Справа № 2а-2104/2010
Суддя: Логвінова О. В.
Дата ухвалення: 2010-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2а-2104/2010
Провадження № 2104/2010
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2010 року Суддя Київського районного суду м. Полтави Логвінова О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про нарахування допомоги по догляду за дитиною, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку розміру державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зобов'язати провести перерахунок та виплату суми недоплаченої соціальної допомоги по догляду за дитиною з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей до 6 років за період включно з 01 березня 2008 року по 01 січня 2010 року. В позові посилалась на те. що спірна юпомога виплачувалася у меншому розмірі ніж встановлений законом, що є порушенням її конституційних прав.

Позивач в судове засідання не з'явилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі в судове засідання своїх представників також не направили, будучи у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи .

Суддя вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження без виклику осіб, які беруть участь у справі та проведення судового засідання на основі наявних матеріалів.

Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір'юМаркітан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1 -КЕ № 063570 від 22.01.2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу призначена і виплачується допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років відповідно до п. 7-М Порядку призначення і виплати допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, застрахованим в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №13 від 1 1.01.2007 р.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків нарахування здійснювалося наступним чином: у 2008 році з березня по грудень включно 2008 року по 130 грн,, у 2009 році з січня по грудень 2009 року по 130 грн.

Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами; народженням дитини та необхідністю догляду за нею визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Відповідно до визначення термінів, які вживаються у зазначеному Законі суб'єктом загальнообов'язкового державного соціального страхування є застрахована особа, на користь якої здійснюється відповідне страхування.

За приписами ч. 1 ст. 35 вказаного Закону, допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї такого страхового випадку, як догляд за дитиною віком до трьох років.

Статтею 43 цього Закону визначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі в розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При цьому, відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень вищевказаного Закону визначено, що до стабілізації економічного становища в Україні розмір виплат, передбачених статтями 41, 43, 46 цього Закону, визначається Верховною Радою України щороку виходячи з рівня забезпечення прожиткового мінімуму одночасно з встановленням розміру страхових внесків з поступовим наближенням виплат до прожиткового мінімуму.

Таким чином, виходячи із системного аналізу приписів Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", права на отримання допомоги за цим законом має особа, застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, при настанні страхового випадку. При цьому розмір такої допомоги визначається щорічно Верховною Радою України.

Позивач є застрахованою (працюючою) особою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування та відповідно мала право на призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Пунктом 5 зазначеного Рішення Конституційного Суду України визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, при нарахуванні допомоги з 09 липня 2007 року органи соціального захисту населення повинні були керуватися з 09.07.2007 року ст. 43 "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений річний строк звернення до адміністративного суду.

Позивачка звернулася до суду з позовом 05 лютого 2010 року.

Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

У судовому засіданні позивач не просила поновити строк звернення до суду щодо позовних вимог за 2008 рік.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України визначені наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач наполягав на відмові в задоволенні позову з підстав пропущення строку для звернення до адміністративного суду, встановленою ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України .

Таким чином, суд, вважає, що позивачем без поважних причин пропущено строк звернення до суду з позовом про зобов'язання відповідача провести донарахування та до виплату недотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Крім того, починаючи з І серпня 2008 року по 31 грудня 2009 року у відповідача був відсутній юв'язок по призначенню, нарахуванню та сплаті позивачу допомоги по догляду за дитиною до ісягнення нею трьох років, оскільки такий обов'язок відповідно до ст. 50 Закону України " Про ігальнообов"язкове державне соціальне страхування у зв"язку з тимчасовою втратою рацездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" було покладено на оботодавця.

Що стосується вимог про нарахування допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею рирічного віку в 2009 році, то судом встановлено наступне.

У 2009 році положення ч.І ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім"ям з дітьми" алишились в редакції п.23 розділу II Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік га внесення змін до деяких законодавчих актів" .

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Здійснюючи позивачеві у 2009 році виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, визначеному п. 23 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та

внесення змін до деяких законодавчих актів" ,відповідач діяв на підставі та у спосіб,що передбачені Конституцією та законами України,а тому України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів", відповідач діяв на підставі га / спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги про здійснення перерахунку такої допомоги з 01.01.2009 року по 3 1 грудня 2009 року такими, що не підлягають задоволенню.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача надалі нараховувати та виплачувати їй допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративний позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

На момент звернення до суду зазначена допомога нарахована та виплачена не була, тому позивач не мала підстав вважати, що відповідач порушуватиме в майбутньому її законні права та інтереси.

Керуючись ст. 64, ч.5 ст.152 Конституції України, ст.ст.1,3, 5 "Про державну допомогу сім'ям з дітьми, ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, ст.ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

постановив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Уразі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадження апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя О.В.Логвінова