Справа № 810/3136/15
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року м. Київ 810/3136/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КАМЕНЯР"

до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення -рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Товариство з обмеженою відповідальністю "КАМЕНЯР" з позовом до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 29.01.2015 та № від 29.01.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками Акта «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Каменяр» () з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ПДВ та податку на прибуток підприємства по взаємовідносинам з ТОВ «Агропромтехтранс»

() за період з 01.01.2011 року по 30.09.2014 року» № 4548/10-07-22-03/20583141 від 12.12.2014 року (далі - Акт перевірки), який став підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень і вважає висновки зазначеного Акта необґрунтованими з огляду на наступне.

Позивач стверджує, що висновки Акта перевірки зводяться до припущень посадових осіб податкового органу щодо безтоварності господарських операцій, які виконувалися між ТОВ «Каменяр» та ТОВ «Агропромтехтранс», протягом перевіряємого періоду, тоді як реальність та правомірність відповідних операцій підтверджується належним чином оформленими первинними та іншими документами.

Також, позивач зазначає, що ним до перевірки були надані всі первинні документи бухгалтерського обліку за перевіряємий період, на підставі яких були визначені суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток та сформовано податок на прибуток, визначено податковий кредит, однак дані документи не прийняті до уваги податковим органом оскільки до перевірки не надано товаро - транспортні накладні, а в наданих Актах здачі - прийняття робіт (надання послуг) не вказано, де саме здійснювалось перевезення вантажів та куди саме здійснювалось перевезення.

Висновки податкового органу не змінились і після того, як ТОВ «Каменяр» разом із запереченнями на висновки Акта перевірки були надані товаро - транспортні накладні.

Позивач стверджує, що господарські операції з ТОВ «Агропромтехтранс» мали реальний характер при здійсненні яких сторонами господарських операцій було дотримано всіх передбачених чинним податковим законодавством вимог, що підтверджується належним чином складеними первинними документами, тому прийняті за результатами розгляду Акта перевірки податкові повідомлення - рішення, є протиправним та підлягає скасуванню.

В судове засідання 14.01.2016 представник позивача не з'явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду письмові заперечення, в яких не погоджувався з позовними вимогами позивача, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування доводів заперечень посилався на обставини, викладені в Акті перевірки. Також, представником відповідача через канцелярію суду було подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд здійснив розгляд даної справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «Каменяр», зареєстровано як юридичну особу 19.09.2000, на час проведення перевірки був платником податку на додану вартість, як платник податків перебуває на обліку у Києво - Васильківській ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області.

У період з 01.12.2014 по 05.12.2014 посадовими особами Васильківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області на підставі п.п. 78.1.1. п. 78.1 ст. 78, п.п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), у зв'язку з надходженням постанови старшого слідчого ОВС слідчого управління фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Чернігівській області старшого лейтннанта податкової міліції від 14.10.2014 про призначення позапланової документальної перевірки, відповідно до наказу Васильківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області від 28.11.2014 № 28.11.2014 та направлень від 01.12.2014 № 628, № 629, проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Каменяр» (код за ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ПДВ та податку на прибуток підприємства по взаємовідносинам з ТОВ «Агропромтехтранс» () за період з 01.01 2011 року по 30.09.2014 року.

Результати перевірки оформлені Актом від 12.12.2014 № 4548/10-07-22-03/20583141 (далі - Акт, Акт перевірки).

Висновком зазначеного Акта було встановленно, порушення позивачем положень:

1. п.п. 138.1 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року за № 2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на прибуток підприємства на загальну суму 484 845,00 грн. у тому числі за II- IV квартал 2011 року у сумі 248 982 грн. та за 2012 рік у сумі 235 863, 00 грн.;

2. п.198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 306 116 грн., у тому числі за жовтень 2011 року у сумі 58 848 грн., листопад 2011 року у сумі 115 263 грн., за грудень 2011 року у сумі 67 382 грн. та квітень 2012 року у сумі 64 623 грн., та зменшено залишок від'ємного значення (р. 24 декларації з ПДВ на загальну суму 21 051 грн.

Вказаних висновків відповідач дійшов у зв'язку з наступним.

Як вбачається зі змісту Акта перевірки та матеріалів справи, до Васильківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області надійшла постанова від старшого лейтенанта, слідчого податкової міліції управління фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Чернігівській області від 14.10.2014 року.

Відповідно до змісту якої, у ході досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000022 від 22.04.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України було встановлено, що протягом 2011-2014 років службовими особами ТОВ «Каменяр» () документально оформлялося проведення операцій, щодо придбання товарів, послуг тощо, від підприємств, що мають ознаки фіктивності, а саме: ТОВ «Агропромтехтранс» (), ТОВ «Соліус» (), ТОВ «Екобудпром» (), ТОВ «ТПК Агрохім» (», ТОВ «Домінус Груп » (), ТОВ «Агропромтехтранспостач» (код 38650043), ТОВ «Бізнес карта» (), ТОВ «ТД Агрохім» (код 36677105).

Крім того, 04.09.2014 року під час проведення обшуку в офісному приміщенні, розташованому за адрсою м. Біла Церква, вул. П.Запорожця, 361 виявлено та вилучено печатки підприємств, що мають ознаки фіктивності, а саме: ТОВ «Агропромтехтранс» (), ТОВ «Соліус» (), ТОВ «Екобудпром» (код ЄДРІІОУ 37700229), ТОВ «ТПК «Агрохім» (), ТОВ «Домінус Груп» (), ТОВ «Агропромтехтранспостач» (код 38650043), ТОВ «Бізнес карта» (), ТОВ «ТД Агрохім код 36677105), а також первинні документи фінансово-господарської діяльності, складені від імені вищевказаних підприємств. Жодне із зазначених підприємств не зареєстроване за вищевказаною адресою.

Згідно отриманих під час досудового розслідування даних по вказаним підприємствам, які в порушення законодавства України надають послуги підприємствам реального сектору економіки з конвертації грошових коштів із безготівкового вигляду у готівковий, при цьому документально оформлюючи нібито реальне проведення господарських операцій. Дані відомості внесені до ЄРДР та слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Чернігівській області здійснюється досудове розслідування за фактом створення та придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльний і за ознакими вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України.

На підставі даних аналітичної системи АС «Податковий блок» та наданнх до перевірки документів податковий орган встановив наявність фінансово-господарських взаємовідносин між ТОВ "Каменяр" () та ТОВ «Агропромтехтранс» () за період з 01.05.2011 року по 29.02.2012 року.

Під час перевірки, податковий орган встановив, що 10.05.2011 між ТОВ «Каменяр» () - Замовник та ТОВ «Агропромтехтранс» () - Перевізник був укладений договір на перевезення вантажу № 10/05/11, а 13.02.2012 між тими самими сторонами був укладений договір № 30 предметом якого також є перевезення вантажу. На виконання умов договорів та вимогу позивача, ТОВ «Агропромтехтранс» оформило на адресу Замовника податкові накладні із визначенням суми ПДВ, які підприємством включено до податкового кредиту відповідних періодів та відображено у реєстрі отриманих податкових накладних.

У свою чергу, Акт перевірки містить посилання на те, що до перевірки не надано товаро-транспортні накладні, в Актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) не вказано, де саме здійснювалось перевезення вантажів, куди саме здійснювалось переведення та інше.

Враховуючи викладене відповідач дійшов до висновку, що учасниками було здійснено лише обмін документами, а послуги, товари, роботи не надавались.

Не погодившись з висновками Акта перевірки, позивач подав до Васильківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області заперечення на Акт № 4548/10-07-22-03/20583141 від 12.12.2014 та додав до них копії товаро-транспортних накладних за період з 12.05.2011 по 29.02.2012.

Листом щодо надання відповіді на заперечення на Акт про результати перевірки № 724/10-07-22-04 від 27.01.2015 висновки Акта перевірки було залишено без змін, а заперечення без задоволення.

На підставі Акту перевірки, відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення від 29 січня 2015 року:

- № форми «Р» про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах/послуг), за основним платежем («+» - збільшення, «-» - зменшення) у розмірі 64 623 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 32 312 грн., всьго: 96 935,00 грн.;

- № форми «Р», яким збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств, за основним платежем («+» - збільшення, «-» - зменшення) у розмірі 484 845,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 242 422,00 грн., всьго: 727 267,00 грн.

За наслідками адміністративного оскарження податкових повідомлень - рішень № та № від 29.01.2015 року, скарги позивача залишені без задоволення, податкові повідомлення - рішення без змін.

Не погоджуючись з висновками відповідача та прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Основним законодавчим актом, який урегульовує відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI.

Щодо правового врегулювання відносин визначення податку на прибуток підприємств, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 149 Податкового кодексу України податковою базою для цілей оподаткування податком на прибуток визнається грошове вираження прибутку як об'єкта оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу, з урахуванням положень статей 135 - 137 та 138 - 143 цього Кодексу.

Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Витрати у розумінні Податкового кодексу України - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілом власником) (пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

До складу валових витрат що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, входять витрати від операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті: інші витрати, визначені згідно з пунктами 138.5, 138.10 -138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, згідно з п.138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З огляду на те, що відповідач збільшив суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню та встановив завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток виходячи з висновків Актів перевірок та Актів звірок контрагентів позивача, судом досліджено дане питання і встановлено наступне.

Щодо правового врегулювання відносин визначення податку на додану вартість та сум податку, що підлягають бюджетному відшкодуванню, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.181. пункту 14.1. статті 4 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Згідно із пунктом 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно з пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Порядок формування податкового кредиту, підстави його виникнення та порядок визначення сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, встановлено статтею 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При цьому, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом, а при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункти 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України).

За приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються, зокрема, в окремих рядках місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.7. статті 201 Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право платника податку на податковий кредит пов'язано з виникненням визначеної законом події та наявністю належним чином оформленого документа, який засвідчує суму сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість по дійсній операції, пов'язаній з господарською діяльністю платника податку.

У свою чергу, формування податкового кредиту дає право на відшкодування сплаченого до бюджету податку на додану вартість.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів і України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704, відповідно до якого первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи: розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до статті 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, і одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11 для з'ясування обставин реальності вчинення господарської операції судам належить ретельно перевіряти доводи податкових органів про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або підтверджені іншими доказами.

З огляду на те, що відповідач збільшив суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню, встановив заниження позивачем сум податку прибуток підприємств та зменшив залишок від'ємного значення виходячи з того, що в Актах здачі- прийняття робіт не вказано, де саме здійснювалось перевезення, а в наданих товаро-транспортних накладних відсутня будь-яка інформація, стосовно вантажно-розвантажувальних операцій, судом досліджено дане питання і встановлено наступне.

ТОВ «Каменяр» до перевірки було надало наступні договори.

Договір на перевезення вантажу від 10.05.2011 № 10/05/11 укладений між ТОВ «Каменяр» () - Замовник та ТОВ «Агропромтехтранс» () - Перевізник.

Відповідно до пункту 1.1 договору, даний договір регулює взаємовідносини Сторін при наданні Перевізником Замовникові послуг з перевезення вантажів.

Згідно з положеннями пункту 1.2 договору, перевізник зобов'язується, в порядку та на умовах визначених Договором, доставляти наданий йому представником Замовника вантаж до пункгу призначення вказаного Замовником, а Замовник зобов'язується сплачувати за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно додатку № 1 до договору № 10/05/11 на перевезення вантажу від 10.05.2011 року:

- послуги перевезення вантажу надаються вантажними автомобілями з напівпричепами самоскидами вантажопідйомністю 40 тонн;

- вартість перевезення вантажу за один т/км становить 0.52 грн. з урахуванням ПДВ.

Згідно додатку № 2 до договору № 10/05/11 на перевезення вантажу від 10.05.2014 року:

- послуги перевезення вантажу надаються вантажними автомобілями з напівпричепами самоскидами вантажопідйомністю 40 гони;

- вартість перевезення вантажу за один т/км становить 0.54 грн. з урахуванням ПДВ.

Дані додатки з моментом набрання ними чинності є невід'ємною частиною Договору про перевезення вантажу № 10/05/11 від 10.05.2011 року укладеного між ТОВ «Каменяр» та ТОВ «Агропромтехтранс».

Договір на перевезення вантажу від 13.02.2012 № 30 укладений між ТОВ «Каменяр» () - Замовник та ТОВ «Агропромтехтранс» () - Перевізник.

Відповідно до пункту 1.1 договору, даний договір регулює взаємовідносини Сторін при наданні Перевізником Замовникові послуг з перевезення вантажів.

Згідно з положеннями пункту 1.2 договору, перевізник зобов'язується, в порядку та на умовах визначених Договором, доставляти наданий йому представником Замовника вантаж до пункгу призначення вказаного Замовником, а Замовник зобов'язується сплачувати за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно додатку № 1 до договору № 30 на перевезення вантажу від 13.02.2011 року:

- послуги перевезення надаються вантажними автомобілями самоскидами по маршруту: 76 км. АД Київ-Чоп, Житомирська обл., Брусилівський р-н., с. Йосипівка на відстань 53 км.;

- вартість перевезення вантажу за один т/км становить 0.65 грн. з урахуванням ПДВ.

Даний додаток з моментом набрання ним чинності є невід'ємною частиною Договору про перевезення вантажу № 30 від 13.02.2012 року укладеного між ТОВ «Каменяр» та ТОВ «Агропромтехтранс».

На підтвердження виконання умов даних договорів позивач надав до матеріалів справи наступні документи:

- податкові накладні (а.с. 94-121 Том I);

- Акти здачі - прийняття робіт (надання послуг послуг) (а.с. 122-151 Том I);

- товаро - транспортні накладні(а.с. 197-250 Том I, Том II, Том III, Том IV, Том V, а.с. 1-27 Том VI).

Розрахунки з ТОВ «Агропромтехтранс» позивач здійснював у безготівковій формі, на підтвердження чого надав банківські виписки, які підтверджують перерахування на рахунок вказаного контрагента суми грошових коштів за вказаними угодами. (а.с. 152-196 Том I).

Позивач вказує, що ці документи підтверджують реальний характер вказаної господарської операції між позивачем та його контрагентом ТОВ «Агропромтехтранс».

Крім того, позивачем на підтвердження реальності здійснених операцій з перевезення товару , позивачем було надано копії договорів на підставі яких позивач був зобов'язаний поставляти щебеневу продукцію своїм покупцям власним транспортом і за власний рахунок, а саме:

Договір від 04.01.2011 № 004 КА між позивачем (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цембудресурс» (Покупець) предметом якого є поставка щебеневої продукції. Разом з договором надано додаткову угоду № 1 в якій визначено ціну за одиницю товару та умови його оплати та поставки;

Договір від 04.01.2011 № 011 КА між позивачем (Продавець) та Приватним Підприємством «Стінгер» (Покупець) предметом якого є поставка щебеневої продукції, Разом з договором надано додаткові угоди № 1-4 та № 6-7 в яких визначено ціну за одиницю товару та умови його оплати та поставки;

Договір від 04.01.2011 № 013 КА між позивачем (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮБС» (Покупець) предметом якого є поставка щебеневої продукції. Разом з договором надано додаткову угоду № 1 та № 2 в яких визначено ціну за одиницю товару та умови його оплати та поставки;

Договір від 20.04.2011 № 023 КА між позивачем (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» (Покупець) предметом якого є поставка щебеневої продукції. Разом з договором надано додаткову угоду № 1 та № 2 в яких визначено ціну за одиницю товару та умови його оплати та поставки;

Договір від 10.06.2011 № 029 КА між позивачем (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК «ВЕСНА ЛТД» (Покупець) предметом якого є поставка щебеневої продукції. Разом з договором надано додаткову угоду № 1, № 2 та № 3 в яких визначено ціну за одиницю товару та умови його оплати та поставки;

Договір від 10.06.2011 № 030 КА між позивачем (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Золотий мандарин КВАДРАТ» (Покупець) предметом якого є поставка щебеневої продукції. Разом з договором надано додаткову угоду № 1 та № 2 в яких визначено ціну за одиницю товару та умови його оплати та поставки;

Договір від 20.06.2011 № 033 КА між позивачем (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембуд Теремки» (Покупець) предметом якого є поставка щебеневої продукції. Разом з договором надано додаткову угоду № 1 та № 2 в яких визначено ціну за одиницю товару та умови його оплати та поставки;

Договір від 05.07.2011 № 035 КА між позивачем (Продавець) та Публічним акціонерним товариством «Фірма «Авіаінвест» (Покупець) предметом якого є поставка щебеневої продукції. Разом з договором надано додаткову угоду № 1 та № 2 в яких визначено ціну за одиницю товару та умови його оплати та поставки;

Договір від 08.09.2011 № 041 КА між позивачем (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна логістична компанія» (Покупець) предметом якого є поставка щебеневої продукції. Разом з договором надано додаткову угоду в якій визначено ціну за одиницю товару та умови його оплати та поставки;

Договір від 13.09.2011 № KZH/13-09/11 між позивачем (Постачальник) та Представництвом «Тодіні Конструціоні Дженералі С.П.А» (Покупець) предметом якого є поставка щебеневої продукції. Разом з договором було надано Специфікацію в якій вказано ціну товару та додаткову угоду відповідно до якої договір діє до 01.03.2012 року.

Договір від 03.10.2011 № 043 КА між позивачем (Продавець) та Дочірнім підприємством «ШРБУ №100» (Покупець) предметом якого є поставка щебеневої продукції. Разом з договором надано додаткову угоду № 1 та № 2 в яких визначено ціну за одиницю товару та умови його оплати та поставки;

За умовами даних договорів поставка товару здійснюється автотранспортом продавця.

На підтвердження реальності даних договорів позивач надав оборотно-сальдові відомості по рахунках, реєстри видаткових накладних, аналіз субконто та банківські виписки з яких вбачається, що на рахунки ТОВ «Каменяр» надходили кошти від контрагентів - покупців за вказаними угодами.

Судом встановлено, що одними із основних видів господарської діяльності позивача за КВЕД є 08.11 -добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю; 08.12 - добування піску, гравію, глин і каоліну; 70.22 - оптова торгівля деривиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.

Позивач на підставі отриманих податкових накладних від ТОВ «Агропромтехтранс» сформував податковий кредит, а на підставі Актів здачі-прийняття робіт сформовано суми витрат.

Щодо посилання відповідача, на безтоварність укладених договорів поставки між позивачем та ТОВ «Агропромтехтранс», оскільки товарно-транспортні накладні та Акти здачі-прийняття виконаних робіт оформлені з недоліками, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997р. товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно із п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. (Вказана правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.06.2012 № К-27230/10)

Крім того, слід зазначити, що з наданих позивачем копій товарно-транспортних накладних вбачається, що в них зазначено найменування підприємств від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції, посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції, особистий підпис цих осіб та печатки підприємств.

Наведене дає підстави вважати, що надані товарно-транспорті накладні є достніми доказами на підтвердження виконання послуг по перевезенню щебня за укладеними угодами.

Крім того, відповідно до пункту 1 додатків до договорів № 10/05/11 та № 30 послуги перевезення вантажу надаються вантажними автомобілями з напівпричепами самоскидами та вантажними машинами самоскидами, що свідчить проте, що розвантаження відбувалась механічним способом.

Щодо посилань податкового органу на те, що в Актах здачі - прийняття робіт не вказано де саме здійснювалось перевезення та куди саме слід зазначити, що в додатку до договору № 30 вказано, що послуги перевезення вантажу надаються по маршруту 76 км. АД Київ-Чоп, Житомирська область, Брусилівський район, село Йосипівка на відстань 53 км.

Також в наданих товаро - транспортних накладних міститься інформація про пункт навантаження та пункт розвантаження щебня.

Крім того, відповідно до листа Вищого адміністративного суду від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11 «… сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.».

Стосовно посилань податкового органу на отриману постанову від старшого лейтенанта, слідчого податкової міліції управління фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Чернігівській області від 14.10.2014 року про хід досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000022 від 22.04.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України, суд зазначає, що ч. 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що вирок суду у кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Однак, представником відповідача, не був наданий суду, вирок суду у кримінальній справі.

Суд вважає, що надані позивачем первинні документа є достовірним підтвердженням фактичного здійснення ним господарських операцій та належним підтвердженням зв'язку між отриманими послугами та господарською діяльністю платника податків.

З огляду на зазначене, беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, висновок податкового органу про відсутність реальності правочинів, укладених між позивачем та контрагентом, суд вважає безпідставним та таким, що ґрунтується виключно на припущеннях посадових осіб податкового органу.

Таким чином, на момент укладання правочину та його виконання позивачем та його контрагентами, було дотримано усіх вимог чинного законодавства.

В матеріалах справи наявні належним чином засвідчені копії первинних бухгалтерських документів, які дають змогу вважати про реальність здійснення господарської діяльності позивача та його контрагента.

Відтак, у ході судового розгляду справи позивачем спростовано висновки відповідача щодо відсутності реальних операцій, шляхом надання належних та допустимих доказів, які підтверджують факт здійснення господарських операцій за вказаними договорами.

Згідно первинних бухгалтерських документів та податкових накладних позивачем правомірно включено відповідні суми до складу податкового кредиту з податку на додану вартість за відповідні періоди, сформовано суму бюджетного відшкодування та визначено суми витрат.

Відповідно до статей 11 і 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач, в свою чергу, жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятих оскаржуваних податкових-повідомлень рішень суду не надав. Доводів позивача відповідач належним чином не спростував.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що висновки викладені в Акті перевірки не відповідають дійсності, не мають доказової сили за відсутності доведення факту нереальності господарських операцій та є лише носіями певної інформації, яка є суто суб'єктивною думкою податкових органів.

Частина 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління ".

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, обов'язку доказування правомірності спірного рішення не виконано та не доведено належними та достатніми доказами фактів безпідставного чи неправомірного формування позивачем податкового кредиту та витрат.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги не доведеність відповідачем безтоварності операцій за укладеними між позивачем та його контрагентом за перевіряємі періоди; правомірності сформованого податкового кредиту по господарським операціям з контрагентом, віднесеня до витрат сум по таким господарським операціям та сформованих сум бюджетного відшкодування з ПДВ; суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 487 грн. 20 коп., підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 14, 69. 70, 71, 158 - 163, 167 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 29.01.2015 № та № .

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальнісю «Каменяр» сплачений ним судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.