Справа № 814/20/16
Суддя: Желєзний І. В.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

814/20/16

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

02 березня 2016 року Справа № 814/20/16

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Желєзного І.В. при секретарі судового засідання Науменко О.Г. розглянувши адміністративну справу

про

скасування рішення від 27.10.2015р. №504050002/2015/000028/2,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕЛКО Україна" (далі по тексту також – товариство, підприємство, позивач) звернулось до суду з позовом про скасування рішення Миколаївської митниці Державної фіскальної служби (далі по тексту також – відповідач, Митниця) про коригування митної вартості товарів від 27.10.2015р. № 504050002/2015/000028/2.

Відповідач позов не визнав, свої заперечення обґрунтував тим, що у товариства не було достатніх документів, які б підтвердили самостійно задекларовану митну вартість.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Телко Україна” здійснює господарську діяльність, пов’язану з дистрибуцією полімерної сировини та промислової хімії.

06.07.2004р. між ТОВ “Телко Україна” та Фірмою “Telko Oy” (Фінляндія, Гельсінкі) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № 02 про продаж полімерної сировини, індустріальної хімії та флексорозчинників (надалі – Контракт). Відповідно до Специфікації № 759 від 21.10.2015р. до вищевказаного Контракту фірмою “Telko Oy” на умовах CIF OCHAKOV був поставлений Позивачу карбонат кальцію (надалі – Товар), загальною вартістю 227493,40 доларів США.

З метою митного оформлення ввезеного на територію України товару, а саме: порошку білого кольору на основі карбонату кальцію (Calcium Carbonate) з природного мармуру, марки: АKCARB 1; АKCARB 2; АKCARB 3; АKCARB 5; АKCARB 2Т; АKCARB 1Т, позивачем подано до митного органу митну декларацію № 504050002/2015/106840 від 26.10.15р. (далі – декларація), в якій вказано митну вартість товару відповідно по п. п. 1) ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України за основним методом, тобто за ціною контракту.

Разом з декларацією відповідно до вимог ст. 53 Митного кодексу України для підтвердження заявленої митної вартості цього товару, позивачем подано такі документи, про що зазначено в декларації:

1) Коносамент (Bill of Lading) № 1;

2) Вантажна відомість (Cargo Manifest) б/н від 18.10.2015р. з відмітками проходження контролю нетарифного регулювання;

9) Прайс-лист виробника б/н від 13.08.2015р.;

10) Висновок експерта № 20-146/10-2015 від 26.10.2015р.;

11) Калькуляція б/н від 21.10.2015р.;

12) Інвойс № 15510931 від 21.10.2015р.;

13) Інвойс № 15510932 від 21.10.2015р.;

14) Інвойс № 15510933 від 21.10.2015р.;

15) Страховий поліс № 106921833 від 14.10.2015р.;

16) Контракт № 2 від 06.07.2004р. з додатковими угодами, що є невід’ємними його частинами;

17) Специфікація № 759 від 21.10.2015р.;

18) Договір про надання послуг митного брокера № 22-07-2015 від 22.07.2015р.;

19) Лист б/н від 26.10.2015р.;

20) Лист Ref. TU012827 від 28.07.2015р.;

21) Копія митної декларації країни відправлення 15310600EX004862 від 14.10.2015р.

На виконання вимог митниці щодо надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість товару, позивачем були надані відповідачу наступні документи:

1) Пакувальний лист від 14.10.2015р.;

2) Сертифікат походження № 0233744 від 14.10.2015р.;

3) Статут ТОВ “Телко Україна”.

Проте, не погоджуючись із визначеною декларантом митною вартістю товару, рішенням інспектора м/п “Миколаїв-морський” Миколаївської митниці ДФС №504050002/2015/000028/2 від 27.10.2015р. (далі – Рішення) здійснено коригування у бік збільшення суми митних платежів на 392658грн. 78коп..

Товар був випущений у вільний обіг під гарантію сплати до державного бюджету сум податків та зборів виходячи з їх відкоригованої вартості.

Рішення про коригування було прийнято на підставі висновку митного органу про те, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (страхування, фрахт, упаковку та маркування), містять розбіжності та неточності, відомості, зазначені у додаткових документах не підтверджено документально, зокрема на думку відповідача:

- підписи представника продавця, зазначені у наданих додатковій угоді від 08.09.2009р. № 95 до контракту № 02 від 06.07.2004, не співпадають з підписами, зазначеними у додаткових угодах від 15.02.2013 № 110, від 31.12.2014 № 127 до контракту № 02 від 06.07.2004 та не співпадають з підписами, зазначеними у специфікації від 21.10.2015 № 759 до контракту № 02 від 06.07.2004, інвойсах від 21.10.2015 № 15510931, 1550932, 1550933;

- страховий поліс № 106921833 від 14.10.2015 не містить посилання на будь-який комерційний документ даної поставки;

- страховий поліс датований 14.10.2015, що значно передує даті укладання специфікації від 21.10.2015 № 759 до контракту № 02 від 06.07.2004, даті укладання інвойсів № 15510931 від 21.10.2015, № 15510932 від 21.10.2015, № 15510933 від 21.10.2015;

- експортна декларація №15310600EX004862 датована 14.10.2015 та надана декларантом з порушенням вимог ст. 254 Кодексу. Дата оформлення експортної декларації передує оформлення комерційних документів, а саме: специфікації від 21.10.2015 № 759 до контракту № 02 від 06.07.2004, коносаменту № 1 від 18.10.2015, карго маніфесту № б/н від 18.10.2015, інвойсів № 15510931 від 21.10.2015, № 15510932 від 21.10.2015, № 15510933 від 21.10.2015. Отримувач, зазначений у графі 8 відрізняється від отримувача, зазначеного у комерційних документах. Вартість товару, зазначена у експортній декларації 225655,00 дол США не відповідає вартості згідно наданих інвойсів № 15510931 від 21.10.2015, № 15510932 від 21.10.2015, № 15510933 від 21.10.2015 (227493,40 дол. США). Інформацію, зазначену у графі 44, неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром, декларантом не надано переклад цих відомостей;

- висновок експерта від 26.10.2015 № 20-146/10-2015 ТОВ “Одеський аукціонний центр” неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром (за основу бралася продукція інших виробників, невідомо, на якій основі порівнювалися різні продукти (з урахуванням їх марки, хімічного складу та відповідних характеристик), МКУ не передбачено використання середніх цін; експертом здійснено порівняння цін за межами України з цінами на умовах CIF Очаків;

- митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існує взаємозв’язок між продавцем та покупцем, який вплинув на заявлену декларантом митну вартість товару.

Митним органом використано резервний метод визначення цінової вартості товару, а саме: визначена митна вартість товарів ґрунтується на митній вартості товару, подібних за якісними характеристиками, митне оформлення яких уже здійснене за митною декларацією від 18.09.2015р. №504050002/2015/105886, що є вищою порівняно з контрактною ціною оцінюваних товарів.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, жодного підтвердження того, що позивач при декларуванні митної вартості товару зазначив не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснив розрахунок, виніс до декларації недостовірні або неточні відомості, та що надані митному органу документи, містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів рішення про корегування не містить.

Відповідачем не доведено припущення про неавтентичність підписів сторін у наданих документах (угодах, інвойсах, специфікаціях). Крім того, якщо у митниці виник сумнів щодо наявності ознак підробки документів, то під час судового розгляду такий сумнів має бути підтверджений наявністю ініційованого кримінального розслідування.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що посилання відповідача на недоліки, які на думку митного органу містяться в страховому полісі, належним чином не обґрунтовані з урахуванням узгодженої покупцем та продавцем умови поставки за правилами Інкотермс. Так, відповідно до поданої позивачем (декларантом) декларації поставка Товару ввезеного на митну територію України здійснювалася на умовах CIF UA м. Очаків, що відповідає п. 2.1. Контракту № 02, в якому вказано, що поставка товару здійснюється на умовах відповідно до Додатку і Специфікації № 759 від 21.10.15 до Контракту. Згідно з офіційними правилами тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс поставка товару на умовах CIF (“вартість, страхування, фрахт”) покладає на продавця обов'язок оплатити фрахт, необхідний для доставки товару до названого порту призначення, витрат за страхування та забезпечення здійснення митного оформлення товару. Позивачем надано відповідачу докази того, що витрати на страхування були понесені продавцем товару. Оскільки ТОВ “Телко Україна” не здійснювало витрат на страхування ввезеного товару, підстави для включення таких витрат до митної вартості оцінюваних товарів відсутні.

Доводи відповідача про відсутність у прайс-листі певних відомостей щодо його терміну дії також є невмотивованими, оскільки чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, які складаються в довільній формі. Отже, наведені в прайс-листах фірми – виробника товару, не мають імперативного характеру, а можуть прийматися до уваги митними органами лише як додаткове джерело інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості. Також, на підтвердження того, що ціни, вказані виробником у прайс-листі спрямовані до невизначеного кола покупців, виробником додатково надано належним чином засвідчений прайс-лист.

Суд також погоджується з доводами позивача щодо невмотивованості аргументів відповідача про те, що висновок експерта від 26.10.2015 № 20-146/10-2015 ТОВ “Одеський аукціонний центр” неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром, оскільки за основу бралася продукція інших виробників, а порівняння цін здійснювалося за межами України з цінами на умовах CIF Очаків. Так, самою ж митницею була витребувана для надання довідкова інформація щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам. Саме на виконання вимог митниці та на замовлення декларанта, експертом було проаналізовано вартість подібної та аналогічної продукції, з урахуванням країни виробника оцінюваного товару – Туреччини та умов його поставки – CIF Очаків, результати дослідження чого були викладені у висновку експерта від 26.10.2015 № 20-146/10-2015, який носить виключно інформаційний характер, про що у ньому зазначено.

В рішенні про коригування митної вартості митний орган посилається на можливий взаємозв’язок між продавцем та покупцем, який вплинув на заявлену декларантом митну вартість товару.

Відповідно до ч. 13 ст. 58 МКУ за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у ч. 12 ст. 58 МКУ, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце. Однак, цього митним органом зроблено не було, а згідно ч. 14 ст. 58 МКУ у разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Разом з тим, згідно ч. 12 ст. 58 МКУ, той факт, що продавець і покупець пов’язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 58 МКУ метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо покупець і продавець не пов’язані між собою особи або хоч і пов’язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

У розумінні параграфу 4 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року продавець і покупець дійсно є пов’язаними особами, оскільки згідно п. 1.1. Статуту ТОВ “Телко Україна” (далі – Статут), Компанія “ТЕЛКО ОЮ” є одним із її засновників. Однак, такі відносини не вплинули на ціну товару, більше того згідно п. 3 Статуту ТОВ “Телко Україна” самостійно здійснює свою господарську діяльність на принципах повного господарського розрахунку та самофінансування, а отже є повністю самостійним.

Разом з тим, на думку відповідача, подані до митного оформлення товару документи не містять всіх даних, що підтверджують числові складові митної вартості – упаковку та маркування.

Відповідно до п. 4.2. Контракту № 02 від 06.07.04р., за яким здійснювалася поставка товару, “в ціну партії товару включається вартість тари, упакування і, маркування”.

За змістом ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати, понесені покупцем на вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Зі змісту наведеної норми вбачається, що наведені складові митної вартості товарів додаються до неї (митної вартості) тільки в тому разі, якщо вони не включаються до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті. З урахуванням того, що згідно з п. 4.2. Контракту в ціну товару включена вартість упаковки та маркування товару, вимоги митного органу щодо підтвердження вказаних складових митної вартості товару є безпідставними.

Відповідно до ст.ст. 189, 190 Господарського Кодексу ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Суб'єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

Згідно зі ст.11 Закону України “Про ціни та ціноутворення” вільні ціни встановлюються суб’єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Таким чином, суб’єкти господарювання є вільними у визначенні умов договору, у т.ч. визначенні ціни договору, за виключенням цін на товар, ціни на який підлягають державному регулюванню. Жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов’язки сторін зовнішньоекономічного контракту зазначати у договорі відомості про знижку та обґрунтовувати їх розмір. Розбіжностей у документах, наданих позивачем для митного оформлення, щодо вартості товарів немає. Розмір цін за одиницю товару до Контракту відповідає розміру цін у інвойсах.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під “дійсною вартістю” слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Згідно з частиною першою статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно із частиною першою статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до частини шостої статті 264 Митного кодексу України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 337 Митного кодексу України визначено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із приписами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Так, відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач до митного оформлення імпортованих товарів надав повний пакет необхідних документів, згідно з переліком ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Втім, як вже зазначалось, під час митного оформлення товару та визначенні митної вартості товарів, приводом для висновку відповідача про те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору стало те, що позивач обрав метод визначення митної вартості товару не у відповідності до умов, наведених у главі 9 Митного кодексу України.

На підставі ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України митним органом запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів надати додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; копію митної декларації країни відправлення, довідку інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та подібними оцінюваним товаром.

При цьому, контролюючим органом залишено поза увагою той факт, що висновок експерта № 20-146/10-2015 від 26.10.2015р. про відповідність задекларованої вартості товару ринковим цінам, експортна декларація країни відправлення №15310600EX004862 від 14.10.2015р., прайс-лист виробника товару від 13.08.2015 р., інвойси від 21.10.2015 р. вже були надані позивачем під час подачі митної декларації №504050002/2015/106876, згідно з переліком документів, який зазначено в гр. 44 МД-2. Однак, вищезазначені документи були надані повторно відповідачу.

Разом з тим, оскільки оскаржуване рішення не містить в собі викладення обставин наявності розбіжностей, ознак підробки тощо (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України) в конкретних наданих позивачем документах, суд приходить до висновку про передчасність та помилковість витребування у позивача додаткових документів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно та необґрунтовано застосовано другорядний метод визначення митної вартості, а тому рішення Миколаївської митниці ДФС Україні про коригування митної вартості товарів є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Вищенаведене в сукупності є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11,70,71,86,159-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати рішення Миколаївської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 27.10.2015р. № 504050002/2015/000028/2.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛКО Україна" (код ЄДРПОУ 32856918) за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України суму сплаченого судового збору в розмірі 7107 гривень 89 копійок.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів в порядку ст. 186 КАС України.

Суддя І.В. Желєзний