Справа № 809/2260/15
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 р. Справа № 876/7880/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Яворського І.О.,

з участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року по справі № 809/2260/15 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В C Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № та № від 21 травня 2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем необґрунтовано та безпідставно, за результатами невиїзної документальної перевірки, прийнято податкове повідомлення-рішення № від 21 травня 2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати мита на товари, які ввозяться громадянами в розмірі 3409,05 грн., та податкове повідомлення - рішення № від 21.05.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів в розмірі 7499,91 грн. Позивачем зазначено, що митна вартість ввезених товарів підтверджена договорами купівлі-продажу та іншими документами, а тому висновки податкового органу щодо невірного визначення бази оподаткування є безпідставними.

Постановою Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області за № 000291701 від 21 травня 2015 року та № від 21 травня 2015 року.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив відповідач ГУ ДФС в Івано-Франківській області, яке покликаючись на те, що вказана постанова прийнята з порушенням норм матеріального процесуального права, просить постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року скасувати, та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки матеріалам митного органу Королівства Нідерланди щодо вартості характеристики ввезеного товару - транспортних засобів, отриманих Івано-Франківською митницею від Департаменту митної справи листом від 22 травня 2014 року, натомість, взяв до уваги доводи позивача. Вказує на те, що позивач діяв з умислом на приховування достовірної інформації про митну вартість товару з метою заниження його вартості, як наслідок, зменшення сум мита та податку на додану вартість.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що на підставі статей 345, 351 Митного кодексу України, відповідно до пунктів 4, 16 Положення про Державну фіскальну службу України та наказу ГУ ДФС в Івано - Франківській області від 09 грудня 2014 року за № 89 було проведено невиїзну документальну перевірку з питань державної митної справи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності платника податків ОСОБА_1 по МД 206020000/2014/400181 від 23 травня 2014 року, під час здійснення митного оформлення транспортного засобу - автомобіль вантажний марки MERCEDES-BENZ модель SPRINTER 515, номер кузова НОМЕР_3, календарний рік виготовлення - 2008.

Перевіркою встановлено, що громадянка України ОСОБА_3, на підставі та на виконання укладеного усного договору, довіреністю № 3535 від 09 листопада 2011 року, уповноважила ОСОБА_1, що проживає в АДРЕСА_1, купити за кордоном за ціну та на умовах йому відомих, транспортний засіб будь-якої марки, підписати від її імені договір купівлі-продажу, представляти її інтереси у відповідних органах митної служби з питань оформлення документів на ввезений на її ім'я транспортний засіб. Для чого уповноважила ОСОБА_1 представляти її інтереси в органах нотаріату, органах Державтоінспекції, на митницях, в органах сертифікації або в будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності, з усіх без винятку питань, пов'язаних з реєстрацією ТЗ на її ім'я; подавати та отримувати необхідні довідки та документи, включаючи заяви, одержати сертифікати, посвідчення митниці, оформлені на її ім'я документи, зареєструвати придбаний ТЗ в органах Державтоінспекції, транспортувати ТЗ за місцем її реєстрації, одержати свідоцтво про реєстрацію ТЗ, номерні знаки, розписуватись за неї, а також виконувати всі інші дії та формальності, пов'язані з наданою довіреністю.

Громадянином ОСОБА_1 16.05.14 ввезено через Львівську митницю, на митну територію України товар - "автомобіль вантажний марки MERCEDES-BENZ модель SPRINTER 515, номер кузова - НОМЕР_3, календарний рік виготовлення - 2008". При перетині митного кордону України ОСОБА_1, як підставу для переміщення вказаного транспортного засобу, було подано митним органам України рахунок б/н від 13 травня 2014 року, в якому вказано вартість товару, що складає 6900 євро.

Рахунок від 13 травня 2014 року, надавався ОСОБА_1 Івано-Франківській митниці для митного оформлення товару та нарахування митних платежів за МД 206020000/2014/400181 від 23 травня 2014 року, згідно з яким вартість транспортного засобу - вантажного автомобіля марки MERCEDES-BENZ модель SPRINTER 515, номер кузова - НОМЕР_3, календарний рік виготовлення - 2008 рік на день митного оформлення 23 травня 2014 року становить 110 693 грн. 78 коп. за курсом Національного банку України.

На виконання вимог п.8 статті 336 Митного кодексу України, Івано-Франківська митниця направила запит до уповноваженого органу іноземної держави для встановлення автентичності поданих митному органу під час митного оформлення документів.

В ході перевірки встановлено, що від митних органів Королівства Нідерланди надійшла відповідь від 05 січня 2015 року № DIC_2014_29113 разом з копіями документів що надавались ОСОБА_1 при переміщенні транспортного засобу з Королівства Нідерланди до кордону Європейського Союзу, в якій зазначено, що фактичним продавцем транспортного засобу був "Autohandel Bamboe" місто Montfoort, вулиця Mosterdmolenweg 4, Королівство Нідерланди, а покупцем транспортного засобу був громадянин України ОСОБА_1 який проживає в АДРЕСА_1. Документом щодо продажу відповідного транспортного засобу був рахунок № 13-05-2014. Вартість транспортного засобу становила 8600 євро. Плата за цей автомобіль була отримана готівкою від ОСОБА_1. Автомобіль та відповідні документи були передані ОСОБА_1.

З метою прийняття рішення про проведення документальної невиїзної перевірки Івано-Франківська митниця ДФС надіслала лист від 31 березня 2015 року за № 109/7/09-70-54-32 до ГУ ДФС в Івано-Франківській області з матеріалами по даній справі.

Підставою для проведення документальної невиїзної перевірки ОСОБА_1 слугували матеріали Івано-Франківської митниці отримані від митних органів Королівства Нідерланди на запит Департаменту аналізу ризиків і протидії митним правопорушенням Державної фіскальної служби України, згідно з якими документально не підтверджена автентичність поданих Івано-Франківській митниці документів.

Як зазначено вище, згідно з отриманими від митних органів Королівства Нідерланди матеріалів, вартість транспортного засобу вантажний автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель SPRINTER 515, номер кузова - НОМЕР_3, календарний рік виготовлення - 2008, на день митного оформлення 23 травня 2014 року, становить 8600 євро (137 966 грн. 16 коп. по курсу Національного банку України ).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 ввіз транспортний засіб на підставі нотаріально посвідченого доручення, яким його уповноважила на такі дії гр. ОСОБА_3. Саме ця особа була вказана у графі митних декларацій "особа, відповідальна за фінансове врегулювання" і стосовно цієї особи, як декларанта, митним органом приймалися рішення про коригування митної вартості. А тому саме ця особа є декларантом за відповідними ВМД. Саме цією особою були сплачені митні та інші платежі, що підтверджується відповідними квитанціями.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч.4 ст.54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.

Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МК України.

Відповідно до п.4, п.5 ч.5 ст.54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному ст.ст.345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску та звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з ч.1 ст.262 МК України, товари, що переміщуються через митний кордон України, декларуються органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення цих товарів.

Відповідно до ч.1 ст.264 МК України, митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Як передбачено ч.2 ст.264 МК України, митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Відповідно до ч.1 ст.265 МК України, декларантами мають право виступати: 1) при переміщенні товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України або при зміні митного режиму щодо товарів на підставі зовнішньоекономічного договору, укладеного резидентом, - резидент, яким або від імені якого укладено цей договір; 2) в інших випадках - особа, яка відповідно до законодавства України має право вчиняти щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення юридично значущі дії від свого імені.

Частиною 4-5 статті 265 МК України передбачено, що громадяни можуть бути декларантами після досягнення ними 16-річного віку. Декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

Згідно з ч. 6 ст. 265 МК України, декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 МК України, декларант зобов'язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред'явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Частиною 5 статті 266 МК України, особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Згідно ч.1 ст.293 МК України, особою, на яку покладається обов'язок із сплати митних платежів, є декларант. Якщо декларування товарів здійснюється особою, уповноваженою на це декларантом, на таку особу покладається обов'язок із сплати митних платежів солідарно з декларантом.

Особою, на яку покладається обов'язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків (ч.2 ст.293 МК України).

Відповідно до ч.3 ст.335 МК України, разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про1) документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; 3) транспортні (перевізні) документи; 4) комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; 5) у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; 6) документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв'язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); 7) у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; 8) у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; 9) у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; 10) у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; 11) у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

В п.8 ч.1 ст.336 МК України встановлено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів в тому числі і направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

Частиною 1 статті 345 МК України визначено, що документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи (ч.3 ст.345 МК України).

Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов'язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України (ч.6 ст.345 КМ України).

Згідно із ч.1 ст.351 МК України, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться, зокрема, у разі, надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України (п.2 ч.2 ст.351 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.354 МК України, результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу доходів і зборів та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Рішення про визначення грошових зобов'язань підприємства, що перевірялося, приймається керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов'язки, з урахуванням результатів розгляду заперечень підприємства (у разі їх наявності). Керівник підприємства або уповноважена ним особа можуть бути присутні під час прийняття такого рішення (ч.11 ст.354 МК України).

Згідно із ч.1 ст.368 МК України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості (ч.3 ст.368 МК України).

У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу (ч.4 ст.368 МК України).

Відповідно до ст.15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (пп.3 п.1 ст.16 ПК України).

Відповідно до п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з п.123.1 ст.123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до аб.3 п.180.1 ст.180 ПК України, для цілей оподаткування платником податку є будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також: особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством; особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

Згідно з п. 206.1 ст. 206 ПК України, під час ввезення товарів на митну територію України суми податку підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

Таким чином, аналіз зазначених вище норм дає підстави дійти до висновку про те, що декларантом є особа, яка вправі вчиняти щодо товарів дії, що мають юридичне значення від свого імені або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

Громадянка України ОСОБА_3, на підставі та на виконання укладеного усного договору, довіреністю №3535 від 09 листопада 2011 року, уповноважила ОСОБА_1, що проживає в АДРЕСА_1, купити за кордоном за ціну та на умовах йому відомих, транспортний засіб будь-якої марки, підписати від її імені договір купівлі-продажу, представляти її інтереси у відповідних органах митної служби з питань оформлення документів на ввезений на її ім'я транспортний засіб. Для чого уповноважила ОСОБА_1 представляти її інтереси в органах нотаріату, органах Державтоінспекції, на митницях, в органах сертифікації або в будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності, з усіх без винятку питань, пов'язаних з реєстрацією ТЗ на її ім'я; подавати та отримувати необхідні довідки та документи, включаючи заяви, одержати сертифікати, посвідчення митниці, оформлені на її ім'я документи, зареєструвати придбаний ТЗ в органах Державтоінспекції, транспортувати ТЗ за місцем її реєстрації, одержати свідоцтво про реєстрацію ТЗ, номерні знаки, розписуватись за неї, а також виконувати всі інші дії та формальності, пов'язані з наданою довіреністю.

Вказана обставина відображена в акті перевірки та не заперечується сторонами.

Відповідно до договору купівлі-продажу покупцем автомобіля MERCEDES-BENZ модель SPRINTER 515, номер кузова - НОМЕР_3, календарний рік виготовлення - 2008, є ОСОБА_3, а платником згідно фактури - ОСОБА_1

Таким чином, позивач ввозив вказаний транспортний засіб на підставі нотаріально посвідченого доручення, яким його уповноважила на такі дії громадянка ОСОБА_3

Саме ця особа була вказана у графі митної декларацій №206020000/2014/400181, як "особа, відповідальна за фінансове врегулювання", а тому саме ОСОБА_3, а не ОСОБА_1, є платником мита та податку на додану вартість.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкові повідомлення-рішення № та № від 21 травня 2015 року є протиправними, тому підлягають скасуванню.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року по справі № 809/2260/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

І.О. Яворський

Ухвала складена в повному обсязі 17.03.2016 року.