Справа № 806/4941/15
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року м.Житомир справа № 806/4941/15

категорія 3.7.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черняхович І.Е.,

секретар судового засідання Господарчук І.В.,

за участю: представника відповідача Парамуди О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області про визнання протиправними та скасування постанов від 22.09.2015 р. №027674, №027675, №027676,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати постанови від 22.09.2015 № 027674, № 027675, № 027676 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 адміністративно-господарського штрафу. В обґрунтування позову зазначає, що перевезення пасажирів здійснювалось із належним чином оформленими документами, перелік яких визначений Законом України "Про автомобільний транспорт", а тому застосування санкцій у вигляді штрафу є протиправним.

14 березня 2016 року протокольною ухвалою без виходу до нарадчої кімнати постановлено замінити первинного відповідача - Управління Укртрансінспекції у Житомирській області на правонаступника - Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. Надав до суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження без його участі та без участі позивача.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог заперечував.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Встановлено, що 01 вересня 2015 року уповноваженими особами Укртрансінспекції у Житомирській області відповідно до направлення на перевірку № 011371 від 31.08.2015 року (а.с.30) проведено рейдову перевірку ФОП ОСОБА_2, за наслідками якої складено Акти перевірки дотримання суб'єктом господарювання вимог законодавства про автомобільний транспорт від 01.09.2015 № 044093, № 044094, № 044095року (а.с.25-27).

В Акті № 044093 від 01.09.2015 зазначено, що під час перевірки транспортного засобу номерний знак НОМЕР_1, що належить ФОП ОСОБА_2, виявлено, що при наданні послуг з регулярних спеціальних перевезень пасажирів по маршруту "Новоград - Волинський - с. Ярунь" неоформлені документи, передбачені ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: примірник паспорта маршруту з позначкою "В", поліси обов'язкового особистого страхування водія та пасажирів від нещасних випадків на транспорті, чим порушено вимоги постанови КМУ № 959 від 14.08.1996 року "Про затвердження Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті", наказу Міністерства транспорту та зв'язку України № 278.

Відповідач направив позивачу лист та копії актів від 01.09.2015 № 044093, №044094, №044095 та повідомив про час та місце розгляду справи по акту листом №1366/02/8-15, який останній отримав 15.09.2015 (а.с.24).

За наслідками розгляду справ про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідачем 22.09.2015 винесено:

- постанову № 027674, якою за порушення вимог ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" постановлено стягнути з ФОП ОСОБА_2 штраф у сумі 1700,00 грн (а.с. 8);

- постанову № 027675, якою за порушення вимог ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" постановлено стягнути з ФОП ОСОБА_2 штраф у сумі 1700,00 грн (а.с. 9);

- постанову № 027676, якою за порушення вимог ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" постановлено стягнути з ФОП ОСОБА_2 штраф у сумі 1700,00 грн.

Спірні взаємовідносини регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон), Законом України "Про страхування", Порядком розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженим Наказом Мінтрансзв"язку від 07.05.2010 № 278 (далі - Порядок №278), Положенням про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті", затвердженим Постановою КМ України, від 14.08.1996, № 959 (далі - Положення).

Згідно ч.1 ст. 7 Закону, забезпечення організації пасажирських перевезень покладається: на приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Автономної Республіки Крим чи області (внутрішньо обласні маршрути), - на Раду міністрів Автономної Республіки Крим або обласні державні адміністрації; на приміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі району, - на районні державні адміністрації; на міських автобусних маршрутах загального користування - на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту.

Статтею 6 Закону визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Регулярні спеціальні пасажирські перевезення - перевезення певних категорій пасажирів (працівників підприємств, школярів, студентів, туристів, екскурсантів та інших) на автобусному маршруті за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку замовником транспортних послуг або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень (ст. 1 Закону).

Частиною 3 ст. 39 Закону визначено перелік документів для регулярних спеціальних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником транспортних послуг, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України. Суд звертає увагу, що вказана норма не містить вичерпного переліку документів.

Наказом Мінтрансзв"язку від 07.05.2015 № 278, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.06.2010 за № 408/17703 затверджено Порядок розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту (далі - Порядок), п. 2.13 якого передбачено затвердження паспорта автобусного маршруту регулярних спеціальних перевезень замовником послуг за погодженням з організатором перевезень на відповідній території ( у частині маршруту та графіка руху).

Пунктом 1.1 Порядку визначено, що автомобільний перевізник повинен забезпечити водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних спеціальних перевезень примірником паспорта маршруту з позначкою "В". Окрім цього, п. 2.9 вказаного Порядку передбачається наявність у паспорті маршруту договору про надання послуг та акту відповідальності паспорта маршруту умовам перевезень, який складається комісією, до складу якої входять представники відповідного організатора перевезень, державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, перевізника, замовника послуг, Державтоінспекції.

Як вбачається з наданих позивачем паспортів приміського автобусного маршруту регулярних спеціальних перевезень "Новоград-Волинський-Ярунь", "Новоград-Волинський-Михіївка", "Новоград-Волинський-Івашківка" (а.с.34-36), вони погоджені Новоград-Волинською райдержадміністрацією, хоча, враховуючи, що маршрут "Новоград-Волинський-Івашківка" проходить через дві різні адміністративно територіальні одиниці - місто обласного значення (м. Новоград-Волинський) та населеними пунктами Новоград-Волинського району - організатором пасажирських перевезень в даному випадку повинна виступати Житомирська обласна державна адміністрація, яка і повинна погоджувати паспорта цих маршрутів, чого зроблено не було. Відтак, зазначені паспорти маршрутів не можуть вважатися належними, оскільки не оформлені відпорним чином.

Як вбачається з ч.1 ст.12 Закону, страхування на автомобільному транспорті здійснюється відповідно до законодавства.

Стаття 7 Закону України "Про страхування" відносить особисте страхування від нещасних випадків на транспорті до обов'язкових видів страхування. Також в цій статті зазначено, що для здійснення обов'язкового страхування КМУ встановлює порядок та правила його проведення, форми типового договору, особливі умови страхування тощо.

На виконання цього Закону, Кабінет Міністрів України своєю постановою № 959 від 14.08.1996 року затвердив "Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті", яким визначається порядок здійснення обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті, пасажирів та водіїв, зокрема автомобільного транспорту.

Вказаним Положенням передбачено, що застрахованими вважаються: пасажири з моменту оголошення посадки в морське або річкове судно, поїзд, автобус або інший транспортний засіб до моменту завершення поїздки; водії тільки на час обслуговування поїздки. Страховий платіж за обов'язковим особистим страхуванням від нещасних випадків на транспорті утримується з пасажира перевізником, який діє від імені страховика за винагороду на підставі договору доручення на лініях залізничного, морського, внутрішнього водного, автомобільного та електротранспорту на міжобласних і міжміських маршрутах у межах однієї області, Автономної Республіки Крим у розмірі до 1,5 відсотка вартості проїзду, на маршрутах приміського сполучення - до 3 відсотків вартості проїзду. Кожному застрахованому перевізник, що виступає агентом страховика, видає страховий поліс. Документом, що підтверджує страхування пасажирів під час здійснення регулярних пасажирських перевезень автомобільним транспортом, є квиток.

Страхувальниками водіїв є юридичні особи або дієздатні громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, які є власниками транспортних засобів чи експлуатують їх і уклали із страховиком договори страхування. Відносини між перевізниками та страховиками щодо страхування пасажирів і водіїв визначаються укладеними між ними договорами доручення та договорами страхування."

В матеріалах справи міститься лист, з якого вбачається, що позивачем укладено договір доручення № 6500-010384 від 03.10.2014 року на обов'язкове особисте страхування пасажирів на регулярному спеціальному маршруті від нещасних випадків зі страховою компанією "Княжна вієнна іншуранс груп" (а.с. 73).

Щодо договорів страхування водіїв, то такий договір позивачем наданий не був.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд,

постановив:

В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до управління Укртрансбезпеки у Житомирській області про визнання протиправними та скасування постанов від 22.09.2015 р. №027674, №027675, №027676 - відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Е.Черняхович

Повний текст постанови виготовлено: 17 березня 2016 р.