Справа № 826/6227/15
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року м. Київ К/800/36936/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

за участю секретаря Загороднього А.А.

та представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Кривенка В.М.,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Інспекція)

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.06.2015

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2015

у справі № 826/6227/15

за позовом ОСОБА_3

до Інспекції

про визнання дій протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Інспекція звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просила визнати протиправними дії Інспекції щодо неналежного повідомлення позивача про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_3 та неналежного надання акта про результати такої перевірки від 12.12.2014 № 3795/26-55-17-01/НОМЕР_1 та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.01.2015 № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.06.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2015, позов задоволено частково; оспорюване податкове повідомлення-рішення визнано протиправним та скасовано; в решті позову відмовлено.

Судові акти зі спору мотивовані тим, що при визначенні інвестиційного доходу платника відповідачем не було враховано понесені позивачем витрати на придбання корпоративних прав. У той же час суди зазначили, що позивач не повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, у зв'язку з чим відсутні підстави для висновку про неналежне повідомлення ОСОБА_3 про проведення спірної перевірки.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у зв'язку з касаційною скаргою Інспекції, в якій вона просить скасувати ухвалені у справі судові акти та повністю відмовити у задоволенні позову. Мотивуючи касаційні вимоги, скаржник зазначає, що всупереч вимогам підпунктів 170.2.2, 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України (далі - ПК) позивачем не було включено до оподатковуваного доходу інвестиційний прибуток від операцій з продажу корпоративних прав, наслідком чого стало виникнення у позивача недоїмки з податку на доходи фізичних осіб.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог виходячи з такого.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Інспекцією було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету ОСОБА_3 податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, оформлену актом від 12.12.2014 № 3795/26-55-17-01/НОМЕР_1.

Перевіркою виявлено факт одержання платником у 2013 році доходу від продажу корпоративних прав у загальній сумі 16 192 000 грн., який не було відображено позивачем у складі оподаткованого доходу з одночасним нарахуванням та сплатою до бюджету відповідної суми податку на доходи фізичних осіб.

З огляду на неподання платником до перевірки документів на підтвердження витрат, понесених на придбання інвестиційного активу, Інспекцією було визначено ОСОБА_3 грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2 752 410,60 грн. за основним платежем та 688 272,65 грн. за штрафними санкціями згідно з оспорюваним податковим повідомленням-рішенням.

Згідно з підпунктом 164.2.9 пункту 164.2 статті 164 ПК до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включається інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, дериватами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2 165.1.40 пункту 165.1 статті 165.

Відповідно до абзаців першого та п'ятого підпункту 170.2.2 пункту 170.2 статті 170 ПК інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами). Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

Витратами згідно підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

У справі, що переглядається, суди встановили, що за договором № 02/04/13 купівлі-продажу корпоративних прав (частки в статутному капіталі) товариства з обмеженою відповідальністю «Акрон Інвест», укладеним ОСОБА_3 (продавець) та компанією «Голд Вінг Інвестмент ЛТД» (покупець), позивач відчужив належні йому корпоративні права за ціною 16 192 000 грн.

Зазначені корпоративні права, в свою чергу, були придбані позивачем у публічного акціонерного товариства «Побутрадіотехніка» за договором від 30.10.2012, сплативши 16 192 000 грн. (що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача).

А відтак оскільки ціна придбання спірного інвестиційного активу дорівнювала ціні його продажу, то фінансовий результат позивача від зазначених операцій становив нульове значення; наведене обумовлює правильність висновку судів про те, що за наслідками проведення зазначених операцій у платника не виникло податкового обов'язку з податку на доходи фізичних осіб.

У той же час суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання позивача на неналежне повідомлення його контролюючим органом про проведення податкової перевірки, та про порушення порядку надсилання акта перевірки і прийнятого на його підставі податкового повідомлення-рішення.

Так, в силу вимог пункту 42.2 статті 42 ПК документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Суди встановили, що наказ про призначення перевірки від 05.12.2014 № 3735 та повідомлення про її проведення від 05.12.2014 № 124/26-55-17-01-32 були надіслані рекомендованим листом на адресу реєстрації платника (АДРЕСА_1) до початку перевірки. Втім відповідний лист було повернуто на адресу ДПІ у зв'язку із закінченням строку його зберігання у поштовому відділенні.

Аналогічним способом на податкову позивача було направлено акт перевірки та податкове повідомлення-рішення від 19.01.2015 № , які також були повернуті адресатові з тих самих причин.

На обґрунтування позовних вимог щодо протиправності дій контролюючого органу з надіслання вказаних документів, ОСОБА_3 послався на факт зміни ним адреси реєстрації з повідомленням про це відповідача; втім докази такого повідомлення у матеріалах справи відсутні.

Слід зазначити, що платник зобов'язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за податковою адресою, яка зазначена у його реєстраційній картці і за якою податковий орган правомірно надсилає усю адресовану платникові кореспонденцію. У разі невиконання цього обов'язку платник не вправі посилатися на неотримання ним кореспонденції від контролюючого органу як на обставину, що звільняє його від настання у зв'язку з цим негативних для нього наслідків.

У зв'язку з цим суди цілком правомірно відмовили у задоволенні відповідної частини позову.

Норми права при вирішенні спору застосовані судами правильно. Порушень процесуальних норм, що тягнуть скасування судових актів, не виявлено.

За таких обставин, керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.06.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2015 у справі № 826/6227/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько