Справа № 524/413/16-а
Суддя: Нестеренко С. Г.
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/413/16-а
Провадження №
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

10.03.2016 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Нестеренка С.Г.

при секретарі Бельченко Н.Л.

за участі позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2016 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

Посилаючись на обставини і підстави, викладені в позовній заяві, позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 ВП № 46271763 від 24 грудня 2015 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого лита № 524/6268/14-а від 20 січня 2015 року виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука.

Ухвалою суду від 27 січня 2016 року були залучені до участі у справі третьою особою - ОСОБА_2 соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області.

Ухвалою суду від 10 березня 2016 року позивачу було поновлено строк оскарження постанови головного державного виконавця від 24 грудня 2015 року про закінчення виконавчого провадження.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовній заяві.

Представник третьої особи - ОСОБА_2 соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення позову, пояснивши, що управління нарахувало присуджені кошти, які неможливо виплатити внаслідок відсутності фінансування.

Представник відповідачаОСОБА_2 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не прибув повторно, про причини своєї неявки суд не повідомляв, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи з направленням відповідних документів та викликів засобами рекомендованого поштового звязку.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 вересня 2014 року було задоволено позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання провести перерахунок та виплату недоплаченої частини грошової допомоги на оздоровлення за 2014 рік.

Визнано неправомірною відмову ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука Полтавської області в перерахунку та виплаті ОСОБА_1, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії інваліду 2 групи щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат відповідно до положень ч.2, 5 ст. 48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ", з урахуванням проведених виплат.

Зобов'язано ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука Полтавської області донарахувати та здійснити виплату ОСОБА_1, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії інваліду 2 групи, щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат відповідно до положень ч.2, 5 ст. 48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням проведених раніше виплат.

Вказана постанова місцевого суду була залишена без змін згідно ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2014 року.

На виконання вказаної постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 вересня 2014 року, яка набрала законної сили 04 грудня 2014 року, 20 січня 2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчука було видано виконавчий лист за № 524/6268/14-а, на підставі якого 29 січня 2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 було ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46271763.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 жовтня 2015 року, яка набрала законної сили 29 грудня 2015 року, було відмовлено у задоволенні подання цього державного виконавця про зміну способу і порядку виконання постанови суду від 16 вересня 2014 року.

24 грудня 2015 року цим головним державним виконавцем була ухвалена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку із вжиттям вичерпних заходів примусового виконання рішення, визначених ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Копію постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 24 грудня 2015 року позивач отримав засобами рекомендованого поштового звязку 18 січня 2016 року.

Суд вважає, що головний державний виконавець Дрібна Ю.А. не виконала свої обовязки як державного виконавця та не здійснила вичерпні заходи з примусового виконання постанови місцевого суду від 16 вересня 2014 року всупереч вимогам ст.ст. 5, 49, 75 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова державного виконавця була ухвалена передчасно.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу.

Відповідно ч. 2 ст. 1 Закону України "Про державну виконавчу службу", завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Система органів державної виконавчої служби визначена у статті 3 цього Закону.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачений обов`язок державного виконавця здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження підлягає закінченню у випадках: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду;2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання;3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі;6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення;7) визнання боржника банкрутом;8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону;12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону.14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію"заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.

Відповідно до п. п. 2.1.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому законом та передбачені цією Інструкцією права і обов'язки в точній відповідності до закону, не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб, роз'яснювати особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їх права та обов'язки.

Згідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до положень ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду, що видав виконавчий лист, із поданням, а сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, змін чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Із змісту оскаржуваної постанови державного виконавця вбачається, що боржник повідомив відділ ДВС 24 березня 2015 року, щодо здійснення перерахунку пенсії за рішенням суду та, що виплати не були проведені за відсутності відповідного фінансового ресурсу бюджету України. Крім того, вказано про те, що державний виконавець вживав заходи по накладенню штрафів на боржника та внесенню подань до суду про зміну способу та порядку виконання постанови суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем та третьою особою не було надано до суду належні і допустимі докази, які свідчили б про те, що державним виконавцем у ході виконавчого провадження були вжиті всі заходи, спрямовані на виконання постанови суду від 16 вересня 2014 року.

Доводи викладені у постанові державного виконавця управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 від 24 грудня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 46271763 не обґрунтовують обставин, передбачених ст.ст. 49, 75 Закону України «Про виконавчу службу».

Зокрема, державним виконавцем не було вжиті заходи та дії по перевірці платоспроможності боржника, наявності у нього майна, перевірки дій боржника щодо вжиття заходів по складанню фінансової заявки по виділенню додаткових асигнувань, затвердження нового кошторису третьої особи, їх змін.

Також, суд при розгляді справи враховує висновки наданих у рішеннях Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року по справі «ОСОБА_5 проти України» та від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України», в яких було визначено відповідно про те, що держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюють державою, оскільки держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади. Відсутність коштів у боржника чи у держави на виконання взятих на себе зобовязань не звільняє боржника від виконання рішення суду, та не є обставиною, яка ускладнює його виконання. А також, про неприйнятність аргументів уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність засобів як на причину невиконання своїх зобовязань.

При цьому, суд не погоджується із доводами позивача щодо того, що на вказаний спір розповсюджується дія Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI та Постанови Кабінету Міністрів України № 440 від 03 вересня 2014 року «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою», та Порядку про погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого вказаною Постановою Кабінету Міністрів України, оскільки постанова суду була ухвалена після 01 січня 2013 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено наявність передбачених чинним законодавством України підстав для закінчення виконавчого провадження № 46271763, а відтак, не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Необхідно визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 від 24 грудня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 46271763, відкритого на підставі виконавчого листа за № 524/6268/14-а, виданого 20 січня 2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчука на примусове виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 вересня 2014 року по справі за № 524/6268/14-а.

Відповідно п.п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 94 КАС України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн., обчисленого по ставці за позовною заявою немайнового характеру фізичної особи.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 69, 70, 94, 158-163, 167, 181 КАС України, ст. ст. 11, 17, 18, 19, 25, 26, 28, 35, 49, 75, 82 Закону України « Про виконавче провадження », -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 від 24 грудня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 46271763, відкритого на підставі виконавчого листа за № 524/6268/14-а, виданого 20 січня 2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчука на примусове виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 вересня 2014 року по справі за № 524/6268/14-а .

Стягнути з управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного Адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж десяти днів з дня проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

Повний текст постанови виготовлено 15 березня 2016 року.

Суддя: