Справа № 335/12952/15-а
Суддя: Соболєва І. П.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2016 року Орджонікідевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

при секретарі Школяр К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними щодо відмови у призначенні пенсії за віком, та зобов'язання призначити та виплачувати пенсію за віком на загальних підставах з 09.11.2015 року відповідно до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя та з 29.05.2005 року йому була призначена пенсія у відповідності до п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного віку на 10 років, як працівнику, який працював на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, але після призначення йому пенсії він продовжував працювати.

28.05.2015 року ОСОБА_2 виповнилося 60 років та він набув право на пенсію за віком на загальних умовах, а тому 09.11.2015 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах.

Проте, листом від 19.11.2015 року за № 268/є-9 управління Пенсійного фонду України відмовило позивачу у призначенні пенсії, посилаючись на те, що він отримує пенсію за віком та підстави для призначення ще однієї пенсії відсутні.

З таким рішенням ОСОБА_1 погодитися не може. Вважає дії відповідача щодовідмови у призначенні йому пенсії за віком протиправними, тому що умовою для призначення даного виду пенсії є саме досягнення встановленого законодавством пенсійного віку, а враховуючи те, що у травні 2015 року йому виповнилось 60 років, відповідач повинен призначити та виплачувати пенсію за віком на загальних підстав.

З вищевикладених обставин, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просив позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не з'явилися.

ОСОБА_2 подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представником відповідача управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Калініч О.О. також надано заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог ОСОБА_2 заперечує у повному обсязі та просить суд в позові відмовити.

Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розгляд та вирішення даної справи на підставі наявних в ній доказів.

Таким чином, судовий розгляд даної справи здійснено на підставі наявних у ній доказів, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтями 71-72 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право на соціальний захист громадян, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З наданих позивачем письмових доказів та повідомлених ним обставин, а також з письмового заперечення проти позову, наданого відповідачем, вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя та з 29.05.2005 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» обчислену відповідно до Закону № 1058. Пенсійні виплати отримує щомісячно з моменту призначення пенсії по наступний час. Після призначення пенсії продовжує працювати.

09.11.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив здійснити перерахунок пенсії відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком.

Управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя листом від 19.11.2015 року № 268/Є-9 ОСОБА_2 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на загальних підставах відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки, як вважає відповідач, він вже отримує пенсію за віком, призначену відповідно до п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Розмір пенсії розраховано відповідно до вимог Закону № 1058- ІV.

На думку суду така відмова є правомірною, з огляду на наступне.

Згідно до п. 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058-IV), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

За приписами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

У ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та звернувся до відповідача із заявою про призначення йому того самого виду пенсії за віком на умовах і в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка не передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Відповідно до ст. 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Позивач стверджує, що має право на призначення пенсії за віком відповідно до цієї статті, проте право на пенсію за віком у нього виникло у 2005 року через зменшення пенсійного віку відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Починаючи з 2005 року ОСОБА_2 вже була призначена пенсія за віком, але на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку за Списком № 1, а тому відповідно до норм діючого законодавства він не має права на ще одне призначення пенсії.

Пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону № 1058, а Закон № 1788 визначає лише право особи на пільгову пенсію.

Тобто, законодавець надав вичерпний перелік видів пенсій, які можуть бути призначені особі відповідно до Закону № 1058 - Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, з огляду на обставини справи, суд вважає, що відповідач Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя діяв в межах своїх повноважень, у відповідності до діючого законодавства, а за таких підстав позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на загальних підставах з 09.11.2015 року відповідно до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією, слід відмовити, оскільки ОСОБА_2 вже призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до п. а ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, посилання позивача у позові на ухвали на Вищого Адміністративного Суду України в справах № К/800/2756/14 від 26.05.2015 року, № К/800/15618/15 від 03.06.2015 року як на правову позицію суд вважає безпідставним, оскільки Верховний Суд України розглянув справу за зовсім іншими правовідносинами, зокрема у справі, яка була предметом перегляду Верховним Судом України предметом є переведення з одного виду пенсії за Законом України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на інший, зокрема, позивач до звернення з заявою про переведення на пенсію за віком отримував пенсію у зв'язку з втратою годувальника, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не призначення одного й того самого виду пенсії.

Понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 94 КАС України розподілу між сторонами не підлягають.

Враховуючи наведене позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 86, 159-163, 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Судові витрати по справі у вигляді сплати судового збору покласти на позивача.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: І.П. Соболєва