Справа № 331/5924/15-а(2-а/331/139/15)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 березня 2016 рокусправа № 331/5924/15-а(2-а/331/139/15)

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2015 року по справі № 331/5924/15-а (2-а/331/139/15) за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Головного управління юстиції у Запорізькій області про визнання дій незаконними, скасування постанови, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального УЮ у Запорізькій області (далі по тексту - відповідач-1), ГУЮ у Запорізькій області (далі по тексту - відповідач-2), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати дії суб'єкта владних повноважень по виконанню рішень українських судів незаконними, з явним ухиленням від своїх службових обов'язків та перевищенням своїх службових повноважень по затвердженню постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 48070596 від 04.08.2015 року за підписом державного виконавця Зюбрицького А.В. - злочинній службовій бездіяльності та відвертому саботажі, та зобов'язати вчинити певні дії державними службовцями відповідача, по виконанню рішень українських судів відповідно до виконавчого листа по справі № 2а/331/48/14 (331/926/14-а) від 16.03.2015 року; скасувати незаконну і не правову постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 48070596 від 04.08.2015 року; понудити і зобов'язати знов поновити та відкрити виконавче провадження № 48070596 від 22.07.2015 року за виконавчим листом по справі № 2а/331/48/14 (331/926/14-а) від 16.03.2015 року, відповідач зобов'язаний сплатити йому в стислі строки 5500 грн. моральної шкоди як інваліду Чорнобиля 2-ї групи страждаючому від службового злочинного саботажу відповідача, де борг матеріальних збитків складає (відповідно фактів, документів і приблизних розрахунків) суму е менше 271254 грн.; визнати та призначити виплату матеріального відшкодування по матеріальному збитку за рахунок відповідача, державними службовцями УДВС МУЮ ГТУЮ у Запорізькій області, суму не менш 271254 грн. і моральних збитків на суму 5500 грн.; визнати та призначити моральне відшкодування по моральному приниженню та збитків за рахунок відповідача, за моральні страждання та приниження на протязі майже семи місяців в відповідності до ст. 8, 9 КАС України, діючої практики Європейської практики суду з прав людини по сплаті справедливої сатисфакції - суми в національній валюті, еквівалентної в 500 євро на час сплати; призначити судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах КАС України, також за виконанням судового рішення по цій адміністративній справі.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2015 року закрито провадження в адміністративній справі у частині виплати матеріальної шкоди не менше 271254 грн. та моральної шкоди 5500 грн., відмовлено у задоволенні позову про визнання дій незаконними, скасування постанови, стягнення 500 євро моральної шкоди.

ОСОБА_1, не погодившись з постановою суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт вказував на те, що державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в супереч норм Закону України «Про виконавче провадження», у державного виконавця не було підстав на закінчення виконавчого провадження, не було здійснено ним всіх заходів по виконанню рішення суду. Виконавче провадження завершено неправомірно. Апелянт вказував, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог не перевірив дійсність понесення матеріальних збитків, моральних збитків від страждання та службового саботажу.

Справа розглянута згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, за відсутності осіб, які беруть участь у її розгляді.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що в Законі України «Про виконавче провадження» передбачено конкретні обставини, за якими державний виконавець закінчує виконавче провадження, однією з підстав є фактичне виконання в повному обсязі рішення за виконавчим документом. Суд першої інстанції вказував, що державним виконавцем з дотриманням регулюючих норм було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, своєчасно. Суд першої інстанції вказував, що вимоги про виплату матеріальної шкоди не менше 271254 грн. та моральної шкоди 5500 грн. не можуть розглядатися в порядку адміністративного судочинства, так як не заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Частиною 2 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких, тому постанова від 22.07.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження № 48203268 про стягнення 5500 грн. моральної шкоди прийнята відповідно до положень законодавства. Суд першої інстанції вказував, що дії відповідача слід визнавати законними та моральна шкода цими діями не заподіяна.

Матеріалами справи встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2014 року по справі № 2а/331/48/14 (331/926/14-а) визнано дії суб'єкта владних повноважень Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві № 33689043 від 04.01.2013 року за виконавчим листом № 2а-476/11 від 19.07.2012 року згідно постанови Жовтневого райсуду м. Запоріжжя від 18.02.2011 року та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011 року за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи - незаконними. Зобов'язано Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області поновити виконання виконавчого провадження №33689043 від 03.08.2012 року за виконавчим листом № 2а-476/11 від 19.07.2012 року згідно постанови Жовтневого райсуду м. Запоріжжя від 18.02.2011 року та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011 року за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок і виплачувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.2011 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2014 року, постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2014 року по справі № 2а/331/48/14 (331/926/14-а) скасовано у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди у сумі 11900 грн., стягнуто на користь ОСОБА_1 з Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області 5500 грн. 00 коп. моральної шкоди; в решті постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2014 року залишено без змін.

16.03.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя виданий виконавчий лист про зобов'язання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ в Запорізькій області поновити виконавче провадження № 33689043 від 03.08.2012 року за виконавчим листом № 2-а-476/11 від 19.07.2012 року.

Встановлено, що 13.07.2015 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Запорізькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м.Запоріжжя 16.03.2015 року про зобов'язання поновити виконавче провадження № 33689043.

04.08.2015 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Запорізькій області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, у зв'язку з тим, що 10.07.2015 року Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ в Запорізькій області поновлено виконавче провадження № 33689043 самостійно, тобто виконано рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2014 року по справі № 2а/331/48/14 (331/926/14-а).

Матеріалами справи встановлено, що 10.07.2015 року в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Запорізькій області, в порядку ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову, якою скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 04.01.2013 року за ВП № 33689043.

10.07.2015 року Відділом примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Запорізькій області відновлено виконавче провадження № 33689043.

Виконавче провадження № 33689043 від 03.08.2012 року за виконавчим листом № 2-а-476/11 від 19.07.2012 року поновлено постановою від 10.07.2015 року, раніше за відкриття виконавчого провадження по виконанню рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2014 року по справі № 2а/331/48/14 (331/926/14-а) постановою від 13.07.2015 року.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця існує відповідний перелік повноважень та заходів, які він може застосувати для примусового виконання рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

На час відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м.Запоріжжя 16.03.2015 року про зобов'язання поновити виконавче провадження № 33689043, виконавче провадження № 33689043 вже було поновлено, тобто фактично рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2014 року по справі № 2а/331/48/14 (331/926/14-а) виконане.

Колегія суддів зазначає, що судове рішення, яке набрало законної сили є обов'язковим до виконання, державний виконавець при виконанні своїх обов'язків зобов'язаний забезпечити належне виконання судового рішення.

Колегія суддів вказує, що враховуючи фактичне виконання у повному обсязі постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2014 року по справі № 2а/331/48/14 (331/926/14-а), виконавче провадження, відкрите постановою державного виконавця від 13.07.2015 року закінчено правомірно, з підстави, передбаченою ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Державний виконавець закінчуючи виконавче провадження впевнився про повне виконання судового рішення.

Колегія суддів враховує, що право ОСОБА_1 є відновленим відповідачем добровільно.

Суд першої інстанції вказує на неправомірність постанови державного виконавця Відділом примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Запорізькій області від 22.07.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження № 48203268 про стягнення з Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Запорізькій області 5500 моральної шкоди, однак позивачем не заявлялись позовні вимоги відносно правомірності або не правомірності такої постанови. Правомірність винесення постанови державного виконавця Відділом примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Запорізькій області від 22.07.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження № 48203268 не є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Відносно закриття провадження в адміністративній справі у частині виплати матеріальної шкоди не менше 271254 грн. та моральної шкоди 5500 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовні вимоги про відшкодування ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди заявлені у межах адміністративно справи про визнання дій Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Запорізькій області, Управління ДВС ГТУЮ в Запорізькій області неправомірними, у межах розгляду правомірності винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, що є рішенням суб'єкта владних повноважень. Правомірність дій Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Запорізькій області, Управління ДВС ГТУЮ в Запорізькій області та правомірність постанови розглядається у порядку адміністративного судочинства, є публічно-правовим спором, тому вимогу про стягнення матеріальної та моральної шкоди, можливо заподіяну діями відповідачів або заподіяну постановою про закінчення виконавчого провадження, також слід розглядати у межах одного провадження.

Позивач звернувся до суду для захисту своїх прав, оскільки вважає, що дії відповідачів та його рішення їх порушують. Спір по справі є публічно-правовим, тому вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, також розглядаються адміністративним судом.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд першої інстанції закриваючи провадження у справі у частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди, діяв з порушеннями ст. 157 КАС України, не прийняв окремо ухвалу з цього питання.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не розглянуті по суті позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних та моральних збитків, а тому у цій частині постанова суду підлягає скасуванню та справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати у частині закриття провадження та направити справу для продовження розгляду, в іншій частині постанову суду слід залитими без змін.

Керуючись ст. 157, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2015 року по справі № 331/5924/15-а (2-а/331/139/15) - скасувати у частині закриття провадження у справі щодо виплати матеріальної шкоди не менше 271254 грн. та моральної шкоди 5500 грн. та справу направити для продовження розгляду.

В іншій частині постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2015 року по справі № 331/5924/15-а (2-а/331/139/15) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук