Справа № 308/4780/15-а
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року Справа № 876/12028/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області, в якому просила визнати рішення відповідача від 25.12.2014 р. про переведення її з пенсії державного службовця та призначення пенсії за віком протиправним та не чинним; зобов'язати відповідача виплатити їй пенсію державного службовця з 24.12.2014 р. в розмірі 70 % заробітної плати виходячи із розрахунку заробітної плати (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років) в сумі 201627,53 грн. в період роботи з грудня 2009 року по листопад 2014 року включно, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 листопада 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області про скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області від 25.12.2014 року про переведення з пенсії державного службовця та призначення пенсії за віком ОСОБА_1 протиправним (нечинним). Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області здійснити перерахунок пенсії державного службовця ОСОБА_1 з 24.12.2014 р. в розмірі 70 % суми заробітної плати виходячи із розрахунку заробітної плати (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років) в період роботи з грудня 2009 року по листопад 2014 року включно, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права при ухваленні оскаржуваної постанови, просить таку скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії. Тому, підстав для скасування рішення управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді про переведення з пенсії державного службовця на пенсію за віком немає, так як, позивач особисто підписала та подала заяву про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При цьому, при особистому зверненні позивача до управління із письмовою заявою про перехід на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", дана пенсіонерка буде переведена на інший вид пенсії та отримуватиме пенсію як державний службовець.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, досягнувши пенсійного віку, 24 грудня 2014 року звернулась до Управлінні Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області з заявою про призначення пенсії за віком державної служби, що стверджується наявною в матеріалах справи копією заяви від 24.12.2014 року. В подальшому, 25 грудня 2014 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, про що свідчить заява позивача від 25.12.2014 року.

20.03.2015 року позивач звернулася до Управлінні Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області з листом, в якому вказала, що за результатами її переведення на пенсію за віком розмір належної їй пенсії зменшився. При цьому, згідно відомостей про розмір її заробітної плати в період з грудня 2009 року по листопада 2014 року включно, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, які подані до Пенсійного фонду страхувальником така склала 201627,53 грн. Відтак просила відповідача скасувати рішення про переведення її з 25.12.2014 року на пенсію за віком, як таке, що прийнято без дотримання встановленого законом порядку та здійснити виплату пенсії державного службовця з 24.12.2014 року в розмірі 70 % заробітної плати виходячи із розрахунку заробітної плати (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років) в сумі 201627,53 грн. в період роботи з грудня 2009 по листопад 2014 року включно, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді листом № 11/В-34 від 30.03.2015 року, посилаючись на ст. 33 Закону України «Про державну службу», вказав, що структура заробітної плати державного службовця включає: посадові оклади, премії, доплату за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інші надбавки, а виплати, непередбачені ст. 33 Закону України «Про державну службу» як складові оплати праці державного службовця (суми індексації, матеріальна допомога та інші), в розрахунок заробітку для призначення пенсії відповідно до даного закону, не включаються. При цьому, зазначив, що перехід на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» був доцільним.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків від сум їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

У ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ч.6 ст. 33 цього ж Закону державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що грошова винагорода, доплата за роботу в нічний час, вихідні та святкові дні входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин стаття 41 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п.11 ч.2 ст. 64 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виконавча дирекція Пенсійного фонду зобов'язана письмово інформувати застрахованих осіб про набуття права на призначення пенсії і порядок її призначення, про призначення або відмову в призначенні пенсії, її розмір, порядок виплати, а також про можливість та умови переходу на інший вид пенсії та порядок оскарження рішень виконавчих органів Пенсійного фонду.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції, відповідач вищевказаних норм не виконав , про набуття права на призначення пенсії і порядок її призначення, про призначення або відмову в призначенні пенсії, її розмір, порядок виплати, а також про можливість та умови переходу на інший вид пенсії письмово не проінформував позивача,

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород від 25.12.2014 року про переведення з пенсії державного службовця та призначення пенсії за віком позивачу є протиправним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який повно і правильно встановив обставини справи та прийняв судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак задоволенню не підлягають.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 195, 197, п.1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 листопада 2015 року у справі № 308/4780/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська