Справа № 805/3970/15-а
Суддя: Пустовіт З. П.
Дата ухвалення: 2016-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 805/3970/15-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 березня 2016 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонный суд Запорізької області

у складі- головуючого- судді Пустовіт З.П.

при секретарі -Вакал Н.А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бердянську адміністративну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області до ОСОБА_3 про стягнення надміру виплаченої допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (далі УПСЗН виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області) у вересні 2015 року звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до відповідача, який своєю ухвалою від 15.09.2015 року направив адміністративну справу на розгляд до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області за підсудністю. У позовній заяві УПСЗН виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області посилалося на те, що відповідач 20 листопада 2014 року звернулася до управління із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. З 20.11.2014 року по 19.05.2015 року заявниці була призначена допомога переміщеним особам в розмірі 2210,00 грн. щомісяця. Позивач зазначив, що під час проведення перевірки у січні 2015 року з'ясовано, що відповідач переїхала до м.Бердянська ще в лютому 2013 року, тобто до початку проведення антитерористичної операції (07.04.2014р), знаходиться на обліку у позивача за адресою: АДРЕСА_1 та отримувала допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами, при народженні, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. На сьогодні отримує допомогу при народженні з 01.01.2013 року, тобто не є особою, яка переміщується з території проведення АТО, оскільки в період проведення антитерористичної операції проживала і проживає в м.Бердянську. Цей факт підтверджується заявами відповідача від 21.02.2013 року, від 16.10.2013 року, рішеннями від 27.02.2013 року, актом обстеження. В результаті надання недостовірної інформації відповідач незаконно отримала державні кошти з 20.11.2014 року по 31.12.2014 року в сумі 3020,33 грн. З метою повернення бюджетних коштів відповідачу було повідомлено про припинення виплати допомоги з 01.01.2015 року та суму боргу, однак вона не погодилася його повертати. Відповідно до п.11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі і на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються в судовому порядку. Тому позивач просив стягнути з відповідач на свою користь суму надміру виплаченої допомоги переміщеним особам на проживання в розмірі 3020,33 грн.

У судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги із зазначених у позові підстав, доповіла по його суті та просила задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на те, що ОСОБА_3, дійсно, проживала в м.Бердянську ще до початку проведення антитерористичної операції, тобто до 07.04.2014 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила двох дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та отримувала допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами, при народженні. Проте даний факт не значить, що вона не є особою, яка переміщується, оскільки в період з грудня 2013 року по липень 2014 року вона разом з дітьми проживала в будинку своїх батьків в м.Мар'їнці Донецької області, що підтверджено актом обстеження депутатом Мар'їнської сільської ради та підписами сусідів на ньому. Дані обставини підтвердила і свідок ОСОБА_6, яка є матір'ю відповідача, проте вона попереджалася судом про кримінальну відповідальність та надавала свідчення під присягою.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні дала свідчення про те, що її дочка ОСОБА_3 до грудня 2011 року працювала у Донецькій філії ВАТ «Укртелеком», але попала під скорочення штатів і, щоб зберегти роботу, їй було запропоновано перевестися до відділення в м.Бердянську. У вересні 2012 року вона вийшла заміж, шлюб реєстрували в м.Мар'їнка Донецької області. Оскільки у неї мала народитися двійня, то вона повинна була народжувати їх або у м.Донецьку або в м. Запоріжжі, проте діти народилися передчасно ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м.Бердянську недоношені, тому були поставлені на облік у невропатолога і майже рік були під наглядом лікарів. Коли дітей зняли з обліку, то вона забрала дочку разом з дітьми до себе додому на постійне проживання до м. Марїнка Донецької області, де у них з чоловіком у власності є житловий будинок. Дочка поїхала без чоловіка, який то проживає з сім'ю, то не проживає. 08 липня 2014 року вони через загострення бойових дій на Сході України змушені були виїхати до м.Бердянська і з того часу знаходяться тут.

Заслухавши представників сторін, свідка, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи з свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та таке вбачається з письмових доказів, що відповідачу ОСОБА_3 та членам її сім'ї була призначена допомога як переміщеним особам на проживання в період з 20.11.2014 року по 19.05.2015 року в розмірі 2210,00 грн. щомісяця. За період з 20.11.2014 року по 31.12.2014 року позивач виплатив відповідачу суму допомоги переміщеним особам на проживання в розмірі 3020,33 грн. Вказані обставини підтверджуються копіями заяви відповідача про призначення щомісячної адресної допомоги від 20.11.2014 року, рішенням УПСЗН виконкому Бердянської міської ради Запорізької області про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 24.11.2014 року, довідкою від 08.01.2015 року про розмір виплаченої допомоги.

Відповідно до п.2,3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі і на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Порядок ведення обліку осіб, які переміщуються, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах:для непрацездатних осіб (пенсіонери, інваліди, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї);для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї).Загальна сума допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 2 400 гривень.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено перелік документів, які необхідно було додати до заяви про призначення грошової допомоги: копія свідоцтва про одруження, копії свідоцтв про народження дітей та письмова згода довільної форми про виплату грошової допомоги уповноваженому представнику сім'ї від інших членів сім'ї та згода на обробку персональних даних.

Відповідно до п.6 Порядку, в редакції чинній на момент звернення відповідача, грошова допомога не призначалася у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції; у володінні сім'ї є два або більше транспортних засобів (механізмів), що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції (автобусів, вантажних та легкових автомобілів). При цьому не враховуються транспортні засоби, одержані чи придбані на пільгових умовах через уповноважені органи, а також транспортні засоби вітчизняного виробництва, які перебувають в експлуатації протягом більш як 10 років з дати випуску, та інші транспортні засоби, що перебувають в експлуатації протягом більш як 15 років з дати випуску; будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 11 Порядку уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі, зокрема, виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги (п.12 Порядку).

Судом встановлено, що рішенням УПСЗН виконкому Бердянської міської ради від 13 січня 2015 року було відмінено рішення про призначення ОСОБА_3 рішення про призначення адресної допомоги на проживання, як зазначено в ньому, у зв'язку з тим, що на момент виникнення обставин (07.04.2014 року початок антитерористичної операції) заявник проживав з лютого 2013 року в м.Бердянськ.

Тобто, як вбачається зі змісту позовної заяви та до долучених до неї копій письмових доказів, позивач в обґрунтування вимог щодо незаконності отримання відповідачем державних коштів вказує те, що відповідач не є особою, яка переміщується з території проведення АТО, бо переїхала до м.Бердянська ще в лютому 2013 року, знаходиться в УПСЗН виконавчого комітету Бердянської міської ради на обліку та отримувала допомогу у зв'язку з вагітністю і пологами, і наразі продовжує отримувати допомогу при народженні, надавши у підтвердження цих обставин копії заяв відповідача про призначення допомоги при народженні від 21.02.2013 року, про призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку від 16.10.2013 року, копію акту обстеження матеріально-побутових умов її сім'ї від 23.04.2013 року.

На тверде переконання суду висновки позивача про те, що відповідач на час звернення до нього за наданням щомісячної адресної допомоги не належала до осіб, яка перемістилася з території проведення АТО, є хибними та зроблені на підставі власних припущень.

Так, дійсно, відповідач з грудня 2011 року мешкала в м.Бердянську та у грудні 2012 року народила дітей-двійню, отримувала на них державну допомогу при народженні, яка виплачувалася та виплачується саме Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області. Дані обставини не приховувалися відповідачем та були відомі самому позивачу на час її звернення за допомогою переміщеним особам, бо відповідач вже стояла на обліку у позивача.

Однак, як вбачається з Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі і на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505, при зверненні до УПСЗН не вимагається надання будь-яких інших документів, які визначені в пункті 5, як то проїзних документів чи відповідних довідок, які б підтверджували період проживання особи за місцем постійної реєстрації до початку антитерористичної операції.

Втім, в судовому засіданні було встановлено та підтверджено показаннями свідка, що з грудня 2013 року по липень 2014 року відповідач вже проживала з дітьми в будинку своїх батьків в АДРЕСА_2, а після початку бойових дій в Мар'їнці переїхала знову до м.Бердянська.

Даний факт підтверджений також і актом-підтвердженням від 19.02.2016 року, в якому розписалися троє сусідів та в якому зазначені такі ж обставини, про що свідчила матір відповідача, допитана в суді як свідок з попередженням про кримінальну відповідальність та під присягою.

У суду немає сумнівів в правдивості її показань, незважаючи на те, що вона є близькою людиною відповідача, оскільки ці обставини підтвердили і троє осіб, які мешкали по сусідству зі свідком, зазначені в акті, та які надали для суду копії своїх паспортів. При цьому судом прийнято до уваги, що показання свідка були чіткими, послідовними, на всі запитання учасників процесу та суду нею надані повні та детальні відповіді, які не суперечили іншим доказам у справі.

Факт того, що відповідач до початку антитерористичної операції за сімейними обставинами певний час мешкала в м.Бердянську ніяким чином не підтверджує висновків позивача про те, що відповідач надала недостовірну інформацію про себе на час звернення до позивача за державною допомогою, оскільки ці обставини нею не приховувалися та вже були відомі управлінню праці та соціального захисту населення виконкому Бердянської міської ради, оскільки ОСОБА_3 перебувала у них на обліку та отримувала допомогу на дітей при народженні.

Відповідно до ч.З ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для отримання довідки внутрішньо переміщена особа має звернутися до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання із заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно ч.8 ст.4 Закону цього Закону довідка про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи (далі - довідка) видається структурним підрозділом місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення в день подання заяви, підписується та засвідчується уповноваженою посадовою особою цього структурного підрозділу без сплати будь-яких платежів та зборів, включаючи як першу видачу такої довідки, так і в разі повторної її видачі у випадку втрати, пошкодження або з метою продовження її дії. Термін дії такої довідки становить шість місяців з моменту її видачі.

Тобто, сам позивач видав відповідачу відповідну довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а при прийнятті рішення про надання допомоги переміщеним особам не з'ясовував у відповідача, який період часу вона мешкала з дітьми в зоні АТО та коли переїхала до м.Бердянська, оскільки Порядком не передбачено надання подібних документів у підтвердження цих обставин.

Не може бути прийнято судом до уваги і твердження представника позивача, що факт роботи відповідача у Бердянському відділенні ПАТ «Укртелеком» з грудня 2011 року також свідчить про те, що вона не є переміщеною особою, враховуючи, що відповідач з моменту народження дітей ІНФОРМАЦІЯ_1 року перебуває у відпустці по догляду за ними, зі слів представника відповідача, до досягнення ними шести років, а тому до часу, коли вона схоче стати до роботи, вона має право проживати будь-де відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання».

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що висновки позивача про те, що відповідач надала недостовірну інформацію про себе та те, що вона на момент призначення їй допомоги не належала до осіб, що переміщується з території проведення АТО, є такими, що зроблені на припущеннях,.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності дій суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, визначені у частині 3 статті 2 КАС України.

Частиною 1 статті 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Ст. 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ч. 1 ст. 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

В постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс14 висловлена правова позиція про те, що правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Суд вже зазначав, що в судовому засіданні не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих грошових коштів, які є допомогою переміщеним особам, а також наявності рахункової помилки з боку позивача, а тому суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У відповідності з вимогами ч. 5 ст. 94 КАС України суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст.11, 94, 158-163, 186 КАС України, Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», п.5,6,11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі і на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області до ОСОБА_3 про стягнення надміру виплаченої допомоги відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бердянський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення У разі застосування судом ч.3 ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови в письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя З.П.Пустовіт