Справа № 826/17640/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

10 березня 2016 року № 826/17640/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Державної фінансової інспекції в місті Києві до військової частини НОМЕР_1 про стягнення збитків,

В С Т А Н О В И В:

Державна фінансова інспекція в місті Києві (надалі позивач, Держфінінспекція в м. Києві) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач) про стягнення збитків у розмірах: 51923,83 грн. та 19997,76 грн.; 19749,82 грн.; 16292,22 грн.; 7155,22 грн., перерахувавши відповідні суми до Державного бюджету України (з урахуванням заяви від 22.09.2015 про уточнення позовних вимог, зареєстрованої за №83574/15 25.09.2015).

Позов мотивований тим, зокрема, що за результатами ревізії окремих напрямків фінансово-господарської діяльності ВЧ НОМЕР_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.12.2014 встановлено завдання збитків Державі, що було зазначено у вимозі від 14.01.2015 №26-07-14-14/4642, яка, в свою чергу, станом на час звернення позивача до суду з цим позовом виконана відповідачем частково. Як зазначено в позовній заяві, ВЧ НОМЕР_1 : порушено вимоги пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України щодо придбання продукції оборонного призначення зі сплатою податку на додану вартість у період проведення антитерористичної операції відповідно до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" чим завдано збитків Державі в розмірі 19997,76 грн. (придбання товарів у Товариства з обмеженою відповідальністю "Ібіс") та 51923,83 грн. (придбання товарів у Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Темп-3000"); в порушення пункту 4.6 договорів від 14.06.2013 №35, від 01.02.2012 №27 та від 27.03.2013 №33 про надання послуг з охорони, частини першої статті 629 Цивільного кодексу України, частини першої, другої статті 193 Господарського кодексу України, не забезпечено нарахування та стягнення штрафних санкцій у зв`язку з невчасним перерахуванням коштів за надані послуги з Товариств з обмеженою відповідальністю "Амеро Гранд", "Хаксон" та з Міжрегіональної Академії управління персоналом, внаслідок чого бюджетом недоотримано 19749,82 грн. доходу; з наведених підстав і внаслідок неналежного виконання пункту 5.5 договору від 01.09.2013 №36/1168-1/503 про надання послуг з охорони, укладеного з Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", завдано збитків загальному фонду Державного бюджету України в розмірі 16292,22 грн.; у порушення вимог договорів від 28.01.2014 №-КЕС, від 28.01.2014 №4-КЕС, від 28.01.2014 №26-КЕС про тимчасове користування житловим приміщенням, статті 629 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України сплачено за послуги з проживання військовослужбовців у січні, березні, червні 2014 року повністю до кінця відповідного місяця, водночас оплату слід було здійснювати по день виключення військовослужбовця зі списків ВЧ НОМЕР_1 , що призвело до зайвої сплати 7155,22 грн. та завдало збитків на в такому розмірі.

Представник позивача під час судового розгляду адміністративної справи позовні вимоги підтримав, з урахуванням заяви від 22.09.2015 про уточнення позовних вимог, просив суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач проти адміністративного позову заперечив, зазначивши в письмових поясненнях про необґрунтованість вимог Держфінінспекції в м. Києві. Зокрема, представники відповідача зазначили, що відповідно до договорів від 15.12.2013 №5, від 28.11.2014 №170, від 04.08.2014 №117, від 09.10.2014 №127, укладених між ВЧ НОМЕР_1 з ТОВ "Ібіс" та ТОВ "НВП "Темп-3000" продукція оборонного характеру не призначалась для використання в оборонних цілях під час проведення антитерористичної операції та/або запровадження воєнного стану. Відтак, за твердженням представників, сплата податку на додану вартість за наслідками придбання продукції оборонного характеру за вказаними договорами є правомірною, що також підтверджується позицією Державної фіскальної служби України, викладеною в листі від 24.06.2015 №13197/6/99-99-19-03-02-15 та практикою розгляду подібних спорів господарськими судами. Щодо висновку позивача про завдання збитків Державному бюджету України внаслідок ненарахування пені та штрафу за договорами з надання охоронних послуг, то відповідачем зазначено про звернення до Господарського суду міста Києва з відповідними позовами про стягнення пені з відповідних контрагентів за договорами про надання охоронних послуг, щодо яких встановлено порушення ревізією. Також представники відповідача звернули увагу суду на безпідставність тверджень позивача про завдання збитків Державі внаслідок здійснення оплати за користування житловими приміщеннями військовослужбовцями ВЧ НОМЕР_1 , оскільки відповідно до пункту 3.9 "Порядку оренди та оплати орендованих житлових приміщень у Національній гвардії України", затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2009 №150 військовослужбовець, звільнений з військової служби має звільнити орендоване житлове приміщення в місячний строк з дня видання наказу про виключення зі списків особового складу військової частини, а як встановлено ревізією оплата здійснювалась за відповідний місяць, у якому звільнявся військовослужбовець, тобто відповідно до вимог цього Порядку. У запереченнях йдеться про передання у тимчасове користування відповідних житлових приміщень до інших військових частин, що виключає завдання збитків.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України судом ухвалено про продовження розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Держфінінспекцією в м. Києві проведено відповідно до пункту 1.1.6.1 Плану контрольно-ревізійної роботи на І квартал 2015 року та на підставі направлень виданих начальником Держфінінспекції в м. Києві, від 26.01.2015 №№174, 175, 176, від 31.01.2015 №264, від 04.02.2015 №313, від 13.03.2015 №№739,740, від 23.03.2015 №827 та від 23.03.2015 №№828, 829 проведено планову ревізію окремих напрямів фінансово-господарської діяльності ВЧ НОМЕР_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, у тому числі щодо використання коштів, виділених з резервного фонду державного бюджету у зв`язку з оголошеною мобілізацією. За наслідками ревізії складено акт від 28.04.2015 №07-30/713.

У зв`язку з виявленими порушеннями, на підставі зазначеного акту позивачем надіслано ВЧ НОМЕР_1 вимогу щодо усунень порушень законодавства від 14.05.2015 №26-07-14-14/4642.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" 26.01.1993 №2939-XII (з наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Статтею 4 цього Закону встановлено, що інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті (частина перша).

За змістом пунктів 1, 7, 10 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред`являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналізуючи наведені положення Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" та частину першу статті 2 цього Закону Верховний Суд України висловив у постанові від 11.11.2015 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 54688637) правову позицію, за якою органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. У разі виявлення збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Верховний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції, зокрема в постановах від 16.09.2015 (52620807), від 17.11.2015 (54163762), від 02.12.2015 (54688675).

Відповідно до статті 244-2 КАС України вказаний висновок Верховного Суду України підлягає застосуванню у даній справі, відтак вимоги Держфінінспекції в м. Києві про стягнення збитків з ВЧ 3066 відповідають цьому правому висновку.

Судом зазначалось про проведення Держфінінспекцією в м. Києві ревізії ВЧ 3066 за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, якою встановлено завдання збитків державі, про що складено акт від 28.04.2015 №07-30/713 та сформовано вимогу від 14.05.2015 №26-07-14-14/4642.

З акта ревізії від 28.04.2015 №07-30/713 убачається, що Держфінінспекцією в м. Києві проведено зустрічну звірку ТОВ "Ібіс", яке у період, що підлягав ревізії, постачало ВЧ 3066 відповідно до договору від 28.11.2014 №170 окуляри STS-1 в кількості 96 одиниць на загальну суму 119986,56 грн., з урахуванням податку на додану вартість 19997,76 грн. (акт приймання-передачі товару від 23.12.2014, видаткова накладна від 23.12.2014 №BUH-000069).

Також позивачем проведено зустрічну звірку ТОВ "НВП "Темп-3000", яке у період, що підлягав ревізії, здійснювало відповідно до договорів від 04.08.2014 №117, від 09.10.2014 №126, №127 постачання: бронежилетів "Корсар МЗс" у кількості 12 одиниць та шоломів протикулевих "Каска 2М" у кількості 11 одиниць, на загальну суму 99663,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 16610,50 грн. (видаткова накладна від 04.08.2014 №РН-000741); шоломів протикулевих "Каска 2М" 40 одиниць, на загальну суму 92000,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 15333,33 грн. (видаткова накладна від 09.10.2014 №РН-С01308); бронежилетів "Панцир 3-95М" 60 одиниць, на загальну суму 119880,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 19980,00 грн. (видаткова накладна від 09.10.2014 №РН-СО1307).

Наведені обставини зазначені також у письмових поясненнях відповідача та представниками не заперечувались.

Як пояснив представник позивача та зазначено у позовній заяві, ВЧ 3066 безпідставно сплачено податок на додану вартість у розмірі 19997,76 грн. за придбані у ТОВ "Ібіс" окуляри STS-1, а також податок на додану вартість на загальну суму 51923,83 грн. за придбані у ТОВ "НВП "Темп-3000" бронежилети та шоломи протикулеві, оскільки такі товари звільненні від оподаткування податком на додану вартість на підставі пункту 32 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Відповідно до зазначеного пункту 32 (набрав чинності з 23.07.2014) тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України, зокрема: спеціальних засобів індивідуального захисту (каски, виготовлені відповідно до військових стандартів або технічних умов, чи їх еквіваленти та спеціально призначені для них компоненти (тобто підшоломи, амортизатори), що класифікуються у товарній підкатегорії 6506 10 80 00 згідно з УКТ ЗЕД, бронежилети, що класифікуються у товарній підкатегорії 6211 43 90 00 згідно з УКТ ЗЕД), виготовлених відповідно до військових стандартів або військових умов для потреб правоохоронних органів, Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, інших суб`єктів, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону; ниток для виготовлення бронежилетів, що класифікуються у товарних підкатегоріях 5402 11 00 00 та 5407 10 00 00 згідно з УКТ ЗЕД; тканин (матеріалів) для виготовлення бронежилетів та шоломів, що класифікуються у товарних підкатегоріях 3920 10 89 90, 3920 61 00 00, 3921 90 60 00, 5603 14 10 00, 6914 90 00 00 згідно з УКТ ЗЕД; продукції оборонного призначення, визначеної такою згідно з пунктом 9 статті 1 Закону України "Про державне оборонне замовлення", що класифікується за такими групами, товарними позиціями та підкатегоріями УКТ ЗЕД <...>.

За змістом пункту 32 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України звільнення від оподаткування податком товарів, коди УКТ ЗЕД яких зазначені у цьому пункті, можливе лише в разі постачання товарів для цілей антитерористичної операції.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 №1669-VII період проведення антитерористичної операції час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Представники відповідача пояснили, що згадані окуляри, бронежилети та шоломи придбавались не з метою їх використання в антитерористичній операції. Наведена обставина залишилась поза увагою перевіряючих, відповідно не врахована під час прийняття рішення про завдання збитків ВЧ 3066 у зв`язку зі сплатою податку на додану вартість за постачання товарів, які хоча і відносяться до відповідних кодів УКТ ЗЕД, передбачених пунктом 32 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, однак придбавались відповідачем не для потреб антитерористичної операції. Отже, вимоги про стягнення збитків у розмірі 51923,83 грн. та 19997,76 грн. є необґрунтованими.

Ревізією встановлено, що відповідачем в порушення вимог пунктів 4.6 договорів від 14.06.2013 №35, від 01.02.2012 №27 та від 27.03.2013 №33 про надання платних послуг з охорони, укладених з ТОВ "Амеро Гранд", Міжрегіональною Академією управління персоналом" та ТОВ "Хаксон", частини першої статті 629 Цивільного кодексу України, частин першої, другої статті 193 Господарського кодексу України не забезпечено нарахування та стягнення штрафних санкцій, внаслідок чого Державним бюджетом України недотримано доходи на загальну суму 19749,82 грн., чим нанесено збитки загальному фонду державного бюджету на відповідну суму. З аналогічних підстав та внаслідок неналежного виконання ВЧ 3066 пункту 5.5 договору від 01.09.2013 №36/1168, укладеного з ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", державним бюджетом недоотримано 16292,22 грн.

В акті ревізії від 28.04.2015 №07-30/713 зафіксовано, що відповідно до умов вказаних договорів за надані послуги замовник охоронних послуг розраховується шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ВЧ НОМЕР_1 за місяць, в якому були надані послуги до 10 числа наступного місяця. Розрахунок проводиться на підставі наданих виконавцем робіт рахунків протягом 3-х банківських днів після двостороннього підписання актів наданих послуг та табелів робочого часу (на кожного військовослужбовця). Згідно з договором від 01.09.2013 №36/11/68 замовник розраховується шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом 3-х банківських днів після підписання сторонами акту про надані послуги.

Умовами договорів передбачалось, що у випадку несвоєчасної оплати послуг, обумовлених предметом договорів, з замовників стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, від суми простроченого платежу договорів за кожний день прострочення.

До ревізії відповідачем надавались претензії, які направлялись до ТОВ "Хаксон" від 17.01.2014 №10/45, від 16.01.2015 №5/4/19 та від 26.02.2015 №5/4/423 щодо необхідності погашення дебіторської заборгованості в сумі 31400,00 грн. Однак, станом на час проведення ревізії позовна робота щодо цих питань ВЧ НОМЕР_1 не проводилась.

До матеріалів судової справи долучено лист ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", в якому зазначено про відсутність підстав для сплати пені за неналежне виконання умов договору від 01.09.2013 №36/11/68, позаяк причинами сплати коштів із запізненням слугувало невчасне передання актів ВЧ НОМЕР_1 , водночас відповідно до пункту 4.1 договору розрахунок за надані послуги здійснюється шляхом перерахування коштів на підставі наданих виконавцем рахунків протягом 3-х банківських днів після підписання сторонами акту про надання послуги.

На думку суду, вимоги позивача є необґрунтованим, оскільки під час ревізії не було досліджено та не відображено у відповідному акті причини невчасної сплати коштів. Оскільки позивач стверджує, що відповідач зобов`язаний був нараховувати пеню та вчиняти відповідні дії щодо її стягнення, то з`ясуванню підлягало належне виконання вимог договорів з боку ВЧ НОМЕР_1 , у тому числі вчасне подання, підписання рахунків, актів

Відповідно до пункту 13 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Позивачем не надано розрахунку збитків у зв`язку з неналежним виконанням контрагентами договорів з надання охоронних послуг з урахуванням наведених обставин та з урахуванням належного виконання договірних зобов`язань відповідачем.

Крім того, ВЧ НОМЕР_1 додано до матеріалів адміністративної справи позовні заяви з відміткою про їх реєстрацію, подані до Господарського суду міста Києва про стягнення пені: з ТОВ "Аменро Гранд" (від 07.10.2015); з ТОВ "Хаксон" (від 07.10.2015); з Міжрегіональної Академії управління персоналом (від 09.10.2015); з ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (від 09.10.2015).

За огляду на викладене, підстави для стягнення з відповідача 19749,82 грн. та 16292,22 грн. станом на час розгляду даної справи відсутні.

З акта від 28.04.2015 №07-30/713 вбачається, що ревізією, крім іншого, встановлено:

порушення пункту 7.4 договору від 28.01.2014 №2-КЕС ВЧ НОМЕР_1 здійснено оплату послуг з проживання військовослужбовця ОСОБА_1 у червні 2014 року в повному обсязі, замість здійснення такої оплати по день виключення військовослужбовця зі списків ВЧ НОМЕР_1 (тобто 17.06.2014 включно), що призвело до зайвої оплати коштів за проживання військовослужбовця в сумі 2166,61 грн. (із розрахунку 5000,00 грн. (сума оплати)/30 (кількість днів у червні 2014 року) х 17 (кількість днів до виключення зі списків) 5000,00 грн.), чим нанесено матеріальної шкоди (збитків) ВЧ НОМЕР_1 на відповідну суму. Відповідачем сплачено за червень 2014 року 4250,00 грн. та перераховано податку на доходи фізичних осіб 750,00 грн.;

порушення пункту 7.4 умов договору від 28.01.2014 №4-КЕС ВЧ НОМЕР_1 здійснено оплату послуг за проживання військовослужбовця ОСОБА_2 у березні 2014 року в повному обсязі, замість її здійснення по день виключення військовослужбовця зі списків ВЧ НОМЕР_1 (тобто 04.03.2014 включно), що призвело до зайвої оплати коштів за проживання військовослужбовця в сумі 2351,61 грн. (із розрахунку 2700,0 грн. (сума оплати)/31 кількість днів у березні 2014 року) х 4 (кількість днів до виключення зі списків) 2700,0 грн.), чим нанесено матеріальної шкоди (збитків) частині на відповідну суму. Відповідачем сплачено за березень 2014 року 2295,00 грн. та перераховано податку на доходи фізичних осіб 405,00 грн.;

порушення пункту 7.4 умов договору від 28.01.2014 №26-КЕС ВЧ НОМЕР_1 здійснено оплату послуг з проживання військовослужбовця ОСОБА_3 у січні 2014 року в повному обсязі, замість її здійснення по день виключення військовослужбовця зі списків ВЧ НОМЕР_1 (тобто 16.01.2014 включно), що призвело до зайвої оплати коштів за проживання військовослужбовця в сумі 2637,00 грн. (із розрахунку 5450,0 грн. (сума оплати)/31 (кількість днів у січні 2014 року) х 16 (кількість днів до виключення зі списків) 5450,0 грн.), чим нанесено матеріальної шкоди (збитків) частині на відповідну суму. Відповідачем сплачено за січень 2014 року 4700,00 грн. та перераховано податку на доходи фізичних осіб 750,00 грн.

Матеріали адміністративної справи свідчать, що згідно з договором від 28.01.2014 №2-КЕС, ВЧ НОМЕР_1 отримує в тимчасове користування житлове приміщення ( АДРЕСА_1 ) для проживання військовослужбовця ОСОБА_1 , виключеного зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення 17.06.2014 (наказ від 17.06.2014 №113), розмір оплати за місяць становив 5000,00 грн., строк дії встановлювався з 01.01.2014 до 31.12.2014.

Договором від 28.01.2014 №4-КЕС передбачалось, що ВЧ НОМЕР_1 отримує в тимчасове користування житлове приміщення ( АДРЕСА_2 ) для проживання військовослужбовця ОСОБА_2 , виключеного зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення 04.03.2014 (наказ від 04.03.2014 №8), строк дії договору встановлювався до 31.12.2014.

Відповідно до умов договору від 28.01.2014 №26-КЕС, ВЧ НОМЕР_1 отримує в тимчасове користування житлове приміщення ( АДРЕСА_3 ) для проживання військовослужбовця ОСОБА_3 , виключеного зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення 16.01.2014 (наказ від 16.01.2014 №8), розмір оплати за місяць становив 5450,00 грн., строк дії встановлювався до 28.02.2014.

Згідно з пунктом 7.4, усіх договорів, у разі звільнення з військової служби чи переведення до іншого місця служби військовослужбовця, останнім днем проживання є день, виключення військовослужбовця зі списків ВЧ НОМЕР_1 . Наймач в триденний термін письмово повідомляє наймодавця про виключення військовослужбовця зі списків ВЧ НОМЕР_1 . При цьому дата видання наказу по військовій частині про виключення військовослужбовця зі списків ВЧ НОМЕР_1 є датою розірвання даного договору. Оплата за тимчасове користування житловим приміщенням (квартирою) у даному випадку здійснюється включно по день, виключення військовослужбовця зі списків військової частини.

Процедура оренди військовими частинами, закладами та установами внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України житлових приміщень усіх форм власності для тимчасового проживання в них військовослужбовців та членів їх сімей, а також порядок їх оплати визнається "Порядком оренди та оплати орендованих житлових приміщень у Національній гвардії України", затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2009 №150, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.04.2009 №389/16405 (у редакції, чинній на час укладення зазначених договорів найму житлових приміщень).

Відповідно до Інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ВЧ НОМЕР_1 належала до сфери управління Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України , правонаступником є ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Згідно з пунктом 3.9 вказаного Порядку в разі переміщення військовослужбовців по службі, пов`язаного з переїздом до іншої місцевості, вибуття для виконання службових обов`язків за кордон, звільнення з військової служби орендовані житлові приміщення, які вони займали за попереднім місцем служби, підлягають звільненню в місячний строк з дня видання наказу про виключення зі списків особового складу військової частини.

Відповідачем додано договір від 01.02.2014 №24, відповідно до якого військова частина НОМЕР_2 уклала договір про наймання квартири ( АДРЕСА_3 ) для проживання військовослужбовця ОСОБА_3 , договір набував чинності з моменту підписання. Аналогічний договір було укладено з 01.03.20914. Договором від 28.08.2014 №44/11/1/14 військова частина НОМЕР_3 наймала в тимчасове користування житлове приміщення ( АДРЕСА_1 ) для проживання військовослужбовця ОСОБА_1 , строк дії договору з 01.07.2014 до 30.11.2014. За умовами договору від 15.05.2014 №39/11/1/14 військова частина НОМЕР_3 винаймала в тимчасове користування житлове приміщення ( АДРЕСА_2 для проживання військовослужбовця ОСОБА_2 , строк дії договору з 01.04.2014 до 31.12.2014.

З огляду на те, що позивачем не враховано можливість звільнення військовослужбовцем орендованого житла в місячний строк з дня видання наказу про виключення зі списків особового складу військової частини, а також те, що всі, зазначені в акті ревізії, військовослужбовці на підставі договорів найму житла, укладених іншою військовою частиною продовжували проживати у тих самих житлових приміщення, які для них раніше винаймала ВЧ НОМЕР_1 , висновок про завдання шкоди Державі у зв`язку зі сплатою послуг за найм житла для військовослужбовців у січні, березні, червні 2014 року за увесь місяць є необґрунтованим, тому позовні вимоги про стягнення збитків у розмірі 7155,22 грн. задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, зважаючи на недоведеність позовних вимог, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись статтями 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог Державної фінансової інспекції в місті Києві відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко