Справа № 601/649/15-а 2-а/601/24/15
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року Справа № 876/7285/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Носа С.П., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_2, Почаївської міської ради, ОСОБА_3 на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 24.06.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Почаївської міської ради, ОСОБА_4, третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_3, управління Служби безпеки України в Тернопільській області, про визнання незаконними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась в суд з адміністративним позовом до Почаївської міської ради про визнання незаконними та скасування рішення виконавчого комітету Почаївської міської ради № 56 від 29.05.2014 р. про надання службової квартири управлінню Служби безпеки України в Тернопільській області по АДРЕСА_1; рішення 47-ї сесії Почаївської міської ради № 2128 від 27.02.2015 р. про надання житлової однокімнатної квартири по АДРЕСА_2 ОСОБА_3, та видачу ордеру на право вселення в квартиру; зобов'язання виконавчого комітет Почаївської міської ради надати ОСОБА_2, інваліду першої групи з дитинства, квартиру в будинках житлового фонду Почаївської міської ради.

Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 24.06.2015 року позов задоволено частково, а саме в частині визнання незаконними та скасування рішення47-ї сесії Почаївської міської ради № 2128 від 27.02.2015 р. про надання житлової однокімнатної квартири по АДРЕСА_2 ОСОБА_3, та видачу ордеру на право вселення в квартиру; зобов'язанні виконавчого комітет Почаївської міської ради надати ОСОБА_2, інваліду першої групи з дитинства, квартиру в будинках житлового фонду Почаївської міської ради. В решті позовних відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2, Почаївська міська рада та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги. Вважають оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою та прийнятою з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просять, зокрема Почаївська міська рада скасувати в частині задоволених позовних вимог, ОСОБА_2, вважає, таку необхідно змінити, визнавши незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Почаївської міської ради № 56 від 29.05.2014 р. про надання службової квартири управлінню Служби безпеки України в Тернопільській області по АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 відповідно закрити провадження у даній справі.

При цьому апелянти обґрунтовують та мотивують свої вимоги аналогічно поданим запереченням на позовні вимоги, а ОСОБА_2 аналогічно позовним вимогам у даній справі.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі необхідно частково задовольнити з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно статті 3 КАС України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вжитий у Кодексі адміністративного судочинства України термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі при виконанні делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з ч. 2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Згідно з статтею 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

Судом апеляційної інстанції, з врахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено, що рішенням виконкому Почаївської міської ради за № 56 від 29.05.2014 року однокімнатна квартира по АДРЕСА_1 включена до числа службових приміщень управління СБУ в Тернопільській області. 19.09.2014 року наказом № 420 начальника управління СБУ в Тернопільській області з врахуванням рішення житлово-побутової комісії управління від 18.09.2014 року спірна квартира надана ОСОБА_4 співробітникові управління, як службова. 30.01.2015 року виконкомом Почаївської міської ради прийнято рішення за № 5 про надання ОСОБА_4 ордера на право вселення в службову однокімнатну квартиру. На підставі ордеру № 52 12.02.2015 року здійснено вселення ОСОБА_4 у службове житло.

Також встановлено, що рішенням Почаївської міської ради № 2128 від 27.02.2015 року ОСОБА_3, яка знаходиться на квартирному обліку у виконавчому комітеті Почаївській міській раді з 25.01.1991 року за рішенням виконавчого комітету № 5, надано житлову однокімнатну квартиру по АДРЕСА_2. Виконавчим комітетом Почаївської міської ради ОСОБА_3 02.03.2015 року видано ордер за №63 на право вселення в дану однокімнатну квартиру.

Стосовно вимог ОСОБА_2 про порушення її права на отримання однокімнатної квартири по АДРЕСА_2, то суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 з 2002 року перебуває у списку осіб, що користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. На даний час вона є другою у черзі в даному списку. На загальній черзі квартирного обліку у виконкомі Почаївської міської ради перебуває 22 особи, на першочерговій 8 осіб. Оскільки розподілу підлягала одна квартира - АДРЕСА_2, то розподіляти її необхідно було між особами, які значились у списку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, а не надавати ОСОБА_3, яка перебуває на загальній черзі.

Не погоджуючись з такими діями та рішенням Почаївської міської ради, позивач звернувся з позовною заявою до Кременецького районного суду Тернопільської області як адміністративного.

Необхідно зазначити, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про надання житла в яке вселена за ордером особа), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Компетенція адміністративних судів, встановлена статтею 17 КАС України, на даний спір не поширюється.

В даній справі ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, саме з метою захисту своїх житлових прав, тобто з позовом, який повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Також пунктом першим ч.2 ст.17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, а в даному випадку сторона позивача одним з відповідачів зазначила фізичну особу ОСОБА_4

Суд першої інстанції помилково відкрив провадження у адміністративній справі та розглянув справу по суті позовних вимог.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У зв'язку з викладеним, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 203 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, вирішив скасувати постанову суду і закрити провадження у справі у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Роз'яснити позивачу, що розгляд даного спору віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.4 ч.1 ст. 198, ст.203, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Почаївської міської ради задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 24.06.2015 року у справі № 449/63/13а - скасувати.

Провадження у справі №601/649/15а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Почаївської міської ради, ОСОБА_4, третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_3, управління Служби безпеки України в Тернопільській області, про визнання незаконними та скасування рішень, зобовязання вчинити дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді І.М. Обрізко

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 16.03.2016р.