Справа № 824/1/16-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/1/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О.П.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

10 березня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та стягнення суддівської винагороди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної судової адміністрації України, в якому просив визнати протиправними дії Державної судової адміністрації України щодо виплати суддівської винагороди в розмірі однієї мінімальної заробітної плати за період січень-березень 2015 року, стягнути з Державної судової адміністрації України на свою користь недоплачену суддівську винагороду за період січень-березень 2015 року в розмірі 40808,00 грн.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2016 року та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча судом вживалися заходи щодо його належного повідомлення про час, дату та місце апеляційного розгляду справи. Відповідно до поданих письмових заперечень проти апеляційної скарги позивача, просив суд апеляційної інстанції залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України, визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач - ОСОБА_2 працював суддею Сторожинецького районного суду Чернівецької області з 27 січня 1993 року по 05 серпня 2015 року.

25 липня 2014 року позивачу виповнилось 65-ть років, у зв'язку з чим у нього закінчились повноваження судді.

На підставі заяви про відставку, відповідно до п.9 ч.5 ст.126 Конституції України постановою Верховної Ради України від 16 липня 2015 року №636-VIII ОСОБА_2 звільнено з посади судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області.

Відповідно до вказаної постанови Верховної Ради України Сторожинецьким районним судом Чернівецької області 05 серпня 2015 року видано наказ №16-К "Про звільнення ОСОБА_2".

Згідно довідки №46 від 08 вересня 2015 року про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області, грошове утримання позивача за 2014 рік складалось з окладу 12180,00 грн. та доплати за вислугу років (60%) - 7308,00 грн, а всього - 19488,00 грн.

Згідно довідки №12 від 23 грудня 2015 року про доходи, виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області, позивачу виплачену суддівську винагороду за січень 2015 року у розмірі 1508,00 грн. як відпускні, за лютий 2015 року - 1158,14 грн., за березень 2015 року - 373,23 грн. відповідно до п'яти відпрацьованих робочих днів.

При цьому позивач зазначав, що з вересня 2014 року і по грудень 2014 року включно він отримував суддівську винагороду відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI (в редакції, чинній до 01 січня 2015 року). Проте зазначений цим Законом порядок нарахування щомісячної суддівської винагороди було змінено Законом України №76-VIII від 28 грудня 2014 року, внаслідок чого з 01 січня 2015 року йому було значно зменшено розмір щомісячної суддівської винагороди до однієї мінімальної заробітної плати у розрахунку за повний календарний місяць, що згідно вказаної вище довідки складало 1158,00 грн. з відрахуванням відповідних податків.

За таких обставин та вважаючи, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII було протиправно зменшено розмір його щомісячної суддівської винагороди, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правовий порядок в Україні згідно до ст.19 Конституції України ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, у відповідності до ч.2 ст.133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у зміненій редакції суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно з ч.ч.1 та 4 ст.102 зазначеного Закону суддя звільняється з посади за віком з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п'яти років. Якщо суддю з будь-яких причин не звільнено з посади, він не може здійснювати свої повноваження зі здійснення правосуддя з наступного дня після досягнення шістдесяти п'яти років.

Відповідно до ч.9 ст.129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції, чинній станом на період з 01 січня 2015 року по 28 березня 2015 року) судді з моменту закінчення його повноважень до моменту прийняття рішення про його звільнення (відставку) здійснюється виплата суддівської винагороди у розмірі однієї мінімальної заробітної плати у розрахунку за повний календарний місяць (статтю 129 доповнено частиною дев'ятою згідно із Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII.

Зазначені положення Закону діяли до набрання чинності Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII (набрав чинності 29 березня 2015 року), яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в новій редакції. Тобто, з набранням чинності Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII указані вище положення частини дев'ятої статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» втратили чинність.

Таким чином, в період січня-березня 2015 року суддям, у яких закінчились повноваження та відносно яких уповноваженим органом не було прийнято рішення про їх звільнення (відставку), виплата грошової винагороди повинна була здійснюватись у розмірі однієї мінімальної заробітної плати у розрахунку за повний календарний місяць відповідно до ч.9 ст.129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Оскільки позивач у зв'язку з досягненням 65-ти років не міг виконувати свої повноваження зі здійснення правосуддя в указаний період, при цьому рішення про його звільнення (відставку) прийнято не було, то виплата йому грошової винагороди правомірно здійснювалась виходячи із розміру однієї мінімальної заробітної плати у розрахунку за повний календарний місяць, тобто у відповідності до чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства.

При цьому необхідно зазначити, що наведені вище положення ч.9 ст.129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) не визнавались, з огляду на що були обов'язковими для виконання відповідачами.

Разом з тим, Пленумом Верховного суду України 02 жовтня 2015 року прийнято постанову «Про відмову у зверненні до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо конституційності частини дев'ятої статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI, зі змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо виплати ОСОБА_2 суддівської винагороди в розмірі однієї мінімальної заробітної плати за період січень-березень 2015 року та, відповідно, для стягнення недоплаченої суддівської винагороди за названий період.

Аналогічна правова позиція вкладена в рішенні Вищого адміністративного суду України від 02.02.2016 року у справі №К/800/51602/15.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий /підпис/Біла Л.М.

Судді /підпис/ /підпис/Граб Л.С. Гонтарук В. М.