Справа № П/811/47/14
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року справа №П/811/47/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративний позов підприємства «Спецформа Кіровоградської обласної організації інвалідів «Союзу організації інвалідів України»» (далі - Підприємство) до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13 вересня 2013 року, якими збільшено суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 75074 грн. та накладено штрафну санкцію - 13233 грн. і з податку на прибуток - 106837 грн. та накладено штрафну санкцію - 19818 грн.

Представник позивача підтримав вимогу заяви.

Стверджував, що від укладення договорів з ТОВ «Н.Т.К. Октан» (далі - Товариство), ПП «Колос Кіровоградщини 2009» (далі - Підприємство 2) та ТОВ «Агрорегіон - трейд 7 » (далі - Товариство 2) впродовж строку, який перевірявся податковим органом, настали реальні правові наслідки, котрі обумовлювались ними.

На його думку, Підприємство правомірно сформувало в деклараціях з податку на додану вартість суми податкового кредиту за згаданим правочинами та включила у валові витрати кошти, які сплачені на підставі цих договорів.

Представник відповідача заперечив стосовно задоволення позову, мотивуючи тим, що правочини, котрі уклало Підприємство з Товариством, Підприємством 2 та Товариством 2, не спрямовувалися на реальне настання наслідків, які обумовлювалися ними.

Доказом того, як вважає він, є акти про проведення перевірок діяльності згаданих контрагентів.

Ухвалою суду від 03 березня 2016 року прийнято рішення про завершення розгляду справи в порядку письмового провадження (Том 4 а.с.199).

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, 01 квітня 2010 року Підприємство (покупець) та Підприємство 2 (постачальник) уклали договір поставки сировини та матеріалів для взуттєвої та швейної промисловості (Том 1 а.с.207).

Упродовж з квітня - грудня 2011 року Підприємство придбало у Товариства продукцію на загальну суму 213863,80 грн. (з урахуванням податку на додану вартість 35643,99 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Підприємство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткові, податкові накладні та рахунки - фактури (Том 1 а.с.208-249).

Підприємство сплатило кошти Підприємству 2 у безготівковій формі, що доводиться платіжним дорученням (Том 1 а.с.250, Том 2 а.с.1-8).

Суму податку на додану вартість Підприємство включило до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість у відповідному періоді.

04 січня 2011 року Підприємство (покупець) та Товариство 2 (постачальник) уклали договір купівлі-продажу товару (Том 2 а.с.9).

Упродовж з серпня по грудень 2010 року та з січня по березень 2011 року Підприємство придбало у Товариства 2 продукцію на загальну суму 317377,11 грн. (з урахуванням податку на додану вартість 52896,19 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Підприємство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткові, податкові накладні та рахунки - фактури (Том 2 а.с.10-22, 27-56).

Підприємство сплатило кошти Підприємству 2 у безготівковій формі, що доводиться платіжним дорученням (Том 2 а.с.23-25, 57-60).

Суму податку на додану вартість Підприємство включило до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість у відповідному періоді.

11 січня 2011 року Підприємство (покупець) та Товариство (постачальник) уклали договір поставки сировини та матеріалів для взуттєвої та швейної промисловості (Том 1 а.с.194).

Упродовж січня та червня 2011 року Підприємство придбало у Товариства продукцію на загальну суму 57771,50 грн. (з урахуванням податку на додану вартість 9628,59 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Підприємство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткові, податкові накладні та рахунки - фактури (Том 1 а.с.195-203).

Підприємство сплатило кошти Товариству у безготівковій формі, що доводиться платіжним дорученням (Том 1 а.с.204-205).

Суму податку на додану вартість Підприємство включило до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість у відповідному періоді.

В період з 20 серпня 2013 року податковим органом здійснено позапланову невиїзну перевірку діяльності Підприємства з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з Товариством, Підприємством 2 та Товариством 2 (Том 1 а.с.76-97).

Під час перевірки ревізори досліджували первинні документи бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

За її результатом вони склали акт, у якому зазначили виявлені порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочини, котрі уклало Підприємство з Товариством, Підприємством 2 та Товариством 2, є недійсними (нікчемним), так як не спрямовувалися на настання реальних наслідків, які обумовлювалися ними.

На їх думку, доказом того є акти про проведення перевірок діяльності згаданих контрагентів.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкові повідомлення-рішення від 13 вересня 2013 року, яким Підприємству збільшено суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 75074 грн. та накладено штрафну санкцію - 13233 грн. і з податку на прибуток - 106837 грн. та накладено штрафну санкцію - 19818 грн. (Том 1 а.с.8-9).

10 червня 2011 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності Товариства 2 з питань взаємовідносин з його контрагентами за період з 17 червня 2010 року по 30 квітня 2011 року (Том 4 а.с.138-150).

Акт перевірки містить висновок про відсутність факту реального вчинення господарських операцій Товариством 2.

10 червня 2011 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності Підприємства 2 з питань взаємовідносин з його контрагентами за період з 01 лютого 2010 року по 30 квітня 2011 року (Том 4 а.с.120-137).

Акт перевірки містить висновок про відсутність факту реального вчинення господарських операцій Товариством 2.

29 липня 2011 року ДПІ у Оболонському районі м.Києва проведено аналіз діяльності Товариства з питань взаємовідносин з його контрагентами за період з 01 січня 2011 року по 31 березня 2011 року (Том 4 а.с.113-119).

Акт перевірки містить висновок про відсутність факту реального вчинення господарських операцій Товариством.

За результатом проведення перевірок діяльності контрагентів позивача керівники податкових органів не прийняли жодних рішень негативного характеру стосовно платників податків.

Органами досудового розслідування розслідувались кримінальні провадження за фактами створенням фіктивних підприємств Підприємства 2, Товариства та Товариства 2.

Ці кримінальні справи повернуті судом на додаткове розслідування і закритті за відсутністю складу злочину (Том 4 а.с.180-192).

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з його висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобов'язана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 2 та 4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами проведення перевірок діяльності Товариства, Підприємства 2 та Товариства 2 податкові інспекції не прийняли жодних рішень та не звернулися до суду з позовами про визнання недійсними договорів, котрі уклали платники податків, в тому числі і з Підприємством, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими Податковим кодексом України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівники податкових органів не погодилися з висновками ревізорів про недійсність правочинів, які уклали Товариство, Підприємство 2 та Товариство 2.

Отже, податковими органами враховані податкові зобов'язання Товариства, Підприємства 2 та Товариства 2 з податку на додану вартість за договорами, котрі укладені з Підприємством.

Проводячи перевірку діяльності Підприємства, податкові ревізори посилались на акти про проведення перевірок контрагентів позивача.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки думка особи (іншого ревізора) не є доказом щодо встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення суду про недійсність договорів, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагента, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що відповідач не надав доказів стосовно недійсності правочинів, які уклало Підприємство з Товариством, Підприємством 2 та Товариством 2.

Більше того, в судовому засіданні позивач надав суду достатню кількість доказів стосовно виконання ним та його контрагентами зобов'язань за договорами.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши первинні документи бухгалтерського та податкового обліку Підприємства (видаткові та податкові накладні, платіжні доручення).

Більше того, Підприємство надало докази реалізації продукції, яку виготовило з товару, котрий придбаний у згаданих контрагентів.

Оскільки, податковий орган не намагався перевірити обставини, які зафіксовані у згаданих письмових документах, тому суд не вправі ставити їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з цих питань, то перейняв би на себе повноваження відповідача, що є недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Отже, Підприємство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат суми коштів за договорами, укладеними з Товариством, Підприємством 2 та Товариством 2, відповідно до приписів статей 138 та 198 Податкового кодексу України і статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (датою виникнення права на податковий кредит є дата одержання товару (послуг), що підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового органу є протиправними.

А тому, їх належить скасувати, задовільнивши позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградської області від 13 вересня 2013 року, яким підприємству «Спецформа Кіровоградської обласної організації інвалідів «Союзу організації інвалідів України»» збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 75074 грн. та накладено штрафну санкцію - 13233 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградської області від 13 вересня 2013 року, яким підприємству «Спецформа Кіровоградської обласної організації інвалідів «Союзу організації інвалідів України»» збільшено суму грошових зобов'язань з податку на прибуток на 106837 грн. та накладено штрафну санкцію - 19818 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Кіровоградській області на користь підприємства «Спецформа Кіровоградської обласної організації інвалідів «Союзу організації інвалідів України»» судові витрати у сумі 429,92 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей