Справа № 810/4663/14
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року справа № 810/4663/14

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є.;

при секретарі судового засідання - Гай А.В.;

за участю:

представника позивача - Кириченка П.Ю.;

представника відповідача - Камінського К.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом приватного підприємства "Дім зерна"

до Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області

третя особа - приватне підприємство "Комплекс Агромарс",

про визнання протиправними дій та зобов'зання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ПП "Дім зерна" звернулося до суду з позовом в якому, з урахуванням заяви про зміну своїх вимог, просило визнати протиправними дії Бориспільської ОДПІ, які виявилися в порушенні процедури оформлення результатів перевірки ПП «Дім Зерна»; зобов?язати відповідача прийняти податкове повідомлення-рішення за наслідками складеного акта перевірки від 14.07.2014 р. №359/22-1/37135575; визнати протиправними дії Бориспільської ОДПІ по коригуванню (зменшенню до нуля) задекларованих зобов?язань та податкового кредиту по взаємовідносинах з контрагентами-покупцями та контрагентом-продавцем; зобов?язати відповідача вилучити з системи «Податковий блок» інформацію, внесену на підставі акта перевірки від 14.07.2014 р. №359/22-1/37135575.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяви, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, зазначив, що дії податкового органу вчинені у законний спосіб, а тому заявлені вимоги є безпідставними.

Представник третьої особи в судове засідання не з?явився з невідомих для суду причин, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не надав.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази та матеріали, з наданням їм відповідної правової оцінки, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке:

у червні-липні 2014 р., відповідачем на підставі наказу Бориспільської ОДПІ від 20.06.2014 №440 була проведена перевірка ПП «Дім зерна» з питань документального підтвердження господарських відносин з ТОВ "Маркет Продакт", ТОВ "Тек-Агрогруп", ТОВ "ЗМ Консалтинг" за період з 01.01.2014 по 31.03.2014, за результатами якої складено акт від 14.07.2014 № 359/22-1/37135575, яким встановлено порушення положень п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, 198.4, 198.6 ст. 198, ст. 201 ПКУ, внаслідок чого відповідач дійшов висновку про завищення позивачем податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ "Маркет Продакт", ТОВ "Тек-Агрогруп", ТОВ "ЗМ Консалтинг" на суму 565702,06 грн. та про завищення податкових зобов'язань по взаємовідносинах з ТОВ "Комплекс Агромарс" на суму 566349,00 грн.

За наслідками проведеної перевірки та складеного акту рішень, оформлених документально, зокрема, і податкових повідомлень-рішень, відповідачем не приймалось.

Разом з тим, висновки акта перевірки від 14.07.2014 №359/22-1/37135575 внесені відповідачем до інформаційної системи "Податковий блок", що призвело до автоматичного коригування до нуля задекларованих позивачем сум податкового кредиту та податкових зобов'язань, що, у свою чергу, вплинуло на майнові права та інтереси позивача.

Згідно пп.14.1.181. п.14.1.ст.14 ПКУ, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За приписами п. 198.2 статті 198 ПКУ датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 189 Податкового кодексу України).

З наведених законодавчих положень випливає, що умовою виникнення у платника права на віднесення сум до валових та включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених в ціні товару (послуги) є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг), а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

При дослідженні факту здійснення господарської операції мають значення відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

На підставі доказів, що містяться в матеріалах справи (акти прийняття-передачі виконаних робіт (наданих послуг), податкові накладні, видаткові накладні), суд дійшов висновку про документальне підтвердження факту реального здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними вище контрагентами. Висновки податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства зроблені на підставі припущень та лише з використанням інформації, наявної у податкових органів, без дослідження первинних бухгалтерських документів, які були використані для відображення відповідних господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліках, тому висновки податкового органу є необґрунтованими та безпідставними.

Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України є програмним продуктом, який розроблено для реалізації Порядку взаємодії органів державної податкової служби при опрацюванні розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 18 квітня 2008 року № 266 (надалі також - Порядок; в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з підпунктом 2.10.3 пункту 2.10 Порядку співставлення даних податкової звітності з ПДВ з інформацією з інших джерел, а саме інформації кол. 2 розділу II Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, кол. 3 Розрахунку коригування сум ПДВ до податкової декларації з податку на додану вартість з даними Реєстру платників ПДВ здійснюється у складі автоматизованого контролю.

Відповідно до пункту 2.14 Порядку інформація податкової звітності з ПДВ, надіслана до центральної бази даних податкової звітності, у розрізі контрагентів підлягає співставленню засобами системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України з метою виявлення платників ПДВ, якими занижено суму податкових зобов'язань або завищено суму податкового кредиту.

Пунктом 2.21 Порядку передбачено, що підсумки перевірок за результатами автоматизованого співставлення податкової звітності з ПДВ на центральному рівні відображаються в описовій частині акта перевірки (камеральної, документальної невиїзної, планової, позапланової перевірки) або довідки у розрізі періодів та операцій з одним контрагентом та фіксуються в АС "Аудит". По мірі підписання актів перевірки та узгодження податкових зобов'язань, визначених податковим повідомленням-рішенням, прийнятим за результатами таких перевірок, уточнюються результати автоматизованого співставлення на центральному рівні податкової звітності з ПДВ за поданням підрозділу, яким завершено процедуру такого узгодження та яким прийнято таке повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 4.15 Порядку якщо платником ПДВ (постачальником) до податкових зобов'язань включено суму ПДВ меншу, ніж контрагентом (отримувачем) до податкового кредиту, працівники підрозділу оподаткування юридичних, фізичних осіб органу ДПС, на обліку якого знаходиться платник ПДВ (постачальник), та органу ДПС, на обліку якого знаходиться платник ПДВ (отримувач), відповідно до пункту 3 статті 11, пункту 3 статті 111 Закону № 509 звертаються в письмовій формі до таких платників ПДВ щодо одержання пояснень та їх документальних підтверджень (перелік документів, що затребується у платника ПДВ, передбачений пунктом 4.2 Порядку) з метою встановлення причин розбіжностей даних, що містяться у поданій ними податковій звітності з податку на додану вартість, виявлених під час камеральної перевірки, та/або за результатами автоматизованого співставлення.

Наведені законодавчі положення дають підстави для висновку про те, що процес зпівставлення даних податкової звітності з ПДВ у розрізі контрагентів є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов'язань та податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці.

Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку.

Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

У податковому законодавстві презумується добросовісність платникаподатків, що передбачає законність його дій у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не буде спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України, що виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку статті 54 ПКУ та його узгодження.

Таким чином, будь-які зміни до інформаційних баз мають визнаватися протиправними, якщо відповідні дані не співпадають з узгодженими сумами (або іншими показниками) податкового обліку.

Судом встановлено, що у даному випадку ніяких донарахувань грошових зобов'язань (та, відповідно, їх узгодження) за наслідками проведення спірної перевірки позивачу не здійснено, тому податковий орган, діяв всупереч наведеним вище нормам та порушив права позивача у зв?язку з цим суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог.

Згідно із пунктом 86.6 статті 86 ПКУ податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Пунктом 2.1 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 № 1236, встановлено, що орган державної податкової служби визначає суму нарахування (зменшення) грошового зобов'язання, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість та складає податкове повідомлення-рішення у випадках, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Із аналізу вищезазначених норм чинного законодавства вбачається, що податкове повідомлення-рішення це правовий акт індивідуальної дії, який податковий орган зобов'язаний прийняти у передбачених законом випадках, зокрема, при виявленні порушення податкового законодавства. Податкове повідомлення-рішення видається конкретному платнику та створює для нього юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити суму грошового зобов'язання та/або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Як встановлено судом, відповідачем, всупереч передбаченим чинним законодавством вимогам, станом на час вирішення даної справи не прийнято відповідного податкового повідомлення-рішення за результатами проведеної перевірки на підставі акта перевірки від 14.07.2014 № 359/22-1/37135575, тоді як актом перевірки було виявлено порушення положень пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.1, 198.4, 198.6 статті 198, статті 201 ПКУ, внаслідок чого відповідач дійшов висновку про завищення позивачем податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ "Маркет Продакт", ТОВ "Тек-Агрогруп", ТОВ "ЗМ Консалтинг" на суму 565702,06 грн. та про завищення позивачем податкових зобов'язань по взаємовідносинам з ТОВ "Комплекс Агромарс" на суму 566349,00 грн.

Надане органу виконавчої влади, посадовій особі право самостійного вибору варіанту поведінки, рішення чи передбачуваного наслідку правової норми реалізується через інститут адміністративного (або вільного) розсуду.

Адміністративний розсуд має місце тоді, коли правовий припис, не встановлюючи конкретного варіанту дій, наділяє орган певним ступенем свободи у вирішенні конкретної справи і прийнятті відповідного рішення, тобто він означає можливість вибору в межах, встановлених правовими нормами. Це випадки, коли норма матеріального права, встановлюючи можливі варіанти рішень, залишає на розсуд органу (посадової особи) вибір одного з цих варіантів. Наприклад, вибір одного з передбачених санкцією правової норми заходів впливу на особу, яка вчинила адміністративне правопорушення. В цьому випадку розсуд може виявлятись як в оцінці юридичного факту, так і у виборі одного з видів стягнень, або, коли норма права уповноважує орган або посадову особу діяти на власний розсуд при реалізації наданих їм повноважень.

Отже, «дискреційні повноваження» це повноваження щодо реалізації адміністративного розсуду, коли вони не передбачають обов'язків органу вчиняти або проводити (в будь-якій формі) свої рішення чи дії.

Наділяючи орган такими повноваженнями, законодавець, як правило, вживає дієслово "може". І якщо норма передбачає лише право органу вирішити певним чином будь-яке питання, це вказує на сферу адміністративного розсуду. Наприклад, у ст. 23 Закону України "Про державну службу" сказано, що у виняткових випадках після закінчення додаткового (в межах 5 років) терміну перебування на державній службі державні службовці можуть бути залишені на державній службі за рішенням керівника відповідного державного органу. Отже, ця норма наділяє керівника дискреційним правом - свободою діяти на власний розсуд.

У даному випадку, відповідач- податковий орган не був наділений дискреційним повноваженням у праві ухвалення податкового-повідомлення рішення, позаяк чинним законодавством дії податкового органу чітко визначені як обов?язок у разі виявлення у платника податків порушення норм ПКУ, скласти акт та винести податкове повідомлення-рішення.

Відповідач є органом державної влади і, відповідно, його діяльність повинна підпорядковуватись вимогам Конституції- ст.19 та аналогічним вимогам ПКУ.

Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем покладеного на нього законом обов?язку прийняти податкове повідомлення-рішення, що в свою чергу позбавило позивача можливості здійснити захист своїх прав та інтересів шляхом його оспорювання у встановленому законом порядку.

На виконання вимог ухвали ВАСУ від 22.09.2015 р., судом було витребувано у відповідача інформацію про внесення змін до облікових даних ПП «Дім зерна» у комп?ютерній автоматизованій інформаційній системі «Податковий блок» за наслідками акту перевірки №359/22-1/37135575. Згідно відповіді Бориспілської ОДПІ від 15.01.16 р. №6/м висновки акту перевірки були внесені до АІС «Податковий блок», підсистеми «Податковий кредит».

У зв?язку із встановленим суд зауважує, що зміни до електронних баз даних можуть бути внесені податковим органом лише на підставі самостійно складеної та поданої платником податків до податкового органу за місцем реєстрації податкової звітності або на підставі винесеного податковим органом за результатами документальної перевірки та узгодженого податкового повідомлення-рішення.

Така правова позиція викладена, зокрема, і в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2014 у справі № 826/1539/14.

Оскільки за результатами вищезазначеної перевірки відповідачем не виносились податкові-повідомлення рішення про визначення позивачу сум грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, а сам по собі акт є лише суб'єктивною думкою перевірячого та не створює будь-яких наслідків для позивача, суд дійшов висновку, що у податкового органу не було підстав для внесення змін у дані, задекларовані позивачем у поданих ним податкових деклараціях, а тому дії відповідача щодо коригування податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача в інформаційній системі "Податковий блок" є протиправними.

Оскільки вимоги позивача про зобов?язання податкового органу вилучити з системи "Податковий блок" інформацію, внесену на підставі Акта перевірки від 14.07.2014 № 359/22-1/37135575 є похідними від вимог про визнання їх дій по внесенню такої інформації протиправними, то такі вимог також підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Бориспільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області, що полягають у порушенні процедури оформлення результатів перевірки ПП "Дім Зерна" та зобов'язати Бориспільську ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області прийняти податкове повідомлення-рішення на підставі акту перевірки від 14.07.2014 р. №359/22-1/3735575.

Визнати протиправними дії Бориспільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області щодо коригування на підставі акту перевірки від 14.07.2014 р. №359/22-1/3735575, задекларованих ПП "Дім Зерна" податкових зобов'язань та податкового кредиту.

Зобов'язати Бориспільську ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області вилучити з системи "Податковий блок" інформацію, внесену на підставі акта перевірки від 14.07.2014 р. №359/22-1/3735575.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 22 січня 2016 р.