Справа № 363/5344/15-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 363/5344/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Баличева М.Б.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

при секретарі: Бродацькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Кооперативу з експлуатації колективних гаражів-стоянок для автотранспорту індивідуальних власників «Київський» на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 20.01.2016 року по справі за їх позовом до Вишгородської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2010 року кооператив з експлуатації колективних гаражів-стоянок для автотранспорту індивідуальних власників «Київський» звернулись до Вишгородського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Вишгородської міської ради про зобов'язання прийняти рішення про оформлення за ними права власності на гаражі № 79, 116.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 31.03.2010 року позов задоволено.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не будучи ані сторонами, ані зацікавленими особами по справі, намагались оскаржити вищезазначену постанову в апеляційному та касаційному порядках.

За результатом перегляду рішення суду ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.11.2015 року, постанову від 31.03.2010 року залишено без змін, оскільки нею законні права та інтереси ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушенні не були. Мотивуючи свою позицію, суди апеляційної та касаційної інстанцій посилались на те, що скаржниками не підтверджено право власності на гаражі №79, 116. Більше того, рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28.07.2009 року, яке набрало законної сили, визнано незаконними та скасовано свідоцтво про право власності на гараж № 116, видане ОСОБА_2 14.02.1995 року; свідоцтво про право власності на гараж № 79, видане ОСОБА_3 01.04.2002 року.

Разом з цим, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спробували оскаржити постанову від 31.03.2010 року в іншому порядку, подавши заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 20.01.2016 року заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами задоволено: скасовано постанову Вишгородського районного суду Київської області від 31.03.2010 року та прийнято нову про відмову в задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Кооператив з експлуатації колективних гаражів-стоянок для автотранспорту індивідуальних власників «Київський» подали апеляційну скаргу про скасування незаконної, на їх думку, постанови суду першої інстанції та просять постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви та залишити без змін постанову від 31.03.2010 року. При цьому посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Під час судового розгляду ОСОБА_2, заперечуючи проти правової позиції апелянта, просив повернути апеляційну скаргу на підставі п. 4 ч.3 ст. 108 КАС України (апеляційну скаргу подано особою, яка не має повноважень на ведення справи). Однак, повноваження ОСОБА_4 як голови гаражного кооперативу «Київський» підтверджуються Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 10.03.2016 року № 20209136, з якого слідує, що дана особа має право вчиняти будь-які дії від імені даного кооперативу без довіреності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які брали участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Заявники участі у справі не брали, але всупереч висновкам апеляційної та касаційної інстанції вважають, що постановою від 31.03.2010 року було вирішено питання про їхні права та інтереси.

Таким чином, при прийнятті заяви суд повинен був перевірити, чи є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 особами, визначеними ст. 246 КАС України.

Однак, всупереч ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013 року, залишеної без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 04.11.2015 року, а також ч. 1 ст. 72 КАС України, суд відкрив провадження за нововиявленими обставинами.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 09.06.2011 року по справі «Желтяков проти України» право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Крім того, підставою для звернення із заявою про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами стало те, що рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 02.12.2015 року визнано недійсним та скасовано рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 18.06.2009 року № 177 «Про задоволення протесту прокурора та часткового скасування рішень виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 133 від 14 березня 2002 року та № 400 від 03 серпня 2004 року».

Разом з тим, рішення № 133 від 14.03.2002 року та № 400 від 03.08.2004 року скасовані ще постановою Вишгородського районного суду від 17.08.2006 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.03.2010 року. Тобто, вказана заявниками підстава для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є несуттєвою та не може бути приводом для перегляду рішення суду.

В свою чергу, КАС України не передбачає для апеляційної інстанції повноважень для закриття провадження по даній заяві за викладених обставин, а тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність розгляду заяви по суті та відмови у її задоволенні.

За тих обставин, що Вишгородським районним судом Київської області зроблено неправильний висновок про наявність правових підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, постанова суду є такою, що підлягає скасуванню, а заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - відмові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205 та 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Кооперативу з експлуатації колективних гаражів-стоянок для автотранспорту індивідуальних власників «Київський» - задовольнити.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 20.01.2016 року - скасувати, постановивши нову, якою в задоволенні заяви про перегляд постанови Вишгородського районного суду від 31.03.2010 року за нововиявленими обставинами - відмовити.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 31.03.2010 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 16.03.2016 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.