Справа № 2а-5265/11/1370
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року м. Київ К/800/51318/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної митної служби України, Львівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Львівської митниці Державної фіскальної служби України на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року, -

у с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою в якій просила замінити сторону виконавчого провадження з виконання виконавчого листа про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, виданого Львівським окружним адміністративним судом у справі за її позовом до Державної митної служби України (далі - ДМС), Львівської митниці Державної фіскальної служби України (далі - Львівська митниця ДФС) з Львівської митниці Міндоходів на Львівську митницю ДФС, а також визнати поважною причину пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання та поновити цей строк.

В обґрунтування вимог заяви, позивач зазначала, що Львівська митниця ДФС є правонаступником ліквідованої Львівської митниці Міндоходів, а строк пред'явлення виконавчого листа до виконання пропущено нею з поважних причин.

Посилаючись на ці обставини ОСОБА_4 просила про задоволення заяви.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року, заяву задоволено.

У касаційній скарзі Львівська митниця ДФС, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та відмовити позивачу в задоволенні її заяви.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Здійснюючи заміну сторони виконавчого провадження та поновлюючи строк пред'явлення виконавчого документу до виконання суди, на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з того, що доводи та обставини, зазначені позивачем у заяві свідчать про її обґрунтованість.

Судами встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2011 року, яка набрала законної сили 25 березня 2014 року, задоволено даний адміністративний позов, поновлено ОСОБА_4 на посаді та стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 23074,43 гривень і 3,40 гривень судового збору.

12 травня 2014 року представнику позивача видано виконавчий лист.

В подальшому, ухвалами Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня та 30 липня 2014 року здійснено заміну сторони виконавчого провадження з Львівської митниці на Львівську митницю Міндоходів і поновлено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Зазначений виконавчий лист позивач пред'явила до виконання у Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області, однак 31 грудня 2014 року його було повернуто стягувачу на підставі абзацу 1 підпункту 1 пункту 1 та пункту 24 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 у зв'язку з тим, що боржник - Львівська митниця Міндоходів не перебуває на розрахунково - касовому обслуговуванні в органах Казначейства.

За твердженнями позивача, наведені обставини не дають їй можливості одержати виплати за судовим рішенням, яке ухвалене на її користь і набрало законної сили, а також перешкоджають пред'явити виконавчий документ до виконання у строк, встановлений законом.

Так, у відповідності до частин 2, 4 статті 257, частини 1 статті 258 судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

В свою чергу, відповідно до абзацу 1 частини 5 статті 8 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV) у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Водночас, за змістом пункту 2 частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 22 Закону № 606-XIV виконавчий лист у даній справі міг бути пред'явленим до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили, тобто до 25 березня 2015 року, а згідно з частиною 2 статті 24 цього ж Закону стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з положеннями частини 1 статті 261 та частини 1 статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Як правильно встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, постановою Кабінету Міністрів України № 311 від 6 серпня 2014 року «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 1 та реорганізовано територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 2.

Львівська митниця Міндоходів ліквідована 16 квітня 2015 року, а Львівська митниця ДФС створена 1 жовтня 2014 року і є правонаступником Львівської митниці Міндоходів.

Таким чином, висновок судів про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження є правильним та відповідає нормам процесуального права.

Окрім цього, вирішуючи питання про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання суди правильно зазначили, що причини пропуску такого строку є поважними, оскільки позивач зверталась за примусовим виконанням вищезазначеного судового рішення, однак процес реорганізації боржника, який завершився після закінчення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання став істотною перешкодою для реалізації її права звернення за примусовим виконанням рішення суду, ухваленого на її користь.

Наведене узгоджується з встановленими судами обставинами справи, підтверджених доказами.

З урахуванням зазначеного, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача.

З огляду на викладене, рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають дійсним обставинам справи та нормам процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування оскаржуваних судових рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України відхилити, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало