Справа № 495/903/16-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 р.м.ОдесаСправа № 495/903/16-а

Категорія: 3.3 Головуючий в 1 інстанції: Гайда-Герасименко О.Д.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою особи без документів, що представився як громадянин Республіки Індія ОСОБА_3 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2016 р. у справі за позовом Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника прикордонного загону полковника Москаленко С. А. до особи без документів, що представився як громадянин Республіки Індія ОСОБА_3 про примусове видворення та затримання, -

В С Т А Н О В И Л А :

08 лютого 2016 року Білгород-Дністровський прикордонний загін Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника прикордонного загону полковника Москаленко С. А. звернувся до суду з позовом до особи без документів, що представився як громадянин Республіки Індія ОСОБА_3 про примусове видворення та затримання, в якому просив суд

- винести рішення про примусове видворення громадянина Республіки Індія ОСОБА_3, за межі території України;

- на підставі п.1-5 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», з метою підготовки до її видворення за межі України у примусовому порядку, затримати громадянина Республіки Індія ОСОБА_3, на термін до дванадцяти місяців, з подальшим її розміщенням в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказував що відносно відповідача начальником Чернівецького прикордонного загону було прийнято рішення про його примусове повернення до країни походження , але відповідач не мав наміру виконувати це рішення та покинути територію України, у зв'язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду про примусове видворення та затримання відповідача.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2016 року адміністративний позов - задоволено. Примусово видворено громадянина Республіки Індія ОСОБА_3, за межі території України.

Затримано громадянина Республіки Індія ОСОБА_3, на термін до дванадцяти місяців, з подальшим розміщенням його в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

До поміщення громадянина Республіки Індія ОСОБА_3, в Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, утримувати його в ПТТ Білгород-Дністровського прикордонного загону.

Постанову суду у відповідності до вимог п.5 ч.2 ст.256 КАС України допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі представника відповідача адвоката Самолюк Василя Васильовича, який звернувся з цією скаргою на захист прав громадянина Республіки Індія ОСОБА_3, ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права, а також у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги особи без документів, що представився як громадянин Республіки Індія ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

06.02.2016 року о 10 годині 00 хвилин прикордонним нарядом «Група реагування» від окремого відділу прикордонної служби типу «С» Південного регіонального управління Державної Прикордонної служби України на залізничному вокзалі міста Одеса, за порушення правил прикордонного режиму виявлено та затримано громадянина Республіки Індія ОСОБА_3, без документів, що посвідчують його особу. Разом із ним була затримана його дружина громадянка Ідії ОСОБА_4, та двоє синів громадяни Індії ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В ході опитування відповідач пояснив, що проживає в Україні незаконно близько 10 років, працює продавцем на ринку « 7 кілометр», приблизно раз в рік відлітає в Індію на декілька місяців, після чого знов повертається в Україну. По національності індус, народився в Афганістані (Кабулі), після чого його сім'я переїхала в Індію, де він прожив своє життя в м.Делі.

01.02.2016 року, ОСОБА_3 разом із своєю дружиною громадянкою Індії ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та двома синами громадянами Індії ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, був затриманий за спробу незаконного перетинання державного кордону із України в Румунію та їх було доставлено в ПТТ Чернівецького прикордонного загону для складання адміністративно-процесуальних документів за ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Після прийняття рішення про примусове повернення начальником Чернівецького прикордонного загону відносно даного громадянина, відповідачу та його сім'ї було надано термін, протягом якого дана особа мала покинути територію України. Не зважаючи на це, ОСОБА_3 з сім'єю, вирушив до міста Одеса, де і був затриманий прикордонним нарядом за порушення правил прикордонного режиму.

Також в своїх поясненнях ОСОБА_3 вказує, що не мав наміру покинути територію України та мав бажання продовжувати жити в Одесі.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника прикордонного загону полковника Москаленко С. А. є законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню.

Судова колегія не погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України, визначені в ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року №3773-VI іноземці та особи без громадянства можуть в'їжджати в Україну за дійсними паспортними документами. При цьому іноземці та особи без громадянства повинні одержати у встановленому порядку в'їзну візу, якщо інше не передбачено законодавством України.

Згідно ст. 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З вищевикладених норм права випливає, що видворенню іноземця чи особи без громадянства у судовому порядку передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення іноземця або особи без громадянства від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що ці особи ухилятимуться від виконання такого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що рішення про примусове повернення відповідача с території України прийнято 04 лютого 2016 року начальником Чернівецького прикордонного загону.

Згідно вказаного рішення відповідачу було надано строк до 01 березня 2016 року, протягом якого він мав покинути територію України.(а.с. 8)

У даному рішенні від 04 лютого 2016 року відповідач був вказаний як громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_3.

Але при затриманні відповідача співробітниками Білгород-дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління ДПСУ, під час уточнення анкетних даних відповідача, 08 лютого 2016 року, встановлено, що вірними установчими даними зазначеної особи є ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин Індії, що підтверджувалось закордонним паспортом Індії та отриманими фотографіями. (а.с. 10)

Про факт прийняття відносно відповідача рішення про примусове повернення з території України не заперечував також і його представник під час апеляційного розгляду справи у судовому засіданні 12 березня 2016 року,але представник звертав увагу суду на те, що відповідач був затриманий прикордонниками у м.Одеса в той час, коли строк для його добровільного повернення ще не сплинув.

Таким чином, колегією суддів встановлено і матеріалами справи підтверджено, що у відповідача відсутні законні підстави для знаходження на території України, оскільки він не має відповідних на це документів.

Колегією суддів також встановлено, що відносно відповідача було прийнято рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення .

Поряд з цим колегією суддів встановлено, що компетентним органом було встановлено строк для примусового повернення відповідача до 1 березня 2016 року.

Примусове видворення відповідача за рішенням суду до моменту спливу вказаного терміну, на думку колегії суддів, призведе до порушення прав відповідача, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд першої інстанції 09 лютого 2016 року приймаючи рішення про примусове видворення відповідача залишив поза увагою вказані обставини.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо задоволення адміністративного позову про примусове видворення і затримання громадянина Республіки Індія ОСОБА_3 є неправильним, а позовні вимоги Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника прикордонного загону полковника Москаленко С. А. є передчасними.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи порушив норми матеріального права, неповно з'ясував обставини справи, у зв'язку з чим постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2016 р. слід скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 202; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу особи без документів, що представився як громадянин Республіки Індія ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2016 р. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника прикордонного загону полковника Москаленко С. А. до особи без документів, що представився як громадянин Республіки Індія ОСОБА_3 про примусове видворення та затримання, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судового рішення суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв