Справа № 825/501/16
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 березня 2016 року Чернігів Справа № 825/501/16

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Бородавкіна С.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дочок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, Державного підприємства «Центр сертифікації насіння та садивного матеріалу» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дочок 14.03.2016 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України, Державного підприємства «Центр сертифікації насіння та садивного матеріалу» та просить:

- визнати протиправними дії Міністерства аграрної політики та продовольства України, Державного підприємства «Центр сертифікації насіння та садивного матеріалу» щодо неоформлення приватизації квартири ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за адресою: провулок Трудовий, 14, село Деснянка, Чернігівський район, Чернігівська область;

- зобовязати Міністерство аграрної політики та продовольства України, Державне підприємство «Центр сертифікації насіння та садивного матеріалу» оформити приватизацію квартири ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за адресою: провулок Трудовий, 14, село Деснянка, Чернігівський район, Чернігівська область.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пункт 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори, зокрема, на спори фізичних та юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обовязки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначила, що вона разом з неповнолітніми дочками на умовах найму займає житловий будинок (разом з господарськими будівлями та спорудами) в селі Деснянка Чернігівського району Чернігівської області по провулку Трудовому, 14.

Як вбачається з матеріалів позову, вказаний житловий будинок обліковується на балансі та знаходиться в оперативному управлінні Державного підприємства «Центр сертифікації насіння та садивного матеріалу», одночасно він перебуває у повному господарському віданні Міністерства аграрної політики та продовольства України.

26.01.2016 позивач звернулась з письмовою заявою щодо оформлення передачі в приватну спільну часткову власність житлового будинку за адресою: с. Деснянка, Чернігівський район, Чернігівська область, провулок Трудовий, 14. Однак листом від 19.02.2016 Міністерство аграрної політики та продовольства України відмовило ОСОБА_1 у даному оформленні, посилаючись на те, що вказане питання не належить до компетенції Мінагрополітики.

Вважаючи таку відмову протиправною, ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дочок ОСОБА_2 та ОСОБА_3, звернулась до суду з адміністративним позовом щодо захисту своїх прав та інтересів на житло, повязаних із приватизацією державного житлового фонду.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження в адміністративній справі за даним позовом, суд виходить з наступних обставин.

Нормами ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що до компетенції судів щодо розгляду цивільних справ відносить справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Отже у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Житлові спори особливий різновид спорів, що стосується житлових прав та інтересів громадян і організацій.

Відповідно до абзацу другого п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», ураховуючи положення статті 1 Цивільного кодексу України та статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Також п. 24 зазначеної вище постанови Пленуму від 01.03.2013 № 3 роз'яснено, що у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 4 вересня 2008 року № 500-VI "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків") тощо. Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб'єкта владних повноважень.

Крім того згідно п. 13 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», справи у спорах про захист порушених, невизнаних або оспорюваних інтересів, що виникають із житлових правовідносин, згідно з частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються за правилами цивільного судочинства, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що спори про приватизацію державного житлового фонду, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного права, отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, а повязаний з вирішенням питання щодо права на житло.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 02.03.2016 справа № 6-14цс16.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Враховуючи вищевикладене та наведені в адміністративному позові обставини справи, суд вважає, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та має розглядатися в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дочок ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у відкритті провадження у справі за її позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України, Державного підприємства «Центр сертифікації насіння та садивного матеріалу» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, та повернути позовну заяву із усіма доданими до неї матеріалами.

Повернути з Державного бюджету України (р/р 4002, код 38054398, отримувач: УК у м.Чернігові/ м.Чернігів/ 22030001, банк отримувача: ГУДКСУ у Чернігівській області, МФО 853592) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 21 коп., відповідно до квитанції від 11.03.2016 № ПН3495.

Попередити позивача, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186 і 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Бородавкіна