Справа № 810/5560/15
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року справа №810/5560/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є.;

при секретарі судового засідання - Гай А.В.;

за участю:

позивачки - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області

третя особа - Державна судова адміністрація України

про визнання рішення протиправним рішення та зобов"язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

позивачка звернулася до суду з вимогами про визнання рішення начальника територіального управління ДСА в Київській області Недашківської Л.А., викладене у листі №06-08/4735 від 26.10.2015 р. про відмову суддям Білоцерківського міськрайсуду Київської області у виконанні наказу в.о. голови Білоцерківського міськрайсуду №20/ос/г від 15.09.2015 р. в частині нарахування та виплати суддівської винагороди відповідно до вимог Закону України « Про судоустрій і статус суддів» в редакції 2010 р., незаконним; зобов?язання відповідача нарахувати та виплатити їй з 01.06.2015 р. доплату за вислугу років, виходячи із стажу роботи, набутого на посаді судді, обчисленого до набрання чинності Законом України «Про судооустрій та статус суддів» в редакції від 12.02.2015 р.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, передбачені міжнародними нормами, Конституцією, законами України та підзаконними нормативними актами, недобросовісно та упереджено.

У судовому засіданні заявлені вимоги змінила, просила суд визнати рішення відповідача протиправним та забов?язати здійснити їй нарахування та виплати, починаючи з 01.06.2015 р. по 18.10.2015 р. Зазначила обґрунтування позовних вимог аналогічні, викладеним у позовній заяві.

Уповноважені представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з?явилися, про дату та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином. 11.01.2016 р., відповідачем через канцелярію суду було подане письмове заперечення, в якому він вказав, що 28.03.2015 р. набув чинності Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 р., яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладено у новій редакції.

Питання суддівської винагороди врегульовано Законом України «Про судоустрій і статус суддів» статтями133 та 135 якого встановлено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, аніж цим законом.

Суддівська винагорода складається із посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 10 мінімальних заробітних плат (ч.3 ст.133 Закону «Про судоустрій і статус суддів»). В пункті 5 ст.133 цього Закону встановлено, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3х років- 15 відсотків, більше 5 років -20 відсотків, більше 10 років-30 відсотків, більше 15 років-40 відсотків, більше 20 років-50 відсотків, більше 25 років-60 відсотків, більше 30 років-70 відсотків, більше 35 років- 80 відсотків посадового окладу. Згідно ч.1 ст.135 Закону до стажу роботи на посаді судді зараховуюється робота судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

За приписами ст.147 Конституції України єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України, який вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Ураховуючи вищевикладене, відповідач наполягає, що будь-які особи, громадські організації, в тому числі органи суддівського самоврядування не мають повноважень тлумачити, визначати відповідність законів Конституції України, а тим більше призупиняти дію будь-якого закону України.

Крім того, зазначив, що при здійсненні нарахування належної позивачці винагороди керувався виключно чинними законами та здійснив виплату згідно наказу в.о. голови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області №11/ос/г від 04.06.2015 р., який відповідає вимогам законодавства, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши доводи заперечень та матеріали адміністративної справи, із наданням їм відповідної правової оцінки, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заявлених вимог, з огляду на таке:

04.09.2000 р., позивачка була прийнята на роботу до Білоцерківського міськрайнного суду Київської області на посаду секретаря судового засідання з присвоєнням їй 15 рангу державного службовця; з 03.06.2001 р. працювала на посаді помічника судді цього ж суду з присвоєнням їй 14 рангу державного службовця; 11.11.2003 р., 01.09.2003 р. та 01.09.2005 р. їй було присвоєно 13,11 та 10 ранг державного службовця відповідно.

16.08.2007 р. була призначена на посаду судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. На час призначення на посаду судді діяв Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 р. у відповідній редакції.

У зв?язку з призначенням ОСОБА_1 на посаду судді, наказом в.о. начальника територіального управління ТУ ДСА України в Київській області №113/к від 04.10.2010 р. та згідно із ст.44 Закону №2862-XII з 09.10.2010 р. їй була встановлена надбавка за вислугу років у розмірі 20 відсотків загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас. До стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім періоду роботи на посаді судді, було зараховано час роботи на посаді секретаря судового засідання та помічника судді, з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Наказом в.о. голови Білоцерківського міськрайнного суду від 20.01.2012 р. №7-08, відповідно до ч.5 ст.129 Закону України №2862-XII із змінами від 07.07.2010 р. №2453 позивачці з 02.01.2012 р. встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу, з урахуванням наявного стажу роботи більше 10 років.

04.06.2015 р., в.о. голови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, на підставі листа ТУ ДСА України в Київській області №04-05-3484 від 26.05.2015 р. видав наказ № 11/ос/г, яким позивачці з 01.06.2015 р. встановлена доплата за вислугу років у розмірі 20 відсотків, при стажі роботи більше 5 років.

В подальшому, 15.09.2015 р., на виконання рішення зборів суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2015 р. (протокол №12), в.о. голови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області видав наказ №20/ос/г про скасування наказу №11/ос/г від 04.06.2015 р. та зобов?язав відповідача здійснити перерахунок доплати за вислугу років ОСОБА_1 за період з 01.06.2015 р.

Прийняття наказу № 11/ос/г від 04.06.2015 р. було обумовлено набранням з 28.03.2015 р. чинності Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 р. №192-VIII та, на підставі пунктів 2,5 ст.133, ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 12.02.2015 р.

Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо визначення вислуги років та, відповідно встановлення щомісячної доплати за вислугу років без врахування періоду роботи на посаді секретаря та помічника судді, позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи правової оцінки відносинам, які склалися між сторонами, суд зазначає наступне: 28.03.2015 р. набув чинності Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VIII від 12.02.2015 р., яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» було викладено у новій редакції.

Розмір суддівської винагороди, її складові, а також визначення стажу роботи судді, в тому числі посади, робота на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді, врегульовані нормами статтей 133 і 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною 1 ст.133 цього Закону визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.2 цієї ж статті суддівська винагорода складається із посадового окладу та доплат за:1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 10 мінімальних заробітних плат,-ч.3 ст.133 Закону.

Абзацом 1 ч.5 ст.133 Закону визначено, що суддям виплачується щомісячна доплат за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3х років- 15 відсотків, більше 5 років -20 відсотків, більше 10 років-30 відсотків, більше 15 років-40 відсотків, більше 20 років-50 відсотків, більше 25 років-60 відсотків, більше 30 років-70 відсотків, більше 35 років- 80 відсотків посадового окладу.

Вичерпний перелік посад, робота на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді, визначений ч.1 ст.135 Закону. Так, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Враховуючи, що суддівська винагорода регулюється Законом України «Про судоустрій і статус суддів», Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, а щомісячна доплата за вислугу років є складовою частиною суддівської винагороди, розмір якої визначається відповідно до стажу роботи на посаді судді, суд приходить до висновку що відповідач, приймаючи рішення, викладене у листі №06-08/4735 від 26.10.2015 р., яким відмовлено у виконанні наказу №20 ос/г від 15.09.2015 р. в частині нарахування та виплати суддівської винагороди, діяв законно та правомірно.

Так, ст.135 Закону №2862-XII не передбачено, що до стажу роботи на посаду судді зараховується стаж роботи на посаді секретаря судового засідання чи помічника судді.

Статтею 8 Конституції визначено, що Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний суд України, який вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та Законів України.

На даний час діє положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (редакція від 12.02.2015 р.) в частині визначення суддівської винагороди, у тому числі і порядок встановлення стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання доплати, який не визнаний неконституційним, відносно цих положень відсутнє офіційне тлумачення Конституційного суду.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Конституція України є законом прямої дії.

Отже, держава виступає гарантом не лише належної реалізації передбачених Конституцією і законами прав і свобод людини і громадянина, а й неприпустимості непередбачених Конституцією і законами втручання в життя і діяльність особи та примусового впливу на неї, тобто гарантом від свавілля, беззаконня, самоуправства, зловживання та вольових рішень органів державної влади і місцевого самоврядування, їх посадових осіб, в тому числі і судових органів.

Конституцією України передбачено загальнообов?язкове правило- неухильне виконання законів.

Особа, яка одержала законний наказ, зобов'язана його виконати. За своєю юридичною природою виконання законного наказу - це виконання особою свого юридичного обов'язку. Відмова від виконання такого наказу, його невиконання або неналежне виконання є правопорушенням, у тому числі - злочином.

Наказ, який не відповідає закону не підлягає виконанню. Кримінальним правопорушенням є виконання незаконного наказу.

У зв?язку з цим, суд зазначає, що оскільки позивачка не мала права на одержання доплат за вислугу років відповідно до Закону України, який діяв на момент прийняття оспорюваного рішення, суд вважає рішення відповідача- заступника начальника ТУ ДСА України у Київській області, викладене у листі №06-08/4735 від 26.10.2015 р. законним та обґрунтованим.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 в частині зобов?язання відповідача здійснити нарахування та виплату суддівської винагороди на підставі положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції чинній станом на 12.02.2015 р., позаяк така вимога суперечить положенню ч.1 ст.19 Конституції України.

Суд також звертає увагу позивачки, що нею був поданий позов до адміністративного суду, повноваження якого визначені Кодексом адміністративного судочинства України. Проте вирішення вимог, заявлених ОСОБА_1 віднесено до компетенції Конституційного Суду України, якому надано право визнавати ті чи інші рішення нормативних законів неконституційними, та до компетенції Верховної Ради України, в частині внесення змін до діючого законодавства України.

Суд, як правозастосовуючий орган, не може перебирати не властиві для себе повноваження, з огляду на що, позов ОСОБА_1 є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 15 лютого 2016 р.