Справа № 805/4883/15-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2016-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 р. Справа №805/4883/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 16:21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голошивця I.О., при секретарі судового засідання Музиканті В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_3 (за дог.)

представника відповідача 1: Маковецької Н.В. (за довір.)

представника відповідача 2: Кирильченко Я.Ю. (за довір.)

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач 1), в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області №279о/с від 11 вересня 2015 року;

- визнати незаконним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області №1806 від 19 серпня 2015 року про порушення службової дисципліни;

- поновити на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу карного розшуку Краматорського міського відділу Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 20 вересня 2015 року;

- стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 19.09.2015 року по день прийняття судом рішення без утримання прибуткового податку на інших обов'язкових платежів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.12.2015 року до участі у справі в якості другого відповідача залучено Краматорський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач 2).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що в період з 01.11.1995 року по 19.09.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з червня 2015 року - на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу карного розшуку Краматорського міського відділу Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області. Згідно наказу від 19.08.2015 року №1806 та від 11.09.2015 року №279о/с був звільнений з органів внутрішніх справ на підставі п. 64 «є» Положення (за порушення дисципліни). Підставою для звільнення позивача стало грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у перебуванні на службі в стані алкогольного сп'яніння 16.07.2015 року. Проте, позивач зазначає, що у вказаний день він на службі не перебував, оскільки у нього був вихідний день, що підтверджується книгою нарядів Краматорського МВ. Також, на думку позивача, відповідачем 1 порушено процедуру його звільнення, оскільки позивача не було повідомлено про службове розслідування, було позбавлено права давати пояснення, знайомитись з результатами проведення службового розслідування, без чого висновок службового розслідування не міг бути затвердженим.

На підставі викладеного позивач та його представник просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача-1, окрім пояснень, наданих у судовому засіданні, надав також письмові заперечення, в обґрунтуванні яких зазначив, що позивачем пропущено встановлений КАС України строк звернення до суду з даним позовом. Крім того, відповідач 1 вказує на те, що 16.07.2015 року капітан міліції ОСОБА_1 на службу до Краматорського МВ вийшов у стані алкогольного сп'яніння, про що було доведено рапортом на ім'я начальника міського відділу. При виявленні даного факту співробітники Краматорського МВ доставили позивача до наркологічного диспансеру м. Краматорська. Після медичного огляду лікар засвідчив факт гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю позивачем та видав відповідну медичну довідку. За даним фактом проведено службове розслідування, позивача відсторонено від виконання службових обов'язків. Позивачу було запропоновано надати письмові пояснення в рамках проведення службового розслідування, проте останній відмовився від їх надання. За результатами проведеного службового розслідування відповідачем прийнято рішення про звільнення позивача з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни. Також, відповідач 1 наголошує, що позивач неодноразово з'являвся на службі в стані алкогольного сп'яніння. Таким чином, вважає, що ним був дотриманий порядок накладення такого дисциплінарного стягнення як звільнення. Крім того, відповідач 1 зазначив, що поновлення позивача на займаній посаді не може бути здійснено внаслідок відсутності такої посади з приводу її скорочення через ліквідацію територіальних органів внутрішніх справ.

У зв'язку з наведеним, відповідач 1 вважає, що приймаючи рішення щодо звільнення ОСОБА_1 з ОВС за порушення дисципліни, посадові особи діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.92-95).

Відповідач 2 надав пояснення та заперечення аналогічні викладеним у запереченнях відповідача 1, також просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі (а.с. 127-129).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представників відповідачів в судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 01.11.1995 року по 19.09.2015 року. Остання посада - старший оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти особи відділу карного розшуку Краматорського міського відділу Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, в званні «майор міліції».

Наказом Краматорського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області №577 від 23 липня 2015 року «Про порушення службової дисципліни старшим оперуповноваженим сектору розкриття злочинів проти особи відділу карного розшуку Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області капітаном міліції ОСОБА_1.» вирішено за грубе порушення вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, 4.1 (розділ ІІІ) Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України №155-2012р., в частині обов'язкового дотримання чинного законодавства, забезпечення законності та службової дисципліни, що виразилось у перебуванні на службі в стані алкогольного сп'яніння, клопотати перед керівництвом ГУМВС України в Донецькій області про звільнення з органів внутрішніх справ старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу карного розшуку Краматорського міського відділу Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області капітана міліції ОСОБА_1 (а.с.107-108).

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 19.08.2015 року №1806 «Про порушення службової дисципліни старшим оперуповноваженим сектору розкриття злочинів проти особи відділу карного розшуку Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області капітаном міліції ОСОБА_1 та його покарання» клопотання Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, порушене наказом від 23.07.2015 року №577 задоволено. Вирішено за грубе порушення вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, 4.1 (розділ ІІІ) Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України №155-2012р., в частині обов'язкового дотримання чинного законодавства, забезпечення законності та службової дисципліни, що виразилось у перебуванні на службі в стані алкогольного сп'яніння, старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу карного розшуку Краматорського міського відділу Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області капітана міліції ОСОБА_1, звільнити з органів внутрішніх справ (а.с.109-110).

11.09.2015 року наказом Головного управління МВС України в Донецькій області №279о/с «По особовому складу» реалізовано наказ №1806 від 19 серпня 2015 року, та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановкою на військовий облік) за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни), зокрема, майора міліції ОСОБА_1 (М-135931) - старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу карного розшуку Краматорського міського відділу з 19 вересня 2015 року, на підставі наказу Головного управління МВС в області від 19.08.2015 року №1806. (а.с.97).

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки регулюється Законом України "Про міліцію" (що був чинним на момент виникнення спірних правовідносин), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про міліцію» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Відповідно до статті 18 названого Закону порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної бланкетної норми постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до пп. «є» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114 (у відповідній редакції), особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України).

Відповідно до статті 5 вказаного Статуту за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом, статтею 7 якого передбачені обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України щодо дотримання службової дисципліни.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено види дисциплінарних стягнень, які накладаються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни. Серед них є і звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Статуту передбачений порядок накладення дисциплінарних стягнень.

Так, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення особою рядового або начальницького складу незначного проступку з урахуванням його нетяжкості, сумлінного ставлення цієї особи до виконання службових обов'язків, нетривалого перебування на посаді (до шести місяців) та з інших поважних причин начальник може обмежитися раніше накладеним на таку особу дисциплінарним стягненням.

Дисциплінарні стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь на осіб, які мають перші спеціальні звання, і звільнення з посади на осіб, які обіймають посади найнижчого рівня, не накладаються.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Статтями 16 та 18 цього Статуту встановлений строк накладення дисциплінарних стягнень та їх виконання відповідно.

Аналізуючи доводи відповідача 1 щодо правомірності наказу ГУМВС в Донецькій області від 19.08.2015 року №1806, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Підставою для прийняття спірного наказу від 19.08.2015 року №1806 став наказ Краматорського МВ від 23.07.2015 року №577, яким порушено клопотання про звільнення позивача з органів внутрішніх справ.

Наказом від 23.07.2015 року №577 у зв'язку з грубим порушенням ОСОБА_1 вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, 4.1 (розділ ІІІ) Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України №155-2012р., в частині обов'язкового дотримання чинного законодавства, забезпечення законності та службової дисципліни, що виразилось у перебуванні на службі в стані алкогольного сп'яніння, Краматорським МВ вирішено клопотати перед керівництвом ГУМВС України в Донецькій області про звільнення капітана міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ. День відсутності ОСОБА_1 на службі - 16.07.2015 року вирішено вважати прогулом, грошове забезпечення за вказаний період не нараховувати та не виплачувати (а.с. 107-108).

На підтвердження викладеного, суб'єктом владних повноважень надано висновок службового розслідування за фактом перебування на службі у стані алкогольного сп'яніння старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу карного розшуку Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області капітана міліції ОСОБА_1, проведеного на підставі наказу Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 18.07.2015 року №574 (а.с. 104-106).

Зі змісту зазначеного висновку вбачається, що 16.07.2015 року від начальника карного розшуку Краматорського МВ майора міліції ОСОБА_6 надійшов рапорт щодо перебування на службі у стані алкогольного сп'яніння старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу карного розшуку Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області капітана міліції ОСОБА_1 В ході службового розслідування встановлено, що 16.07.2015 року після виявлення факту перебування на службі капітана міліції ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння, його було відсторонено від виконання службових обов'язків та у складі начальника відділу карного розшуку Краматорського МВ майора міліції ОСОБА_6 та начальника сектору розкриття злочинів проти особи відділу карного розшуку Краматорського МВ підполковника міліції ОСОБА_7 було доставлено до наркологічного диспансеру м. Краматорська. Після медичного огляду лікаря-нарколога за результатами аналізу на 10:40 год. у ОСОБА_1 було встановлено гостру інтоксикацію внаслідок вживання алкоголю.

У висновку також зазначено, що згідно акту про відмову надати пояснення від 18.07.2015 року капітан міліції ОСОБА_1 надавати пояснення відмовився.

Також, суд зауважує на те, що в підтвердження обґрунтованості складеного відповідачем 2 висновку службового розслідування в матеріалах справи наявна довідка щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів від 16.07.2015 року №500, у відповідності до якої у ОСОБА_1 встановлена гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю з ознаками різкого запаху алкоголю, психологічного збудження, агресивної поведінки. Також у даній довідці лікарем зазначено про відмову позивача від здачі необхідних аналізів (а.с. 100).

Крім того, суд враховує той факт, що поясненнями позивача в судовому засіданні зазначені обставини не спростовані, позивач як на підставу неправомірності притягнення його до дисциплінарної відповідальності лише вказує на те, що у зазначений день у нього був вихідний.

Проте, відповідно до довідки відповідача 2 за підписом начальника чергової частини Краматорського МВ згідно із записами, внесеними до книг нарядів Краматорського МВ, ОСОБА_1 в період з 01.07.2015 року по 01.08.2015 року заступав у наряд у складі СОГ 1 раз - 14.07.2015 року (а.с. 59).

Також, судом задоволено клопотання представника відповідача та допитано в якості свідка начальника карного розшуку Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області майора міліції ОСОБА_6 У відповідності до приписів КАС України, ОСОБА_6 склав присягу свідка та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України. Свідку роз'яснено приписи ст. 63 Конституції України про те, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Про зазначені обставини ОСОБА_6 складено розписку.

З пояснень свідка в судовому засіданні встановлено, що 16.07.2015 року оперуповноважений ВКР ОСОБА_1 вийшов на службу для виконання доручень слідчих згідно ст.41 КПК України, у яких пропущений строк виконання, але після виявлення факту перебування на службі капітана міліції ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння, ним про зазначені обставини було складено рапорт на ім'я начальника Краматорського МВ з проханням провести за даним фактом службове розслідування та направити матеріали до Головного управління. Також, того ж дня ним разом із начальником сектору розкриття злочинів проти особи відділу карного розшуку Краматорського МВ підполковником міліції ОСОБА_7 доставлено позивача до наркологічного диспансеру м. Краматорська, після проведення медичного огляду лікарем-наркологом у ОСОБА_1 було встановлено гостру інтоксикацію внаслідок вживання алкоголю.

Суд зазначає, що у відповідності до Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року №155, совість, професійний обов'язок, честь і гідність є головними моральними орієнтирами на службовому шляху захисника правопорядку і складають моральний стрижень особистості працівника органів внутрішніх справ (п. 2.1).

Службова діяльність працівника органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до, зокрема, законності, визнання працівником верховенства права, а також його обов'язкового виконання у службовій діяльності (п. 3.2).

Працівник не повинен за будь-яких умов зраджувати моральним принципам служби, що відповідають вимогам держави і очікуванням суспільства, їх неухильне дотримання - справа честі і обов'язку кожного працівника органів внутрішніх справ (п. 3.3).

Відповідно до п. 4.1 даних Правил працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе моральні зобов'язання, зокрема, визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності; бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.

При цьому, вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов'язків працівників органів внутрішніх справ, приймаючи присягу працівника ОВС України ОСОБА_1 склав клятву «всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ», тоді як вищезазначені обставини, встановлені відповідачами у відношенні ОСОБА_1, суперечать морально-етичним принципам, встановленим співробітникам органів внутрішніх справ. Крім того, вчинення подібних дій призводить до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку, які у відповідності до своїх службових обов'язків повинні неупереджено дотримуватись законодавства України.

Згідно із частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Суд критично ставиться до доводів позивача про порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування відносно нього з огляду на наступне.

Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджена Наказом МВС України від 06 грудня 1991 року № 552.

У відповідності до частини 2 зазначеної Інструкції завданням службового розслідування є повне, об'єктивне і всебічне розслідування обставин порушень, скоєних особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, виявлення причин і умов, що сприяли їхньому скоєнню, встановлення винних і забезпечення правильного застосування чинних нормативних актів для того, щоб кожен винний був притягнутий до відповідальності, а жоден невинний не постраждав.

Відповідно до п.2.1 Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

На підставі п.п.6.3.2, 6.3.6 Інструкції особа РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування має право: брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить(ять); відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Згідно із пункту 10 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України при проведенні службового розслідування повному, об'єктивному і всебічному дослідженню підлягають: подія порушення (час, місце, спосіб, інші обставини), наявність вини працівника органів внутрішніх справ у скоєнні порушення, мета та мотиви порушення, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності порушника як ті, що пом'якшують чи обтяжують його відповідальність, характеристика особи, яка скоїла порушення (ставлення до служби, поведінка до порушення), причини та умови, що сприяли скоєнню порушення, характер і розмір нанесених порушенням збитків.

Пунктом 5.1 вказаної Інструкції встановлено строк службового розслідування, який за загальним правилом може тривати місяць із дня видання наказу про його призначення.

Як вбачається із матеріалів справи, службове розслідування, результати якого зафіксовані у висновку від 22 липня 2015 року, проведене на підставі наказу Краматорського ГУМВС України в Донецькій області від 18 липня 2015 року №574; наказ про порушення питання щодо звільнення позивача з органів внутрішніх справ №577 прийнято Краматорським МВ 23 липня 2015 року.

Крім того, 18.07.2015 року посадовими особами Краматорського МВ в рамках проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 складено акт про відмову останнього надати пояснення, який зареєстровано за №9/14187 (а.с. 103).

Також, суд наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні докази (відповідний рапорт) бажання ОСОБА_1 ознайомитись з матеріалами службового розслідування. Крім того, позивачем як в позовній заяві, так і в поясненнях, наданих в судовому засіданні зазначається лише про нібито порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування, при цьому позивач не вказує на якісь спроби ознайомитись з даними матеріалами, надати відповідні пояснення на спростування вищезазначених обставин.

Натомість відповідачем 2 службове розслідування проведено згідно вимог Інструкції, в межах встановлених строків. У відповідності до процедури проведення службового розслідування складено акт про відмову ОСОБА_1 надати пояснення Тобто, службове розслідування проведено з забезпеченням повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, які стали підставою для його призначення.

Крім того, суд не приймає до уваги наявну в матеріалах справи довідку №121 про тимчасову непрацездатність осіб рядового і начальницького складу, видану Центром первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Краматорська 20.07.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_1 був звільнений від роботи з 20.07.2015 року по 31.07.2015 року (а.с. 162), оскільки службове розслідування відносно позивача призначено наказом від 18.07.2015 року, спірні накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ видані відповідачем 1 19.08.2015 року та 11.09.2015 року, тобто під час перебування позивача на службі.

Також, суд враховує письмові пояснення представника відповідача стосовно присвоєння ОСОБА_1 чергового звання «майор міліції» наказом від 31.07.2015 року №233, оскільки необхідні для цього матеріали були направлені відповідачем заздалегідь, тобто до вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

З огляду на викладене, беручи до уваги обставини, встановлені службовим розслідуванням, враховуючи надані в судовому засіданні свідком пояснення, суд приходить до висновку що відповідачем 1 правомірно винесено накази №1806 від 19.08.2015 року та №279о/с від 11.09.2015 року про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни).

На підставі зазначеного, вимоги позивача про поновлення на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу карного розшуку Краматорського міського відділу Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області та стягнення на його користь грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки судом в даній справі визнано правомірність прийнятих відповідачем 1 наказів №1806 від 19.08.2015 року та №279о/с від 11.09.2015 року про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ.

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАСУ судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 7-11, 17-20, 65, 69-72, 86, 94, 122, 123, 124, 126-128, 130, 133-135, 138-141, 145, 150-154, 158-163, 167, 185. 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 11 березня 2016 року в присутності позивача та представників сторін.

Повний текст постанови складено 16 березня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Голошивець І.О.