Справа № 804/15563/15
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Павловський С.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діола" до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
10 листопада 2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Діола" (далі - ТОВ "Діола", позивач) до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі - Криворізька північна ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідач), в якому позивач просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2015 р. відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (том 1, а.с. 3).
У судове засідання 10.02.2016 р. прибули представники позивача та представник відповідача.
Представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення, проти розгляду справи у письмовому провадженні не заперечували.
Представник відповідача проти позову заперечував, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що податкові повідомлення-рішення винесені правомірно, на підставі обґрунтованих висновків перевірки ТОВ "Діола", проти розгляду справи у письмовому провадженні не заперечував.
Керуючись приписами ст. ст. 122, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи та подані до суду сторонами письмові докази, враховуючи позицію позивача, викладену у адміністративному позові та позицію відповідача, викладну у письмових запереченнях, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, судом було встановлено, що у період з 10.09.2015 року по 28.09.2015 року, відповідно до наказу Криворізької північної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 28.08.2015 року № 308, була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Діола" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р.
За результатами перевірки був складений акт від 07 жовтня 2015 року № 356/04-83-22-01/32193449 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Діола» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р.".
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України, позивачем були подані заперечення від 12.10.2015 року № 1/10 на акт перевірки.
За результатами проведення перевірки та розгляду заперечень, у відповіді від 21.10.2015 р. № 8909/10/04-83-22-02 відповідач дійшов висновку, що ТОВ «Діола» порушено п.44.1 ст.44, п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток на загальну суму 5543872,00 грн., в т.ч. за 2012 рік на суму 877080,00 грн., за 2013 рік на суму 3843943,00 грн., за 2014 рік на суму 822849,00 грн.
Разом з тим, Криворізькою північною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області було складено акт № 67/04-83-22-02 від 02.10.2015 р. «Про ненадання до перевірки оригіналів документів», в якому зазначено, що в ході перевірки ТОВ „Діола" надано лист від 15.09.2015 № 6516/10/04-83-22-0 про надання за перевіряємий період з 01.01.2012 по 31.12.2014 наступних документів: головні книги, регістри бухгалтерського обліку (оборотно - сальдові відомості, журнали - ордери, розшифровки по бухгалтерським, аналітичний облік господарських операцій, дані податкового обліку, первинні документи (договори на придбання та реалізацію товарів (робіт, послуг), специфікації, додаткові угоди, акти виконаних робіт та наданих послуг, накладні, рахунки, виписки банків або документи по іншим розрахункам, векселя, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, сертифікати походження товару, ліцензії та інші); - відомості щодо основних засобів та їх рух за перевіряємий період, відомості нарахування амортизації, в розрізі об'єктів (первісна та залишкова вартість).
Відповідач зазначає, що на запит від 15.09.2015 № 6516/10/04-83-22-01, позивачем не було надано регістри бухгалтерського обліку (оборотно - сальдові відомості, журнали - ордери, розшифровки по бухгалтерським рахункам, аналітичний облік господарських операцій. Не надано документи, підтверджуючі адміністративні витрати та витрати на збут.
Вирішуючи питання правомірності висновків відповідача та винесених податкових повідомлень-рішень, суд виходить з наступного.
Порядок та спосіб реалізації результатів перевірок визначено Податковим кодексом України.
Так, згідно із п.п. 21.1.1. п. 21.1. ст. 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.
Відповідно до пп. 14.1.56 п.14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України (в редакції що діяла на час виникнення господарських відносин позивача), доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.
Згідно із пп. 14.1.27 п.14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
У відповідності до ст. 134 Податкового Кодексу України, об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі ст.ст. 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі ст.ст. 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Пунктом 138.2 Податкового Кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документ, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.
Підпунктом 139.1.9. п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України встановлено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Згідно із п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Разом з тим, ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, господарські операції для визначення податку на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Згідно ст. 4 Закону України «Про металобрухт» № 619-XIV від 05.05.1999 р., "Операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами. Діяльність, пов'язана із заготівлею, переробкою брухту чорних та кольорових металів і його металургійною переробкою, провадиться в порядку, встановленому законодавством. Спеціалізоване або спеціалізоване металургійне переробне підприємство має право згідно з законодавством відкривати приймальні пункти, які здійснюють операції з металобрухтом. Спеціалізоване або спеціалізоване металургійне переробне підприємство має право відкривати приймальні пункти в будь-яких регіонах України без обмежень...
Приймання промислового брухту від юридичних осіб оформлюється актом приймання із зазначенням найменування юридичної особи, кількості та джерел походження металобрухту. В акті робиться відмітка про вибухову безпеку, а в разі потреби - про дезактивацію і очищення металобрухту від шкідливих речовин та зазначається рівень дози випромінювання. Порядок приймання, зберігання і методи випробувань металобрухту чорних та кольорових металів встановлюються відповідно до стандартів.
Оформлення документів, що засвідчують набуття права власності на металобрухт, та актів приймання металобрухту є обов'язковим».
Отже, судом встановлено, що ТОВ "Діола" отримало відповідну ліцензію Міністерства промислової політики на заготівлю, переробку металобрухту чорних металів № 341 від 29.03.2011 р. для здійснення даної діяльності за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором оренди майданчика.
В ході ведення фінансово-господарської діяльності в 2012-2014 роках ТОВ "Діола" було укладено ряд угод з суб'єктами господарювання, які виконували роботи з перевезення, експедиції, переробки та завантаження металобрухту до залізничних вагонів.
Суд критично ставиться до доводів відповідача про неможливість підтвердження реальності здійснення операцій по перевезенню, експедиції металобрухту та правомірності віднесення цих витрат ТОВ "Діола" до собівартості реалізованого металобрухту.
Так, з матеріалів справи вбачається, що металобрухт, придбаний ТОВ "Діола" на підприємствах горно-металургійного комплексу, перевозився до майданчика, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі укладених договорів з:
- ФОП ОСОБА_3 (код НОМЕР_7), дог. № Х/1п від 04.01.2010 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Діола" від зазначеного контрагента отримано транспортно-ескпедиційні послуги, а саме: перевезення та експедування металобрухту від постачальників до майданчика, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який використовується позивачем на підставі договору оренди від 02.01.2012 р.
- ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_9), дог. № 3 від 01.04.2013 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Діола" від зазначеного контрагента отримано транспортно-експедиційні послуги, а саме: перевезення та експедирування металобрухту від постачальників до майданчика, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Перевезення здійснювалось вантажним автомобілем КАМАЗ 5511 номер НОМЕР_5, про що постачальники зазначали у супроводжуваних документах, а саме: товарній накладній з актом походження металобрухту. Автомобіль КАМАЗ 5511 номер НОМЕР_5 належав фізичній особі ОСОБА_1 на правах приватної власності, копію технічного паспорту досліджено судом; вантажним автомобілем КАМАЗ 5511 номер НОМЕР_12, про що постачальники зазначали у супроводжуваних документах, а саме: товарній накладній з актом походження металобрухту. Автомобіль КАМАЗ 5511 номер НОМЕР_12 належав фізичній особі ОСОБА_1 на правах приватної власності, копію технічного паспорту досліджено судом.
Послуги від зазначених контрагентів були отримані у повному обсязі, що оформлено відповідною первинною фінансово-господарською документацією, актами виконаних робіт (послуг), які досліджені судом.
Всі посадові особи, які приймали участь в угоді, ідентифікуються, в бухгалтерському та податковому обліку вищевказані операції відображені. За ці послуги сплачені грошові кошти в повному обсязі, дебіторсько-кредиторської заборгованості немає. Вищевказані послуги використані для перевезення металобрухту від постачальників до майданчика, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
Щодо доводів відповідача про неможливість підтвердження реальності здійснення операцій по переробці металобрухту та правомірності віднесення цих витрат ТОВ "Діола" до собівартості реалізованого металобрухту, суд ввжає їх також необґрунтованими, враховуючи наступні обставини.
Судом встановлено, що металобрухт, який був придбаний ТОВ «Діола» на підприємствах горно-металургійного комплексу, таких як ПАТ «ІнГЗК», ПАТ «ЦГЗК», ПАТ «ПівнГЗК», ВАТ «ПівдГЗК», ПАТ «КЗРК» та ін. для постачання на адресу ТОВ «Метінвест-ресурс». Кінцевими покупцями виступали металургійні комбінати «ЕМЗ», «ММК ім. Ілліча», «Азовсталь», «КЗГО» та ін., що підтверджується договорами поставки металобрухту та залізничними накладними.
Метою отриманих послуг від зазначених контрагентів полягало в тому, що великі вузли машин і механізмів, значно засмічені неметалевими частками, як то: гума, пластик, скло, сплави кольорових металів, шлак і пульпа, а для того, щоб даний лом вступив в переплавку, його попередньо необхідно розрізати на більш компактні шматки, які можуть поміститися в завантажувальне вікно плавильних печей, очистити від неметалевих складових, відокремити і розсортувати частини машин і механізмів, виготовлених з чавуну, вуглецевої, легованої сталі, витягти брухт кольорових металів, якщо такий є.
Послуги переробки металобрухту ТОВ "Діола" від зазначених контрагентів були отримані в повному обсязі, що було оформлено відповідною первинною фінансово-господарською документацією, актами виконаних робіт (послуг).
Всі посадові особи, які приймали участь в угодах, ідентифікуються, в бухгалтерському та податковому обліку вищевказані операції відображені. За послуги сплачено грошові кошти в повному обсязі, дебіторсько-кредиторської заборгованості немає.
З додаткових угод, досліджених судом, вбачається, що послуги переробки є невід'ємною частиною процесу доведення металобрухту до вимог покупців, зазначених в додаткових угодах до договорів поставки, укладених з покупцями перед завантаженням в залізничні вагони.
Стосовно висновків в акті перевірки про неможливість підтвердження реальності здійснення операцій по завантаженню металобрухту до залізничних вагонів та правомірності віднесення цих витрат ТОВ "Діола" до собівартості реалізованого металобрухту, також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки брухт чорних металів, що відвантажується, повинен відповідати вимогам Державного стандарту України ДСТУ 4121-2002 .
Згідно специфікацій до договорів поставки, видова класифікація брухту на металургійних комбінатах безпосередньо залежить не тільки від товщини і габаритного розміру шматка, але і від щільності завантаження вагона. В даноу випадку, механічне завантаження вагонів навальним способом не дає необхідної щільності і створює необхідність ручної праці при завантаженні вагонів, та сортування брухту також здійснюється вручну. Постачання металобрухту покупцям ТОВ "Діола" здійснювалося за допомогою залізничного транспорту. Середня вантажопідйомність з/д вагона складає 55-60 тн. Для завантаження та щільного укладення металобрухту в залізничні вагони було використано ручне завантаження та укладення.
Товариством з обмеженою відповідальністю "Діола" від зазначених контрагентів отримано послуги завантаження металобрухту в залізничні вагони, що було оформлено відповідною первинною фінансово-господарською документацією, актами виконаних робіт (послуг). Всі посадові особи, які приймали участь в угодах, ідентифікуються, в бухгалтерському та податковому обліку вищевказані операції відображені. За послуги сплачено грошові кошти в повному обсязі, дебіторсько-кредиторської заборгованості немає. Вищевказані послуги використані для доставки металобрухту покупцям, що підтверджується залізничними накладними.
Від ФОП ОСОБА_4 (код НОМЕР_13) позивачем було отримано послуги завантаження металобрухту в залізничні вагони, що було оформлено відповідною первинною фінансово-господарською документацією, акти виконаних робіт (послуг) досліджені судом. Завантаження здійснювалось Автокраном МАЗ 5334 НОМЕР_6, який належав фізичній особі ОСОБА_1 на правах приватної власності, що підтверджується копією технічного паспорту.
Від ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_9) позивачем отримано послуги автокрану металобрухту в залізничні вагони на майданчику, розташованому за адресою: АДРЕСА_1.
Завантаження здійснювалось автокраном МАЗ 5334 НОМЕР_6, який належав фізичній особі ОСОБА_1 на правах приватної власності, копію технічного паспорту досліджено судом.
Для підтвердження здійснення вищевказаних господарських операцій та обгрунтовання витрат, позивачем було надано копії договорів з постачальниками та акти наданих послуг, регістри бухгалтерського обліку, копії договорів з покупцями та додаткові угоди по виогам по металобрухту, копії банківських виписок, копії товарних накладних від постачальників з актами походження металобрухту із зазначенням автотранспорту перевізників, копії залізничних накладних (форми 69) по відвантаженню металобрухту покупцям.
Щодо посилань позивача про нереальінсть здійснення господарських операцій деякими контрагентами позивача, у зв'язку з проведеним аналізу їхньої діяльності та незначною кількостью трудових ресурсів, суд зазначає наступне.
Відповідно до пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, розумна економічна причина (ділова мета) - спрямованість будь-якої операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту.
Економічний ефект - це приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
Згідно із пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.
Проаналізувавши подану позивачем первісну документацію та характер правовідносин, який виник між ТОВ «Діола» та його контрагентами у перевіряємому періоді, суд прийшов до висновку про існування економічного ефекту для позивача, а отже, і існування розумної економічної причини (ділової мети).
ТОВ «Діола», як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податків до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни.
Стосовно відсутності певних документів (товарно-транспортних накладних та недоліків (неповна інформація) в заповненні первинних документів, то відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 р. N 1936/11/13-11, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Фактичний же рух активів позивача дійсно відбувався, оскільки ним було проведено оплату поставленого товару, товар було отримано, він пройшов переробку, та був завантажений в залізничні вагони для відправки покупцям.
Законодавець не ставить в залежність відсутність транспортних документів на перевезення вантажу (товару) з наслідками формування бази оподаткування. Товарно-транспортна накладна не може бути первинним документом, який підтверджує здійснення господарської операції з поставки товарів, та відповідно набуття права власності на нього, оскільки не відображає відомості про господарську операцію з поставки товару, а відображає відомості про господарську операцію перевезення.
Відсутність документів та неповність їх заповнення носить оціночний характер та не є підставою для висновку про позбавленні юридичної сили і доказовості таких первинних документів, оскільки в силу відсутності визначення поняття "податковий облік" в чинному законодавстві та з точки зору пп. 1.2.3 Положення про організацію бухгалтерського обліку і звітності в банках України, в якому зазначено, що податковий облік ведеться з метою накопичення даних про валові доходи та валові витрати відповідно до законодавства України і використовується для складання податкової звітності, форма, правила, порядок і термін подання якої визначаються ДПАУ, та при цьому, як зазначено у цьому пункті Положення, зміни в податковому обліку не впливають на фінансовий облік, фінансовий (бухгалтерський) та податковий облік - це різні поняття. Відповідно, недотримання вимог, що пред'являються до оформлення первинного документа в бухгалтерському обліку, не може бути безумовним висновком про безпідставність виникнення податкової вигоди.
Перевагу варто надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту, а не оформленню такої операції. В свою чергу, реальність господарської операції визначається фактом руху активів та зміною стану зобов'язань суб'єкта господарювання, а не повноваженнями осіб із складання та інше.
Надані позивачем і досліджені судом первинні документи не викликають сумнівів щодо реального вчинення правочинів з отримання послуг та формування витрат позивача, і повністю спростовують висновок відповідача про неможливість підтвердження реальності здійснення операцій по перевезенню металобрухту, транспортно-ескпедиційним послугам, переробці та навантаженню металобрухту до залізничних вагонів та неправомірності віднесення цих витрат ТОВ "Діола" до собівартості реалізованого металобрухту.
Натомість, під час розгляду справи відповідач не навів суду жодних обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності сторін цих операцій, незвичності цих операцій для цих осіб, про незвичність цін за спірними операціями або про їх збитковості, або інших обставин, які б в сукупності могли свідчити про нереальність вчинених операцій, відсутність факту надання послуг, а також того, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).
Як вбачається з матеріалів справи, у додатку 4 до акту документальної планової виїзної перевірки № 356/04-83-22-01/32193449 від 07.10.2015 р. наведено перелік документів які були використані при проведенні перевірки ТОВ "Діола".
Згідно із пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України, у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки).
Судом встановлено, що до акту документальної планової виїзної перевірки № 356/04-83-22-01/32193449 від 07.10.2015 р., позивач надав заперечення с додатками за вих. № 1/10 від 12.10.2015р. від 13 жовтня 2015 року, в установлений Податковим кодексом України термін.
Згідно абзацу 2 пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення».
У відповіднсті до п. 221.1 ст. 121 Податкового кодексу України, штрафна санкція застосовується до платника податків у разі незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом.
Матеріалами справи підтверджується, що всі вищевказані документи були надані позивачем, та отримані відповідачем своєчасно, у відповідності до норм Податкового кодексу України, і враховані ним при розгляді заперечень до акту документальної планової виїзної перевірки № 356/04-83-22-01/32193449 від 07.10.2015 р.
Отже, акт № 67/04-83-22-02 від 02.10.2015 р. «Про ненадання до перевірки оригіналів документів» складений 02.10.2015 року, тобто, до закінчення строку подання заперечень, до яких позивач має право додавати документи, які мали бути враховані податковим органом як такі, що були надані своєчасно.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до частини першої ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно із ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - Товариства з обмеженою відповідальністю "Діола" при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 103955,25 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 1 від 09.11.2015 р. (том 1, а.с. 2).
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 103955,25 грн. підлягає поверненню.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 69 - 71, 86, 94, 122, 128, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Діола" до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.П. Павловський