Справа № 826/12241/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Старової Н.Е., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Служби безпеки України про визнання протиправним дій, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Служби безпеки України про визнання протиправними дій Служби безпеки України стосовно відмови позивачу в зарахуванні до вислуги років для призначення пенсії періоду проходження військової служби курсантом Далекосхідного вищого загальновійськового командного училища з 01.08.1986 р. по 17.08.1990 р. з коефіцієнтом 1,5 та зобов'язання Служби безпеки України при проведенні розрахунку вислуги років на пенсію ОСОБА_2 зарахувати строк служби курсантом Далекосхідного вищого загальновійськового командного училища з 01.08.1986 р. по 17.08.1990 р. з коефіцієнтом 1,5.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 січня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання.

Сторони до судового засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 навчався в м. Благовіщенську в Далекосхідному вищому загальновійськовому командному училищі з 01.08.86 р. по 17.08.90 р., що підтверджується дипломом НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1.

13.05.04 р. між позивачем та Службою безпеки України укладено контракт про проходження військової служби у Службі безпеки України особами офіцерського складу, прапорщиками та мічманами, солдатами і матросами, сержантами і старшинами, згідно якого позивач взяв на себе зобов'язання проходити військову службу за контрактом осіб офіцерського складу у Службі безпеки України протягом строку дії Контракту. Термін дії Контракту - з 13.05.04 р. по 13.05.09 р.

18.05.09 р. між позивачем та Службою безпеки України укладено контракт про проходження військової служби у Службі безпеки України, згідно якого позивач взяв на себе зобов'язання проходити військову службу за контрактом осіб офіцерського складу у Службі безпеки України протягом строку дії Контракту. Термін дії Контракту - з 13.05.09 р. по 13.05.13 р.

28.02.13 р. між позивачем та Службою безпеки України укладено контракт про проходження військової служби у Службі безпеки України, згідно якого позивач взяв на себе зобов'язання проходити військову службу за контрактом осіб офіцерського складу у Службі безпеки України протягом строку дії Контракту. Термін дії Контракту - з 13.05.13 р. по 13.05.18 р.

13.04.12 р. позивач звернувся з рапортом до начальника Управління по роботі з особовим складом СБУ, у якому просив зарахувати йому до вислуги років період проходження дійсної військової служби у Радянській Армії на посаді курсанта ДВЗКУ на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора згідно постанови Ради Міністрів СРСР від 15.12.90 р. №1290 "Про вислугу років для призначення пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам та військовослужбовцям надстрокової служби, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ і допомоги цим військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу та їх сім'ям", постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.92 р. №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей".

Не отримавши відповідь на рапорт, позивач 09.04.13 р. подав відповідне звернення (вх. №506) на ім'я Голови Служби безпеки України.

Листом від 08.04.13 р. №11/1/1-Т-6/64 позивача повідомлено про відсутність підстав для зарахування йому до вислуги років для призначення пенсії періоду проходження військової служби курсантом Далекосхідного вищого загальновійськового командного училища ім. маршала Рокоссовського з 01.08.86 р. по 17.08.90 р. з розрахунку один місяць за півтора.

27.06.14 р. позивач знову звернувся до Голови Служби безпеки України з аналогічним зверненням (вх. №1868), на яке листом від 18.04.14 р. №11/1-1-Т-28/64 отримано аналогічну відповідь.

Так, згідно ст. 27 Закону України "Про Службу безпеки України", військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства.

Відповідно до приписів ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія цього Закону поширюється на: 1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов'язок за межами України, та членів їх сімей.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються, зокрема, військова служба.

До вислуги років особам офіцерського складу при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно ст. 17-1 Закону порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами абз. 9 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України 17.07.92 р. №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей", для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховується дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Таким чином, за загальним правилом, вислуга років позивачу за час проходження служби у Радянській Армії (в тому числі, під час проходження строкової військової служби у Далекосхідному вищому загальновійськовому командному училищі), має обчислюватися у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, тоді як вказане законодавство не передбачає пільгових умов для обчислення вислуги років у даному випадку.

Зокрема, у п. 3 постанови № 393 міститься виключний перелік підстав для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, до яких не належить період навчання у Далекосхідному вищому загальновійськовому командному училищі з 1 серпня 1986 року по 17 серпня 1990 року.

Пунктом 4 постанови № 393 установлено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, - у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.

Вказане положення відсилає до законодавства колишнього СРСР, яким могли бути передбачені відповідні пільги.

Ст. 5 Закону СРСР "Про загальний військовий обов'язок" передбачено, що військова служба складається з дійсної військової служби та служби у запасі Збройних Сил СРСР.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону, громадяни, прийняті до військово-учбових закладів, перебувають на дійсній військовій службі і називаються курсантами. На них поширюються обов'язки, встановлені для військовослужбовців строкової служби.

Відповідно до п. 57 Положення про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і їх сімей, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.82 р. №986, періоди дійсної строкової військової служби зараховуються до вислуги років для призначення пенсії в календарному обчисленні.

Згідно додатку № 1 до постанови Ради Міністрів СРСР від 15.12.90 р. № 1290 "Про вислугу років для призначення пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам та військовослужбовцям надстрокової служби, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ і грошової допомоги цим військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу та їх сім'ям" військову службу осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів та військовослужбовців надстрокової служби, зокрема, в Амурській області з 1 січня 1985 року було віднесено до служби у віддаленій місцевості із пільговими умовами обчислення вислуги років - один місяць служби за півтора місяця.

Тобто, законодавство колишнього СРСР передбачало відповідні пільги для військовослужбовців надстрокової служби, тоді як для службовців строкової служби відповідних пільг не було передбачено.

Оцінку вказаним правовим нормам надав Верховний Суд України, який у постанові від 11.11.14 р. у справі №21-495а14 дійшов висновку, що правовідносини щодо зарахування часу навчання у Далекосхідному вищому загальновійськовому командному училищі мають бути врегульовані законодавством колишнього СРСР, яким не було передбачено обчислення вислуги років на пільгових умовах військовослужбовцям строкової служби, до яких прирівнювалися курсанти військово-учбових закладів, у тому числі й ті, котрі проходили службу у віддаленій місцевості.

Щодо застосування до спірних правовідносин Положення про організацію роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 19.08.08 р. №407 (втратило чинність згідно наказу Міністерства оборони України від 14.08.14 р. №530), суд зазначає наступне.

Означене Положення було прийняте, зокрема, на виконання постанови № 393, тоді як акт нижчої юридичної сили у порівнянні з постановою Кабінету Міністрів України, не може містити положень, що цій постанові суперечать.

Вказане Положення не підлягає застосуванню до правовідносин сторін, оскільки згідно вищевикладеної правової позиції Верховного Суду України до правовідносин сторін підлягає застосуванню законодавство колишнього СРСР, до якого нормативно-правовий акт 2008 р. не належить.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставин, що мають значення для справи або неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 січня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя Н.Е.Старова

суддя В.В.Файдюк

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Старова Н.Е.

Файдюк В.В.