Справа № 820/10799/15
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

09 березня 2016 р. Справа № 820/10799/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Нуруллаєва І.С., суддів Мар'єнко Л.М., Мельникова Р.В.

за участю секретаря судового засідання - Мараєвої О.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та поновлення на службі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, Міністерства внутрішніх справ України, в якому з врахуванням уточнень просить суд:

- визнати протиправними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, які полягають у нездійсненні обов'язкового працевлаштування в органах внутрішніх справ України, в порушення вимог частини 3 статті 184 Кодексу законів про працю України, та у звільненні старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2, інспектора-чергового чергової частини Лінійного відділу на станції Харків - Пасажирський Управління МВС України на Південній залізниці, зі служби в органах внутрішніх справ України у запас за підпунктом "г" пункту 64 "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України", яке затверджене постановою КМУ від 29.07.1991 року № 114, тобто - "через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі";

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці від 23 вересня 2015 року № 195 о/с в частині стосовно звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2, інспектора-чергового чергової частини Лінійного відділу на станції Харків - Пасажирський Управління МВС України на Південній залізниці, зі служби в органах внутрішніх справ України у запас за підпунктом "г" пункту 64 "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України", яке затверджене постановою КМУ від 29.07.1991 року № 114, тобто - "через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі";

- поновити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 на службі з 24 вересня 2015 року;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України працевлаштувати старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 в органах внутрішніх справ України з 24 вересня 2015 року як особу середнього начальницького складу органів внутрішніх справ України, посаду якої скорочено, але яка є жінкою, що має дитину віком до трьох років і перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 на службі в органах внутрішніх справ України з 24 вересня 2015 року та зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України працевлаштувати старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 в органах внутрішніх справ України з 24 вересня 2015 року як особу середнього начальницького складу органів внутрішніх справ України, посаду якої скорочено, але яка є жінкою, що має дитину віком до трьох років і перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею 3- річного віку.

Протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду проголошеною у судовому засіданні, яке відбулося 01.12.2015 року у зв'язку із прийняттям уточнених позовних вимог, в яких визначено у якості другого відповідача Міністерство внутрішніх справ України, постановлено розглядати справу колегіальним складом суду.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач з 01.01.2011 року проходила службу у Лінійному відділі на станції Харків-Пасажирський Управління МВС України на Південній залізниці на посаді інспектора-чергового чергової частини, у спеціальному званні «старший лейтенант міліції». На підставі наказу Управління МВС на Південній залізниці «По особовому складу» від 16.07.2015 року №125 о/с відповідно до ст.. 18 Закону України «Про відпустки» ОСОБА_2 було надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 22.07.2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач звернулась із письмовою заявою до начальника Управління МВС України на Південній залізниці, на яку отримала відповідь від 22.10.2015 року №36/8/6199, зі змісту якої дізналася про існування наказу Міністерства внутрішніх справ України від 22.06.2015 року №741 «Про організаційно-штатні зміни в підрозділах штатної міліції» та, як наслідок, повне скорочення посад в Управлінні МВС України на Південній залізниці. Зазначені обставини стали підставою для винесення спірного наказу від 23.09.2015 року №195 о/с в частині звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ України у запас за підпунктом «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Під час судового розгляду справи представником позивача надано до суду пояснення та копію витягу зі спірного наказу, а також копію трудової книжки, при цьому зазначено, що ОСОБА_2 отримала тільки 19.02.2016 року.

На думку позивача, її звільнення суперечить нормам діючого законодавства, оскільки відповідачем в порушення останніх не дотримано процедури та не забезпечено прав позивача як жінки, що має дитину віком до трьох років і перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом для захисту своїх прав.

Представник відповідача, Міністерства внутрішніх справ України, у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову заперечував та зазначив, що наказ про звільнення позивача було винесено на підставі наказу МВС України від 02.06.2015 року №741 «Про організаційно-штатні зміни в підрозділах транспортної міліції», відповідно до якого всі посади УМВС України на Південній залізниці було скорочено у зв'язку з ліквідацією останнього. Позивач була попереджена про скорочення її посади, а отже відповідач діяв правомірно. Отже, на думку відповідача позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача, Міністерства внутрішніх справ України в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановила наступне.

Під час судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 проходила службу в Лінійному відділі на станції Харків-Пасажирський Управління МВС України на Південній залізниці, у період з 01.01.2011 року по 23.09.2015 року.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки судом встановлено, що позивач була прийнята на службу в органах внутрішніх справ на підставі наказу №175 о/с від 31.12.2011 року, відповідно до наявної довідки проходила службу на посаді інспектора патрульної служби роти патрульної служби лінійного відділу на ст. Харків-Пасажирський Управління МВС України на Південній залізниці з 01.01.2011 року, помічника оперативного чергового чергової частини лінійного відділу на ст. Харків-Пасажирський Управління МВС України на Південній залізниці з 09.2012 року по 08. 2013 року та у період з 02.08.2013 року на посаді інспектора-чергового чергової частини лінійного відділу на ст. Харків-Пасажирський Управління МВС України на Південній залізниці (а.с. 40).

На підставі наказу Управління внутрішніх справ України на південній залізниці від 16.07.2015 року №125 о/с «По особовому складу» відповідно до ст. 18 Закону України «Про відпустки» старшому лейтенанту міліції ОСОБА_2 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-го віку з 22.07.2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15).

На підставі наказу Управління МВС України на Південній залізниці від 23.09.2015 року №195 о/с звільнено з органів внутрішніх справ України у запас за п. 64 «г» (через скорочення штатів) старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2

Позивач листом від 01.10.2015 року звернулась до Голови комісії з ліквідації Управління МВС України на Південній залізниці щодо порушення її прав та положень діючого законодавства в частині звільнення та необхідністю поновлення позивача на посаді (а.с. 17).

Листом від 22.10.2015 року №36/8/6199 «Про надання відповіді» за підписом начальника Управління МВС України на Південній залізниці позивачу було повідомлено про її звільнення на підставі наказу Управління МВС України на Південній залізниці від 23.09.2015 року №195 о/с та у зв'язку з прийняттям наказу МВС України від 22.06.2015 року №741 «Про організаційно-штатні зміни в підрозділах транспортної міліції». Крім того позивачу було повідомлено про необхідність прибуття для отримання трудової книжки та витягу з наказу про звільнення. Щодо питання поновлення на службі повідомлено про можливість звернення до суду (а.с. 32-33).

Представником позивача під час судового розгляду справи повідомлено, що позивачем не отримано трудової книжки та ОСОБА_2 не було ознайомлено з наказом наказу Управління МВС України на Південній залізниці від 23.09.2015 року №195 о/с.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2016 року витребувано у Головного управління Національної поліції в Харківській області належним чином завірену копію трудової книжки ОСОБА_2; належним чином завірену копію або витяг з наказу начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці від 23.09.2015 року №195 о/с в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 інспектора-чергового чергової частини Лінійного відділу на станції Харків - Пасажирський Управління МВС України на Південній залізниці, зі служби в органах внутрішніх справ України у запас за підпунктом "г" пункту 64 "Положення про проходження служби рядовим і начальниць ким складом органів внутрішніх справ України", яке затверджене постановою КМУ від 29.07.1991 року № 114, тобто - "через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі".

У відповідь на зазначену ухвалу від 10.02.2016 року через канцелярію суду надано лист від 22.02.2016 року, зі змісту якого встановлено, що 19.02.2016 року ОСОБА_2 отримала на руки трудову книжку та витяг з наказу УМВС України на Південній залізниці від 23.09.2015 року №195 о/с.

Колегія суддів зазначає, що порядок проходження служби осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, в тому числі звільнення, регулюється спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1992 року № 565-XII.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про міліцію" встановлено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності із законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції.

Відповідно до приписів ст. 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентується Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 10 Положення, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Пунктом 17 Положення передбачено, що вагітні жінки і матері з числа осіб рядового і начальницького складу користуються всіма правами і пільгами, встановленими законодавством.

Судом під час судового розгляду справи встановлено, що позивача ОСОБА_2 звільнено зі служби в органах внутрішніх справ України за пунктом 64 Положення, а саме: особи середнього, старшого та вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

За загальним правилом будь-яке звільнення особи (як у відносинах публічної служби, так і у звичайних трудових відносинах) має бути обґрунтованим , тобто мати чітко вказану підставу для звільнення, передбачену або Кодексом законів про працю, або спеціальним законодавством, яким безпосередньо врегульовано такі відносини.

Представником позивача під час судового розгляду справи надано пояснення та зазначено на момент винесення спірного наказу позивач перебувала та перебуває на даний час у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією наказу Управління внутрішніх справ України на південній залізниці від 16.07.2015 року №125 о/с «По особовому складу».

Колегія суддів зазначає, що нормами діючого законодавства, а саме Кодексом законів про працю України передбачено гарантії для даної категорії осіб.

Відповідно до приписів п. 1 ст.40 КзпП України трудовий договір може бути розірваний з ініціативи роботодавця лише з підстав та в порядку визначених законом. За загальними підставами розірвання трудового договору відбувається звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці.

Також, згідно з ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Відповідно до частини третьої статті 2 Закону України "Про відпустки" право на відпустки забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом.

Окрім цього, судом встановлено, що наказ про звільнення було видано 23.09.2015 року, проте копія витягу з наказу та трудова книжка були вручені позивачу лише 19.02.2016 року.

Згідно з приписами ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

З врахуванням зазначеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування наказу Управління МВС України на Південній залізниці від 23.09.2015 року №195 о/с в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 зі служби в органах внутрішніх справ України, оскільки останнім порушено права позивача, оскільки проведено звільнення з органів внутрішніх справ України в порушення ч. 3 ст. 184 КЗпП України.

Також колегія суддів зазначає, що припинення трудового договору оформлюється виданням наказу (розпорядження) роботодавця, у якому вказується підстава припинення трудового договору в точній відповідності з формулюванням законодавства про працю і робиться посилання на певну статтю закону. Також, відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, записи в трудовій книжці при звільненні повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону та із зазначенням причини звільнення.

Від так судом за наявною в матеріалах справи копією трудової книжки позивача та копією витягу з наказу №195 о/с від 23.09.2015 року встановлено, що в порушення наведених правових норм, відповідачем, Управлінням МВС України на Південній залізниці не вказана підстава припинення трудового договору в точній відповідності з формулюванням законодавства про працю і незроблене посилання на певну статтю закону. В трудовій книжці не вказано формулювання чинного законодавства і не вказана відповідна стаття, пункт закону та не зазначена причина звільнення.

З врахуванням встановленого колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача є саме скасування наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці від 23 вересня 2015 року № 195 о/с в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 зі служби в органах внутрішніх справ України та поновлення позивача в органах внутрішніх справ на посаді з якої її звільнили, в цій частині, відповідно до вимог ст. 256 ч. 1 п. 3 КАСУ постанова суду підлягає негайному виконанню.

Щодо позовних вимог стосовно зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України працевлаштувати старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 в органах внутрішніх справ України з 24 вересня 2015 року як особу середнього начальницького складу органів внутрішніх справ України, посаду якої скорочено, але яка є жінкою, що має дитину віком до трьох років і перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, суд зазначає наступне.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що позивач проходила службу у Лінійному відділі на станції Харків-Пасажирський в Управлінні МВС України на Південній залізниці, а отже в безпосередніх відносинах із Міністерством внутрішніх справ не перебувала.

Крім того, колегією суддів встановлено, що Управління МВС України на Південній залізниці, перебуває у стані припинення з 14.07.2015 та на момент розгляду справи, але не ліквідоване.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Частиною 2 статті 104 ЦК України передбачено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно ч. 3 ст. 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Відповідно до вимог чинного законодавства України після скорочення посад, обов'язкове працевлаштування повинно відбуватися шляхом призначення на посади відповідного фаху, а оскільки позивач проходить службу в органах внутрішніх справ, то його обов'язкове працевлаштування повинно відбуватися шляхом переводу для подальшого проходження служби в інші органи внутрішніх справ України.

При цьому, до виключної компетенції відповідачів належить пропозиція працевлаштування позивача на рівнозначну посаду в органах МВС України.

Відповідно до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод є головним обов'язком держави.

Згідно з приписами статті 24 Конституції України визначає, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Рівність прав жінки і чоловіка, яка забезпечується: наданням жінкам рівних з чоловіками можливостей у громадсько-політичній і культурній діяльності, у здобутті освіти і професійній підготовці, у праці та винагороді за неї, спеціальними заходами щодо охорони праці і здоров'я жінок, встановленням пенсійних пільг; створенням умов, які дають жінкам можливість поєднувати працю з материнством; правовим захистом, матеріальною і моральною підтримкою материнства і дитинства, включаючи надання оплачуваних відпусток та інших пільг вагітним жінкам і матерям.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ч.2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять

З врахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин, суд приходить до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та скасування наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці від 23 вересня 2015 року № 195 о/с в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 зі служби в органах внутрішніх справ України і поновлення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 на службі в органах внутрішніх справ України на посаді інспектора-чергового чергової частини Лінійного відділу на станції Харків - Пасажирський Управління МВС України на Південній залізниці або іншій рівнозначній посаді з 24 вересня 2015 року.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та поновлення на службі - задовольнити частково.

Скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці від 23 вересня 2015 року № 195 о/с в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 зі служби в органах внутрішніх справ України.

Поновити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 на службі в органах внутрішніх справ України на посаді інспектора-чергового чергової частини Лінійного відділу на станції Харків - Пасажирський Управління МВС України на Південній залізниці або іншій рівнозначній посаді з 24 вересня 2015 року.

Постанову суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_2 допустити до негайного виконання.

В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 14 березня 2016 року.

Головуючий суддя Нуруллаєв І.С.

Суддя Мар'єнко Л.М.

Суддя Мельников Р.В.