Справа № 819/325/16
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

Справа № 819/325/16

16 березня 2016 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Чепенюк О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2, у якому просила:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 50358725 від 03.03.2016 року та постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 50358809 від 03.03.2016 року;

- скасувати постанови державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження ВП № 50358725 від 03.03.2016 року про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 9938,47 грн.;

- скасувати постанови державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження ВП № 50358809 від 03.03.2016 року про стягнення з позивача витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 60,00 грн.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, в звязку з чим у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 109 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (частина друга статті 4 КАС України).

Згідно з частиною першою статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України Про виконавче провадження, крім тих, відносно яких законом установлено інший порядок їх оскарження.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів оскаржувані дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції вчинені та стосуються виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ УкрСиббанк заборгованості за договором кредиту та судового збору. Виконавчий лист виданий у справі, яка розглядалась у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Таким чином, дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції були вчинені у звязку з виконанням судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства. У виконавчому провадженні позивач ОСОБА_1 має статус боржника.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні судових рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства, визначений статтями 383-385 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ (частини перша, друга статті 384 ЦПК України). Тобто, законодавством передбачений інший порядок оскарження учасниками виконавчого провадження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця під час виконання рішень судів у цивільних справах.

Частиною четвертою статті 82 Закону України Про виконавче провадження № 606-XIV від 21.04.1999 року (з змінами і доповненнями) визначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

З урахуванням наведеного та відповідно до положень статті 181 КАС України, статей 383, 384 ЦПК України, частини четвертої статті 82 Закону України Про виконавче провадження, слід прийти до висновку, що даний спір підлягає до розгляду в порядку цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ, тобто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 30.06.2015 року у справі № 21-278а15|825/2566/14, та від 11.01.2015 року у справі № 6-2187цс15.

Так, у справі № 21-278а15|825/2566/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвест-Борзна" до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування постанови від 23 липня 2014 року ВП N 42762181 про виведення в окреме виконавче провадження для подальшого виконання постанови державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору від 9 квітня 2014 року номер за ЄДРВП 42762181 та постанови від 24 липня 2014 року ВП N 44158179 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 9 квітня 2014 року номер за ЄДРВП 42762181 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду зазначила таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <...> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <...>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Розглядаючи справу, суди всіх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права, оскільки юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про оскарження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд України у справі № 6-2187цс15 за скаргою державного підприємства "Придніпровська залізниця", заінтересована особа - Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, на дії державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1, який виніс постанову про стягнення з ДП "Придніпровська залізниця" виконавчого збору у розмірі 10 тис. грн., та зазначив, що якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 109, статтею 165 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанов відмовити.

Розяснити позивачу, що розгляд даного спору повинен здійснюватись в порядку цивільного судочинства Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом з копіями позовної заяви та доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Чепенюк О.В.

копія вірна

Суддя Чепенюк О.В.