Справа № 813/4332/15
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року Справа № 876/9738/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Большакової О.О., Глушка І.В..

за участю секретаря судового засідання - Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ТзОВ "ОІЛЗЕР" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2015р. у справі № 813/4332/15 за позовом Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до ТзОВ "Оілзер" про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Державна податкова інспекція у Франківському районі м. Львова Головного управління Державної Фіскальної Служби у Львівській області звернулася з позовом у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оілзер" про стягнення до державного бюджету коштів з рахунків відповідача у банках, обслуговуючих такого платника податків в сумі 64380,56 грн., в рахунок погашення податкового боргу.

Позивач мотивував свої вимоги тим, що заборгованість відповідача виникла внаслідок несплати суми узгодженого податкового зобов'язання по податку на прибуток, по авансових внесках по податку на прибуток відповідно до податкових декларацій від 23.01.2015 року, від 30.03.2015 року та пені за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2015р., адміністративний позов задоволено повністю.

Стягнуто з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "Оілзер" (Львівська область, м. Львів, вул. Героїв УПА, буд. 73 корп. 8, офіс 432; ) у банках, обслуговуючих такого платника податків до бюджету податковий борг у сумі 64380 (шістдесят чотири тисячі триста вісімдесят) грн. 56 коп. Постанову звернуто до негайного виконання.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач ТзОВ "Оілзер" оскаржив її в апеляційному порядку та просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апелянт свої вимоги мотивує тим, що судом 1 інстанції неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, висновки суду вважає необґрунтованими з підстав викладених в апеляційній скарзі, та порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема апелянт зазначає, що ТзОВ "Оілзер" вчасно вчинялись дії щодо сплати узгодженого податкового зобов'язання по податку на прибуток, по авансових внесках по податку на прибуток, а саме платіжні доручення про перерахування податку подавалось до ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК», а тому вини відповідача у несвоєчасному надходженні коштів до бюджету не має, відповідно й підстави для задоволення позовних вимог.

Представник ТзОВ "Оілзер" в судове засідання на виклик суду не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні ТзОВ "Оілзер" зареєстроване як юридична особа з присвоєнням коду та перебуває на обліку у ДПІ у Франківському районі /а.с.8-10/.

Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно пункту 14.1.175 статті 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Заборгованість відповідача виникла внаслідок не перерахування до бюджету суми

узгодженого податкового зобов'язання по податку на прибуток, по авансових внесках по

податку на прибуток відповідно до податкових декларацій від 23.01.2015 року, від

30.03.2015 року та пені за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань.

Заборгованість відповідача перед бюджетом в сумі 64380,56 грн. складається з податкових зобов'язань:

- по податку на прибуток підприємств в сумі 47537,00 грн. згідно податкової декларації з податку на прибуток підприємства від 27.02.2015 року /а.с.11-12/;

- по авансових внесках з податку на прибуток в сумі 16780,00 грн. згідно податкової декларації з податку на прибуток від 30.03.2015 року /а.с.13-14/;

- пені за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань в сумі 63,56 грн.

Однак, як видно з долучених до апеляційної скарги документів відповідачем вчинялись дії щодо сплати узгодженого податкового зобов'язання по податку на прибуток, по авансових внесках по податку на прибуток, а саме платіжні доручення про перерахування податку подавалось до ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК».

А саме, відповідачем було надано до обслуговуючого банку - ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» платіжні доручення № 55 від 27.02.2015р., № 56 від 02.03.2015р., № 19 від 30.03.2015р. Згідно відміток ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» вказані платіжні доручення прийняті до виконання банком.

Листами ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» від 05.03.2015 року та від 06.04.2015 року підтверджено невиконання вказаних вище доручень відповідача.

Також листом №26/03 від 26 березня 2015 року (отриманий Позивачем 26 березня 2015 року) стверджується, що відповідач повідомив позивача, що ним податок сплачений та надано копії платіжних доручень.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає , що вини відповідача у несвоєчасному надходженні коштів до бюджету не має, відповідно й підстави для задоволення позовних вимог.

Однак як видно з матеріалів справи суд першої інстанції не врахувавши вище зазначені документи дійшов помилкового висновку, що у відповідача виникла заборгованість внаслідок несплати суми узгодженого податкового зобов'язання по податку на прибуток, по авансових внесках по податку на прибуток відповідно до податкових декларацій від 23.01.2015 року, від 30.03.2015 року та пені за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань .

Так згідно з п.14.1.175 п. 14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п. 1.30 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунку на рахунок отримувача.

При цьому, за приписами ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У відповідності з п. 22.4 ст. 22 цього ж Закону, ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. При цьому банк має забезпечити фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання. Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов'язковою функцією, яку виконує платіжна система (п. 1.29 ст. 1 даного Закону).

Отже, виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання та його сплати, пов'язане саме з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, а ініціювання переказу вважається остаточно завершеним і за подальший переказ сум Податкового зобов'язання відповідальність несе банк.

Зазначений висновок узгоджується з положеннями п.129.6 ст.129 ПК України, відповідно до якого за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

З врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи в зв'язку з чим його слід скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ТзОВ "ОІЛЗЕР"- задовольнити. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2015р. у справі № 813/4332/15 - скасувати.

У позові Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до ТзОВ "Оілзер" про стягнення коштів в сумі 64 380 грн.56 коп. - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: В.Я.Макарик

Судді: О.О.Большакова

І.В. Глушко

Повний текст постанови складений 15 березня 2016 року.