Справа № 810/4494/15
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/4494/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року 810/4494/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічне акціонерне товариство "Агрокомбінат "Калита" до Управління Пенсійного фонду України у м. Броварах та Броварському районі Київської області про визнання дій неправомірними та незаконними,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство “Агрокомбінат “Калита” звернулось до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області, в якому просить визнати незаконними та неправомірними дії відповідача щодо зобов'язання відшкодувати витрати на виплату і доставку пенсій з червня 2015 року по липень 2015 року на загальну суму 79 978,85 грн., призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що розрахунок Пенсійного фонду позивач вважає необґрунтованим та незаконним, вказуючи на те, товариство було платником фіксованого сільськогосподарського податку та було звільнене від відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, а з 01.01.2015 року на підставі внесених змін до Податкового кодексу зареєстрований як платник єдиного податку 4 групи.

Також зазначає, що на теперішній час платники єдиного податку 4 групи подають звітність та сплачують податки і збори та інші платежі згідно форм, встановлених для платників фіксованого сільськогосподарського податку, тому має місце застосування аналогії права, за якою платники єдиного податку 4 групи прирівнюються до платників фіксованого сільськогосподарського податку, а тому позивач має бути звільнений від відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Крім того, позивач зазначає, що розрахунок фактичних витрат є неналежним доказом реального понесення відповідачем витрат на доставку та виплату пільгових пенсій.

Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, надав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Представник відповідача надав суду заяву, в якій просив розгляд справи поводити за його відсутності. У письмових запереченнях зазначив, що з 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року №71-УІІІ Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи, яким внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема, з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок. Отже, з 01.01.2015 року у сільськогосподарських підприємств, які раніше були платниками вказаного податку, виник обов'язок щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в справі матеріали, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ПАТ “Агрокомбінат “Калита” зареєстровано як юридичну особу, та у період 2009-2014 роках перебувало на податковому обліку у Броварській об'єднаній державній податковій інспекції Київської області як платник фіксованого сільськогосподарського податку відповідно до п. 308.1 ст. 308 Податкового кодексу України.

Відповідно до інформаційного листа-роз’яснення Державної фіскальної служби від 14.02.2015 № 4968/7/99-99-15-03-01-17 позивач перебуває на обліку в органах державної фіскальної служби платником єдиного податку четвертої групи.

Управлінням Пенсійного фонду направлено на адресу позивача розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “б” - “з” ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” за червень-липень 2015 року. Отримання такого розрахунку, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем визнається.

Вважаючи дії по вимогах про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

При наданні правової оцінки спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали, зокрема, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Статтею 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” № 1788-ХІ від 05.11.1991 року визначені категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Законом України “Про внесення змін до деяких законів України” № 1461-ІІІ від 17.02.2000 року, порядок внесення плати за покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсій змінено шляхом виключення зі статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” відповідної регулюючої норми, а порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій було врегульовано шляхом введення окремого виду збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в Законі України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування” № 400/97-ВР від 26.06.1997 року.

Згідно із пунктом 1 статті 1 Закону України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування” платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (абзац четвертий пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування").

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону на обов'язкове державне пенсійне страхування, встановлено ставку збору в розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 затверджено Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі - Інструкція).

Вказана Інструкція розроблена відповідно до Законів України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування".

Підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 Інструкції визначено, що до роботодавців - страхувальників відносяться підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Ця Інструкція визначає процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (пункт 2.1 Інструкції).

Розділ 6 Інструкції визначає порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Так, відповідно до пункту 6.1 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту другого Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Підпунктами 6.4, 6.7 пункту 6 Інструкції передбачено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року № 71-VIII, яким внесено зміни до Податкового кодексу України, а саме з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок. Таким чином, платники, які в 2014 році перебували на обліку як платники фіксованого сільськогосподарського податку, з 01.01.2015 року зобов'язані відшкодовувати Пенсійному фонду України суми понесених витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених працівникам цих підприємств.

Суд не приймає до уваги пояснення представника позивача з приводу наявної колізії правових норм, оскільки Податковий кодекс України та Закон України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування” регулюють різні сфери суспільних відносин. Відтак, з набуттям чинності змін до Податкового кодексу України сільськогосподарські виробники, які є відтепер платниками єдиного податку четвертої групи повинні відшкодовувати фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Суд не може перебирати на себе повноваження законодавчого органу і вважати, що платники єдиного податку 4 групи прирівняні до платників фіксованого сільськогосподарського податку. Ці неузгодженості в законах повинна вирішити Верховна Рада України, зокрема наразі підготовлений проект Закону України “ Про внесення змін до Закону України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування” (щодо особливостей оподаткування платників, що обрали спрощену систему оподаткування) № 2229 від 22.04.2015 року). Саме з прийняттям або неприйняттям цього Закону України буде вирішено питання щодо звільнення платників податків єдиного податку, які віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, від обов'язку відшкодування Пенсійному фонду України фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій у зв'язку з виключенням фіксованого сільськогосподарського податку з переліку податків та зборів, згідно із змінами внесеними до Податкового кодексу України.

Частиною другою статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні докази, які були надані сторонами, суд дійшов висновку про правомірність покладення на ПАТ “Агрокомбінат “Калита” обов'язку по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій згідно із розрахунком фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 69, 70-72, 122, 158 – 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству “Агрокомбінат “Калита” у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.