна вартість Товару №1/1 визначена за резервним (шостим) методому розмірі 0,2747 доларів США за одну штуку (батарейку).

З вказаного рішення вбачається, що метод за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), що був заявлений позивачем, не застосовується тому, що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості не містяться всі відомості щодо підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, декларант відмовився від подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Враховуючи Акт митного огляду товарів №125130003/2015/508335 від 11.06.2015 року та Рішення про коригування митної вартості товарів від 12.06.2015 року №125130003/2015/000001/2, митний орган дійшов висновків про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, у зв'язку з чим було складено протокол про порушення митних правил № 0386/125130003/15 від 16.06.2015 року та винесено постанову про порушення митних правил № 0386/125130003/15 від 23.07.2015 року, в яких вказано, що для митного оформлення товарів ОСОБА_2, з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів на суму 399245,95 грн. заявлено в ЕМД від 11.06.2015 року №125130003/2015/508335 неправдиві відомості щодо країни виробництва товару, необхідні для визначення його митної вартості.

В оскаржуваній постанові, Київська митниця ДФС посилається на те, що ОСОБА_2 безпідставно на власний розсуд не скористався наданим йому законом правом проведення фізичного огляду товару, що призвело до вчинення останнім порушення митних правил.

Однак, суд не погоджується з вказаними висновками митного органу та зазначає, що висновок про виявлення факту правопорушення митних правил, що є підставою для порушення справи про порушення митних правил, повинен робитись виключно за умови достатності даних, що вказують на наявність складу правопорушення, елементом якого є винні дії суб'єкта правопорушення.

Такі дані можуть бути отримані тільки за результатами всебічного аналізу обставин митного оформлення і ретельної перевірки дій під час цього процесу як з боку декларанта, так і з боку працівників митного органу, що беруть у ньому участь.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З платіжних доручень в іноземній валюті або банківських металах від 06.07.2015 року № 32, від 30.07.2015 року № 34, від 05.08.2015 року № 37, що містяться в матеріалах справи вбачається, що ТОВ «АКРУКС» сплачено нерезиденту - компанії «LISTON ASSOCIATES LIMITED» кошти за товар на загальну суму 41441,14 доларів США, яка відповідає сумі інвойсу від 03.06.2015 року № 030615/01, яким керувався при заявленні митної вартості позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Як визначено ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України документами, що підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Судом встановлено та підтверджено доказами, що після витребування митним органом додаткових документів, позивачем було надано наявні у нього документи, зокрема видаткові накладні від 10.04.2015 року № 33, від 22.04.2015 року № 36, від 29.04.2015 року №38; податкові накладні від 10.04.2015 року № 8, від 22.04.2015 року № 11, від 29.04.2015 року № 14; лист роз'яснення представництва фірми «ВАРТА Конс'юмерз Бетеріз ГмбХ & Ко.КГаА» в Україніщодо маркування товару; фотографіяю з каталогу виробника товарів. Листом від 12.06.2015 року вих. № 12 позивачем зазначено, що інші документи надати немає можливості.

Виявлення того факту, що маркування на первиній упаковці частини товару стосовно країни виробництва («вироблено в Німеччині» та «вироблено в Польщі») не відповідає відомостям про країну виробництва Китай, які зазначені позивачем у митній декларації, а також прийняття митницею Рішення про коригування митно вартості товару не може однозначно свідчити про вчинення позивачем порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України.

Відповідно до ст. 485 МК України під діями, спрямованими на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також іншими протиправними діями, спрямованими на ухилення від сплати митних платежів розуміється заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Наявність спеціальної протиправної мети в ст. 485 МК України вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини. Тобто в даному випадку конкретна мета, як обов'язкова ознака складу правопорушення є намір особи неправомірно звільнитись від сплати митних платежів чи зменшити їх розмір. Мета - це уявлення особи про суспільно небезпечний наслідок своїх протиправних дій та про ту шкоду, що, як усвідомлює винний, настане для охоронюваних законом відносин і яка, проте, є для нього бажаною. Мета дає змогу визначити заради чого, до якого результату спрямована суспільно небезпечна діяльність особи.

Оскаржувана постанова митниці мотивована тим, що відповідно до ч. 2 ст. 266 МК України перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу митного органу здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів, однак невикористання цього права позивачем призвело до вчиненя ним порушення митних правил.

Однак, суд наголошує, зазначена норма означає, що декларант за певних умов вправі, але не зобов'язаний здійснювати фізичний огляд товару. Тому, не здійснення позивачем такого огляду не є доказом вини у формі прямого умислу та наявності у останнього протиправної мети направленої на зменшення розміру митних платежів. При цьому, в судовому засіданні позивач підтвердив, що не мав умислу на ухиляння від сплати митних платежів або зменшення їх розміру.

Судом встановлено, що сертифікатом про походження товару № PL/MF/AD від 09.06.2015 року, на який посилається позивач, країною походження задекларованого товару (код УКТ ЗЕД , вагою нетто 7582,994 кг) є Китай (CN).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 МК України, країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Статтею 40 МК України встановлено, що у разі якщо у виробництві товару беруть участь дві або більше країн, країною походження товару вважається країна, в якій були здійснені останні операції з переробки, достатні для того, щоб товар отримав основні характерні риси повністю виготовленого товару, що відповідають критеріям достатньої переробки згідно з положеннями цієї статті.

Листом Представництва фірми «ВАРТА Конс'юмерз Бетеріз ГмбХ & Ко.КГаА» (представник виробника товару в Україні) зазначено, що країна виробництва товару співпадає із країною походження.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 МК України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Суд вважає необґрунтованими твердження представника відповідача про те, що крім сертифікату походження, позивач не надав інших документів (технологічних схем, експертних висновків), з яких можна отримати достовірну та беззаперечну інформацію про дійсну країну виробництва товару, оскільки згідно ч. 2 ст 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідача не заперечувалось, що митницею в в рамках провадження у справі про порушення митних правил не напрявлялись до компетентних органів Китаю, Польщі та Німеччини чи безпосередньо до виробника товару чи інших осіб відповідні запиити для встановлення дійсної країни виробництва, жодних експертиз для зясування даного питання не проводилось.

Крім того, згідно зі ст. 334 Митного кодексу України, органи доходів і зборів вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на органи доходів і зборів, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом. Перелік документів та відомостей, необхідних для проведення митного контролю, визначений ст. 335 МКУ. В переліку відомостей, які декларант або уповноважена ним особа зазначають відомості в митній декларації, відомості щодо країни виробництва товару не зазначені.

В переліку класифікатора документів, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року № 1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» відсутній розділ з переліком документів, що підтверджують країну виробництва товару.

Аналогічне зазначено в листі Київської міської митниці ДФС від 22.07.2015 року № 4440/10/26-70-25-03-05 «Щодо надання роз'яснень», що був направлений на адресу ТОВ «АКРУКС» в рамках надання митних консультацій.

Частиною 4 ст.299 МК України встановлено, що кошти авансових платежів не вважаються митними платежами, доки особа, яка внесла такі платежі, не зробить розпорядження про це органу доходів і зборів та не будуть виконані відповідні митні формальності. З моменту початку виконання таких митних формальностей кошти авансових платежів у сумі, на яку зроблено розпорядження, не підлягають використанню на будь-які інші цілі. Після завершення митних формальностей кошти у сумі, на яку зроблено розпорядження, перераховуються органом доходів і зборів до державного бюджету. У разі відмови від завершення митних формальностей сумі авансових платежів, на яку зроблено розпорядження, повертається статус авансових платежів.

Таким чином, у зв'язку з наданням Картки відмови в митному оформленні (випуску) товарів від 16.06.2015 року № 125130003/2015/00004 коштам, які сплачені ТОВ «АКРУКС» як попередня оплата (авансові платежі) та на які було зроблено розпорядження шляхом подання митної декларації від 11.06.2015 року №125130003/2015/508335, було повернуто статус авансових платежів, які з урахуванням наведених вище норм, не вважаються митними платежами.

За таких обставин, сума у розмірі 399245, 95 грн., яка була згідно взята митницею за основу при обчисленні суми штрафу за порушення митних правил при прийнятті оскаржуваної постанови не є саме несплаченою сумою митних платежів.

Застосування санкції статті 485 МК України в обов'язковому порядку передбачає наявність суспільно небезпечного наслідку у вигляді ненадходження до бюджету необхідних митних платежів, тобто наявність факту несплати митних платежів.

Суд погоджується з доводами представника позивача, що при митному оформленні товару у вільний обіг, обов'язок декларанта задекларувати митну вартість, визначену митним органом і та сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х МК України, з урахуванням Рішення про коригування митної вартості, виникає з моменту прийняття митницею такого рішення.

Це узгоджується з нормами ч. 4 ст. 55 МК України, якою передбачено, що під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 236 МК України встановлено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації або в митному оформленні товарів, у тому числі у зв'язку з прийняттям органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості товарів нова митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, не пізніше 10 робочих днів з дати такої відмови, якщо товари протягом зазначеного часу не розміщено на складі тимчасового зберігання чи на складі органу доходів і зборів.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується представником відповідача, що позивачем у встановлені строки задекларовано товар у режимі імпорту за МД від 18.06.2015 року №125130003/2015/508403, який митницею відповідно до ч. 7 ст. 55 МК України випущено у вільний обіг у зв'язку зі сплатою митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною позивачем та забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною позивачем, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею, шляхом надання фінансової гарантії відповідно до розділу Х цього Кодексу, яка в подальшому була реалізована, тобто була перерахована митницею до Державного бюджету України.

Тим самим, позивач виконав обов'язок, передбачений ч.1 ст. 266 МК України стосовно сплати та забезпечення сплати митних платежів.

Всебічно дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку про те, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 485 МК України. Мети та умислу зменшувати розмір митних платежів у позивача не було.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно - правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 8 МК України державна митна справа здійснюється на основі, в тому числі, принципу законності та презумпції невинуватості.

Статтею 489 МК України на посадову особу при розгляді справи про порушення митних правил покладено обов'язок з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи оскаржувану постанову відповідач мав дотриматися вимог закону і прийняти повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав би сумніву у його неупередженості, добросовісності та розсудливості, оцінюючи всі обставини справи в сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, відповідач не надав суду доказів правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності у ОСОБА_2 конкретної мети та прямого умислу на вчинення дій, направлених на неправомірне зменшення розміру митних платежів та заявлення неправдивих відомостей щодо країни виробництва.

Тому, враховуючи норму ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо винності позивача трактуються на його користь.

За таких обставин, оцінивши надані докази, суд вважає, що доводи позивача є обґрунтованим, а тому приходить до висновку, що оскаржувана постанова не відповідає нормам діючого законодавства, не забезпечена належними та допустимими доказами, які б давали підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, в тому числі, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення.

Таким чином, висновки викладені в оскаржуваній постанові не відповідають фактичним обставинам справи, а в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 485 МК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил №0386/125130003/15 від 23.07.2015 року.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 36, 40, 49-55, 257, 264-266, 299, 334, 335, 485, 529-531 МК України, ст.ст. 2, 7, 9, 11, 69-87, 94, 97, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_2 до Київської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови Київської митниці ДФС в справі про порушення митних правил - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Київської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №0386/125130003/15 від 23.07.2015 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 1197737, 85 грн. (один мільйон сто дев'яносто сім тисяч сімсот тридцять сім гривень, вісімдесят п'ять коп.)

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення постанови або з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: