Справа № 2-а-6573/11
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2011-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-6573/11
ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Постанова

Іменем україни

17 травня 2011 року 17 год. 50 хв. суддя Ленінського районного суду м.Миколаєва Коваленко І.В. розглянувши одноособово в приміщенні Ленінського районного суду міста Миколаєва в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про зобовязання здійснити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26.04.2011 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва здійснити виплату заборгованості із пенсії за 8 місяців починаючи з 01.10.2010 у сумі 284880,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що має право на отримання державної та додаткової пенсії у розмірах, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак вказані розміри вона отримує у значно меншому розмірі, ніж передбачено Законом.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) даний позов підлягає розгляду в порядку скороченого провадження одноособово суддею, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.04.2011, копію якої відповідач отримав 06.05.2011. відкрито скорочене провадження по даній справі.

До прийняття цієї постанови, відповідач заперечень проти позов до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва як особа, що постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії. Статус позивача як ліквідатора та особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, підтверджується дублікатом посвідчення серії А № 047619, виданого 29.05.1996, та вкладкою до посвідчення № 023914, виданої 18.05.2000.

Згідно експертного висновку від 27.04.1995 № 4364 та довідки МСЕК від 04.07.1995 позивач є інвалідом 2 групи із 70% втрати працездатності внаслідок професійного захворювання повязаного з аварією на Чорнобильській АЕС. Інвалідність встановлена безстроково.

Згідно статті 49 Закону України «Про статус і соціальне страхування громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини четвертої статті 54 наведеного Закону в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлюється зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності 10 мінімальних пенсій за віком; по ІІ групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком; по ІІІ групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам 3 мінімальних пенсій за віком.

Аналогічні розміри пенсії встановлені пунктом 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 № 523.

Положеннями статті 50 Закону України «Про статус і соціальне страхування громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Із матеріалів справи вбачається відповідач при призначенні та виплаті пенсії позивачу керується постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих громадян» пунктами 4 та 6 якої встановлені значно менші розмір, ніж передбачено нормами наведеного вище Закону, а також іншими підзаконними актами.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачу як основної, так і додаткової, відповідач повинен керуватися статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не підзаконними актами, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача, як ліквідатора та особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частини другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

У пункті 23 рішення Європейського Суду від 08.11.2005 «КЕЧКО ПРОТИ УКРАЇНИ» вказано, що «…якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними».

Крім того, порушення відповідачем права позивача на отримання пенсій у розмірах, встановлених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальне страхування громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є порушенням права власності. Так у справі Mailer v. Austria (№ 5849/72 3 DR 25, 1975) Євросуд з прав людини відмітив, що законодавчо визначене право на отримання пенсії прирівнюється до права приватної власності і на нього розповсюджуються загальні національні норми, які застосовуються до «майна», «грошового зобовязання», відповідно до національного закону, в тому числі і право на індексацію.

Суд звертає увагу на те, що вихідним критерієм для обрахунку державної та додаткової пенсії згідно статей 50, 54 зазначеного Закону передбачають є мінімальна пенсія за віком. Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розмір мінімальної пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Щодо встановлення судовим рішенням розміру не доплаченої позивачу державної та додаткової пенсії, розрахунок якої вказано у позові, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як суд не може перебирати на себе функцію державного органу, на який законодавством покладено обовязок з нарахування такої допомоги.

Що стосується періоду з якого позов підлягає задоволенню, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку (стаття 100 КАС України).

Судом встановлено, що позов поданий до суду 26.04.2011 та містить вимоги про зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01.10.2010.

Отже, позовні вимоги з 01.10.2010 по 25.10.2010 заявлено з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 99 КАС України. Клопотання про поновлення строку звернення до суду позивач не подала, поважність причини пропуску вказаного строку в позові не зазначила. Тому позовні вимоги за вказаний період підлягають залишенню без розгляду на підставі 100 КАС України.

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме зобовязання відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачу державної та додаткової пенсії за шкоду завдану здоровю, згідно із статтями 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі відповідно 8 мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування починаючи з 26.10.2010, з урахуванням виплачених сум.

На підставі статей 19, 22, 46 Конституції України, статей 50, 54 Закону України ««Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та керуючись статтями 183-2, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії за шкоду завдану здоровю, згідно із статтями 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі відповідно 8 мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування починаючи з 26.10.2010, з урахуванням виплачених сум.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова згідно із статтею 256 КАС України підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.В.Коваленко