Справа № 813/3256/15
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року Справа № 876/8757/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сердюк О Ю.

з участю осіб:

позивача по справі: не з'явився

відповідача по справі: представників Гавришко А.М., Макутри С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Червонограді Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року по справі за позовом Державної податкової інспекції у м. Червонограді Львівської області до комунального підприємства «Червоноградводоканал» про стягнення податкового боргу з рахунків платника в розмірі 746 240,00 грн.,-

У С Т А Н О В И В:

Позивач, Державна податкова інспекція у м. Червонограді Львівської області в червні 2015 року звернулася з позовом в суд до комунального підприємства «Червоноградводоканал» про стягнення податкового боргу з рахунків платника в розмірі 746 240,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідачем не виконано свої податкові зобов'язання внаслідок чого в нього утворився податковий борг.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року в справі №813/3256/15 в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Державною податковою інспекцією у м. Червонограді Львівської області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року в справі №813/3256/15 та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, апелянт, виходить з тих же мотивів, що наведені в позовній заяві.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Як стверджується матеріалами справи, у зв'язку з невиконанням податкового обов'язку комунального підприємства «Червоноградводоканал» утворено податковий борг в розмірі 746 240,00 грн.

Податковий борг виник на підставі: податкової декларації з ПДВ № від 19.03.2015 року на суму 206135,00 грн.; податкової декларації з ПДВ № від 20.04.2015 року на суму 236 471,00 грн.; № від 19.05.2015 року на суму 303 634,00 грн.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що позивачем надіслано на адресу відповідача податкові вимоги форми «Ю» №1/180 від 27.12.2001 року на суму податкового боргу 101 077,48 грн. та №2/67 від 28.01.2002 року на суму податкового боргу 396 764,31 грн., які були отримані КП «Червоноградводоканал» 27.12.2001 року та 28.01.2002 року відповідно, що підтверджується підписами уповноваженої особи. Такі були складені на підставі чинного на той момент Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України) визначено обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У відповідності до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

За приписами пункту 49.1 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу Міндоходів України, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 56.11 статті 56 ПК України встановлено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, а тому податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, є узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Відповідно до вимог пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з підпунктами 59.1, 59.5 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Так, судом першої інстанції встановлено, що перша та друга податкові вимоги сформовані 27.12.2001 року та 28.01.2001 року, відповідно на суми податкового боргу 101 077,48 грн. та 396 764,31 грн.

В свою чергу, позов подано про стягнення суми податкового боргу, який виник станом на 16 червня 2015 року.

Проте, статтею 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, та статтею 60 ПК України встановлено, що у разі самостійного погашення суми податкового боргу податкова вимога вважається відкликаною.

Як стверджується матеріалами справи, станом на 2001 рік та в подальшому, зокрема станом на 2014 рік, згідно розрахунку заборгованості (а.с. 22 - 29) за відповідачем рахується заборгованість, яка не переривалась. Ця заборгованість була лише збільшена на підставі поданих декларацій з ПДВ за № від 19.03.2015 року на суму 206135,00 грн.; № від 20.04.2015 року на суму 236 471,00 грн.; № від 19.05.2015 року на суму 303 634,00 грн.

Згідно з п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пп. 95.3 ст. 95 цього Кодексу стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення органу державної податкової служби підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою органу державної податкової служби. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом державної податкової служби.

Згідно з п. 95.2 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

З аналізу наведених норм права вбачається, що достатньою умовою для звернення до суду, за яких можливе надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, - є наявність у платника податкового боргу та відсутність на розрахункових рахунках такого платника грошових коштів, достатніх для погашення цього боргу.

Процедура стягнення податкового боргу з платника податку - комунального підприємства врегульована статтею 96 Податкового кодексу України. За змістом пункту 96.1 статті 96 Податкового кодексу України, у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, орган державної податкової служби зобов'язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про:

96.1.1. виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради;

96.1.2. затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу;

96.1.3. ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії;

96.1.4. прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків.

Необхідною умовою застосування заходів, спрямованих на погашення податкового боргу комунального підприємства в порядку наведеного припису, є недостатність коштів, отриманих від продажу майна комунального підприємства, для покриття його податкового боргу та витрат на проведення публічних торгів.

З цього слідує, що вказана норма статті 96 Податкового кодексу України застосовується лише тоді, коли процедура стягнення боргу за рахунок коштів, які знаходяться у власності платника, передбачена статтею 95 ПК, з будь-яких причин, вказаних в законі, не вирішила проблему погашення боргу.

Аналогічна позиція висловлена і Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 22 грудня 2014 року (К/800/52372/13), ухвалі від 20.04.2015 року (К/800/53090/13), ухвалі від 09.06.2015 року.

З цього слідує, що позовні вимоги податкової інспекції підлягають до задоволення, шляхом стягнення податкового боргу підприємства за рахунок коштів на рахунках підприємства.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Червонограді Львівської області задовольнити, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року в справі №813/3256/15 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з комунального підприємства «Червоноградводоканал» з розрахункових рахунків в банках податкову заборгованість в сумі 746 240,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 15.03.2016 року